Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

12 січня 2024 року представник позивача [PERSON] \~адвокат Румянцев О.Г. звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом, в я кому просив суд стягнути з Публічного акціонерного\~товариства «НАЦІОНАЛЬНА\~АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА\~КОМПАНІЯ «ОРАНТА» ( ЄДРПОУ 00034186) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) недоплачену суму страхового відшкодування\~в розмірі\~20\~124,41\~гривень; відшкодування моральної шкоди у розмірі 20\~000,00 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) різницю між фактичним розміром матеріального збитку та належним страховим відшкодуванням в розмірі 80\~192,12 гривень; відшкодування моральної шкоди у розмірі 50\~000,00 гривень; стягнути з Публічного акціонерного\~товариства «НАЦІОНАЛЬНА\~АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА\~КОМПАНІЯ «ОРАНТА» ( ЄДРПОУ 00034186) та [PERSON] на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) понесені ним судові витрати. В обгрунтування позову зазначив, що 27.08.2023 року приблизно о 15:30 годині в с.Лиманка на проспекті Чорноморському водій ТЗ Audi р.н. [NUMBER] [PERSON] порушила вимоги п.10.1 ПДР України внаслідок чого скоїла зіткнення з ТЗ Mercedes р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі учасників пригоди зазнали механічних пошкоджень. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2023 року [PERSON] визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 05.09.2023 року позивач звернувся до судового експерта з правом проведення транспортно-товарознавчих експертиз [PERSON] з заявою про транспортно-товарознавчої експертизи з визначення вартості заподіяного матеріального збитку і отримав Висновок експерта №200-23 від 22.09.2023 року. Згідно Висновку експерта №200-23 від 22.09.2023 року вартість заподіяного позивачу матеріального збитку становить 84 098, 88 гривень. 15.09.2023 року на виконання вимог ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів»\~позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок погодженої з ним особи, яка надаює послуги з ремонту пошкодженого майна ФОП [PERSON] 04.10.2023 року представником позивача до матеріалів страхової справи було долучено копію Висновку експерта №200-23 від 22.09.2023 року та вказано про необхідність розрахунку страхового відшкодування на підставі даного висновку. 03.11.2023 року на підставі Звіту №51-D/13/48 від 10.10.2023 року, складеного оцінювачем [PERSON] відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 61\~474, 47 гривень. Не погодившись з правильністю визначення відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» розміру матеріального збитку, позивач звернувся з даною позовною заявою про стягнення недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 20\~124,41\~гривень та заподіяної незаконними діями страховика моральної шкоди в розмірі 20\~000,00 гривень. З заподіювача шкоди відповідача [PERSON] позивач просив стягнути різницю між фактичним розміром матеріального збитку та належним страховим відшкодуванням в розмірі 80\~192,12 гривень, а також відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням належному йому майна. 20.05.2024 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про відмову від позову в частині вимог до [PERSON] та закриття провадження у справі. Заява вмотивована тим, що 14.05.2024 року [PERSON] відшкодовано [PERSON] різницю між повним розміром шкоди (161 791,00 гривень ) та належним страховим відшкодуванням (81 598, 88 гривень), а також 50 % судових витрат у справі №509/282/24. Сума відшкодування становила 102 728, 12 гривень Ухвалою суду від 21.05.2024 року провадження за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині. 12.02.2024 року відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» подано відзив на позовну заяву з додатками. У відзиві представник відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, обґрунтовуючи свої доводи правильністю визначення страховиком розміру страхового відшкодування. Просила суд відмовити і в частині відшкодування моральної шкоди посилаючись на ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивача надав суду відповідь на відзив ПАТ «НАСК «ОРАНТА», в якій вказав, що долучені у відзиві на позов документи в більшій частині не мають до цієї справи відношення. Вказував на порушення оцінювачем [PERSON] норм ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту №1 та «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» при складанні Звіту №51-D/13/48 від 10.10.2023 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами статті\~15\~та частини першої статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. У відповідності до вимог ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 27.08.2023 року приблизно о 15:30 годині в с.Лиманка на проспекті Чорноморському водій ТЗ Audi р.н. [NUMBER] [PERSON] порушила вимоги п.10.1 ПДР України внаслідок чого скоїла зіткнення з ТЗ Mercedes р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі учасників пригоди зазнали механічних пошкоджень. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2023 року [PERSON] визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~на момент\~настання дорожньо\~-\~транспортної пригоди\~була застрахована\~в ПАТ\~«НАСК «ОРАНТА»,\~згідно полісу\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №\~АТ 4319694,\~який був\~дійсним на\~момент ДТП. Полісом страхування передбачена франшиза в розмірі 2500,00 гривень. 05.09.2023 року позивач звернувся до судового експерта з правом проведення транспортно-товарознавчих експертиз [PERSON] з заявою про транспортно-товарознавчої експертизи з визначення вартості заподіяного матеріального збитку і отримав Висновок експерта №200-23 від 22.09.2023 року. Згідно Висновку експерта №200-23 від 22.09.2023 року вартість заподіяного позивачу матеріального збитку становить 84 098, 88 гривень. 15.09.2023 року на виконання вимог ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів»\~позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок погодженої з ним особи, яка надає послуги з ремонту пошкодженого майна ФОП [PERSON] . У випадку здійснення страхового відшкодування на рахунок особи, яка надає послуги з ремонту пошкодженого майна податок на додану вартість страховиком не утримується. 04.10.2023 року представником позивача до матеріалів страхової справи було долучено копію Висновку експерта №200-23 від 22.09.2023 року та вказано про необхідність розрахунку страхового відшкодування на підставі даного висновку. 03.11.2023 року на підставі Звіту №51-D/13/48 від 10.10.2023 року, складеного оцінювачем [PERSON] відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 61\~474, 47 гривень. За змістом\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Стаття 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, майну третьої особи. Згідно статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтею 36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що єдиний випадок, коли страховику надається право не проводити оцінку чи експертизу з визначення розміру причиненої шкоди досягнення з потерпілим згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, а потерпілий, при цьому, не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Судом встановлено, що страховик ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та потерпілий [PERSON] не досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Отже, страховик був зобов`язаний проводити оцінку чи експертизу з визначення розміру причиненої шкоди. Оцінка з визначення розміру причиненої шляхом пошкодження колісного транспортного засобу (КТЗ) шкоди регулюється ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом №1 та «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженою 24.11.2003\~ спільним Наказом № 142/5/2092 Фонду державного майна та Міністерства юстиції України. Відповідно до\~ст.\~5\~ЗУ «Про\~оцінку майна,\~майнових прав\~та професійну\~оціночну діяльність\~в Україні»,\~суб`єктами\~оціночної діяльності\~є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Відповідно ст. 12 звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Згідно ст. 9 Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Згідно п. 50 та п. 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» обов`язковим етапом при незалежній оцінці майна є ознайомлення з об`єктом оцінки. Відповідно до п. 1.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ. Згідно з п.5.1. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Пунктом 5.1. встановлено, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу, в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Водночас, відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не обґрунтував неможливість надання об`єкта\~дослідження на\~огляд оцінювачу\~ [PERSON] .\~При цьому,\~суд враховує,\~що позивачем\~ [PERSON] \~пошкоджений автомобіль\~надавався страховику\~для його\~огляду з\~метою визначення\~розміру заподіяного\~збитку.\~Цей огляд,\~згідно Протоколу\~технічного огляду\~КТЗ від\~11.09.2023\~року проводив\~представник страховика\~ПАТ «НАСК\~«ОРАНТА» -\~Карауш В.А.\~Окремо,\~суд зауважує,\~що відповідачем\~ПАТ «НАСК\~«ОРАНТА» до\~відзиву не\~долучено відомостей\~про освітньо-кваліфікаційний\~рівень свого\~представника [PERSON] ,\~який дозволяє\~останньому визначати\~характер пошкоджень\~та необхідний\~ремонтний вплив\~для усунення\~цих пошкоджень. Суд бере до уваги внесення безпосередньо відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» до ремонтної калькуляції Звіту №51-D/13/48 від 10.10.2023 року відомостей про вартість складових КТЗ, отриманих з неофіційних джерел. Відповідно до п. 8.5.10 «Методики» дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до\~додатка 6, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. Пункт 59 Додатку 6 відносить до Переліку рекомендованих нормативно-правових актів методичної, довідкової літератури\~та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням і комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва «Audatex М21», «Audatex М95», «AudaShare» - Німеччина. Як вбачається з ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 10.10.2023 року, яка є додатком Звіту №51-D/13/48, відповідач власноруч вносив вартість деяких деталей до ремонтної калькуляції, про що свідчить позначка «*» цієї калькуляції, замість отримання цих даних зі встановлених «Методикою» джерел. З огляду на що у Звіті №51-D/13/48 та Висновку експерта №200-23 утворилась різниця у вартості ремонту КТЗ позивача. Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до п. 4.4. «Методики» у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ крім іншого зазначається така інформація: \~пункт «с» -додатки, які становлять невід`ємну частину звіту про оцінку і містять дані, що підтверджують припущення та розрахунки. Функцію такого невід`ємного від звіту додатку у Звіті №51-D/13/48 виконує «Ремонтна калькуляція № [NUMBER] від 10.10.2023 року». Водночас, представником відповідача адвокатом Савко О.В. у відзиві на позов та у її запереченнях зазначено, що «Ремонтна калькуляція № [NUMBER] від 10.10.2023 року» складена не безпосередньо оцінювачем [PERSON] , яким проводилася оцінка, а самим відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Таким чином, суд не може взяти до уваги Звіт №51-D/13/48 від 10.10.2023 року, складений оцінювачем [PERSON] , оскільки даний оцінювач, в порушення вимог ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту №1 та «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» не здійснював особисто огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, як і не складав ремонтну калькуляцію, а ґрунтував свій звіт на даних наданих відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Враховуючи допущені оцінювачем [PERSON] порушення вимог ст. 12 ЗУ «Про оцінку\~майна,\~майнових прав\~та професійну\~оціночну діяльність\~в Україні», п.п.\~50,\~51\~Національного стандарту\~№ 1\~«Загальні засади\~оцінки майна\~і майнових\~прав», п.5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» суд вважає Звіт №51-D/13/48 від 10.10.2023 року неякісним та непрофесійним. Водночас, враховуючи, що відомості про вартість деталей, які підлягають заміні при відновленні транспортного засобу позивача внесені відповідачем самостійно, замість вказання вартості деталей, отриманої оцінювачем з офіційних джерел, суд визнає Звіт №51-D/13/48 від 10.10.2023 року неналежним доказом у справі. Суд визнає належним, допустимим й достовірним доказом Висновок судового експерта №200-23 від 22.09.2023 року, оскільки експертний висновок складений на підставі особистого огляду експертом пошкодженого КТЗ та ґрунтується на відомостях щодо вартості оригінальних складових КТЗ, отриманих з офіційних джерел. Цей доказ відповідає вимогам ст.ст. 76, 102, 106 ЦПК України, а судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за завідомо неправдивий висновок. Відомості, викладені у Висновку судового експерта №200-23 від 22.09.2023 року відповідачем не спростовані, з клопотанням до суду про призначення судової експертизи останній не звертався. З огляду на викладене з відповідача підлягає стягненню недоплачена частина страхового відшкодування з врахуванням здійсненої часткової доплати в ході розгляду справи, а саме: в розмірі\~20\~124,41\~гривень. Стосовно стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. На підставі\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2\~ст. 23 ЦК України). За правилами ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Судом встановлено, що поведінка відповідача, яка полягала у визначенні розміру заподіяного позивачу збитку, яке не ґрунтувалося на вимогах законодавства є протиправною. У зв`язку з чим позивачу відповідачем було заподіяно моральні страждання. З огляду на встановлені обставини, приймаючи до уваги поведінку відповідача з визначення розміру страхового відшкодування, відсутність жодної реакції на долучений експертний висновок на стадії страхового врегулювання відшкодування збитку, суд вважає, вимогу щодо стягнення моральної шкоди частково обґрунтованою, моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 10000,00 гривень. Згідно із\~ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При подані позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., 50 відсотків з якого відшкодовано [PERSON] . Інші 50 відсотків у сумі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Як вбачається з №0.0.3191210125.1 від 11.09.2023 року позивачем було сплачено 5000,00 грн. за залучення експерта для проведення експертизи з визначення розміру заподіяного збитку, 2500 грн. з яких (50 відсотків) підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі № 910/4881/18, від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18. Згідно квитанції від 05.01.2024 року позивачем [PERSON] сплачено за надану правову допомогу 37\~650,00 гривень, з яких половина компенсована [PERSON] . Від відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не надходило. Отже, стягненню з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» підлягає сума 18\~825,00 гривень.

Outcome: partial