Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

16 лютого 2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій просить встановити факт, який має юридичне значення, що правовстановлюючі документи свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 23.07.1982 року, диплом [NUMBER] від 29.06.1982 за період навчання з 01.09.1979 року по 29.06.1982 роки, трудова книжка [NUMBER] від 15.11.1982 за період роботи протягом листопада 1982 року грудня 1997 року, свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , належать [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви заявниця зазначила, що 23 січня 2024 року вона звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 30 січня 2024 року заінтересованою особою прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 0838500200459. Відмова в призначенні їй пенсії за віком мотивована тим, що при обчисленні страхового стажу не прийнято до уваги документи, в яких зазначено ім`я російською - « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним заявниці, російською - « [PERSON] », а саме: - свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 23.07.1982 року (про зміну прізвища, російською з « [PERSON] » на « [PERSON] »); - диплом [NUMBER] від 29.06.1982 року, за період навчання з 01.09.1979 року по 29.06.1982 роки; - трудову книжку [NUMBER] від 15.11.1982 року, за періоди роботи протягом листопада 1982 року - грудня 1997 року; - свідоцтва про народження дітей 15.10.1986, [INFO] , 21.03.1990 років народження. Неврахування зазначених документів унеможливлює призначення їй пенсії за віком через недостатність страхового стажу. Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER] , її повне ім`я українською мовою - [PERSON] , [INFO] . Помилка в написанні ім`я у належних їй вищезазначених правовстановлюючих документах виникла у зв`язку із невірним перекладом її імені, яке у російському правописі має кілька варіантів написання. Оригінали зазначених документів вона отримувала свого часу особисто. В деяких документах зазначено її дату народження, що дає змогу ідентифікувати їх належність саме їй. Для подальшого оформлення пенсії за віком їй необхідно встановити, що вищезазначені правовстановлюючі документи належать їй. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2024 року вказана заява прийнята до провадження, відкрите провадження у справі в порядку окремого провадження та призначена до розгляду. Роз`яснено заінтересованій особі має право до розгляду справи надіслати суду відзив на заяву і всі письмові докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти заяви. 19 травня 2024 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надав письмові пояснення по суті заяви та просив їх враховувати при прийнятті рішення. Представник зазначив, що до заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявником не надано доказів того, що він, як передбачає Інструкція № 58, звертався до останнього місця роботи із заявою щодо зміни записів у трудовій книжці, а йому було відмовлено у внесенні таких змін або його заява залишилась без відповіді. Крім того, представник зазначив, що відповідно до частини 3 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. З урахуванням письмових пояснень заінтересованої особи [PERSON] уточнила свої вимоги та подала уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві [PERSON] зазначила, що в процесі розгляду судом даної заяви органом РАЦС були усунуті розбіжності в зазначенні її імені у свідоцтвах про народження дітей, також були внесені зміни до її трудової книжки з вірним зазначенням її імені. У зв`язку з цим заявниця уточнила вимоги та просила встановити факт, який має юридичне значення, що правовстановлюючі документи свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 23.07.1982 року, диплом [NUMBER] від 29.06.1982 за період навчання з 01.09.1979 року по 29.06.1982 роки, належать [PERSON] , [INFO] . Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не надавав письмових пояснень щодо уточненої заяви. В судове засідання, призначене на 17 травня 2024 року заявниця не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, уточнені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в с. Первомайськ Шилкінського району Читинської області, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] виданим Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 23 травня 2000 року. Зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до картки фізичної особи-платника податків Шевченківська податкова адміністрація повідомила, що [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] , наданий Державною податковою адміністрацією України. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 липня 1982 року « [PERSON] », [INFO] , уклала шлюб з « [PERSON] » Після реєстрації шлюбу прізвище дружини російською мовою « [PERSON] ». Заявниця народила трьох дітей, і свідоцтвах про народження дітей [INFO] , [INFO] , 21.03.1990 років народження, ім`я заявниці зазначено російською - « [PERSON] ». В дипломі [NUMBER] від 29.06.1982 року зазначено російською мовою, що цей диплом видано « [PERSON] » В трудовій книжці [NUMBER] від 15.11.1982, ім`я заявниці зазначено російською - « [PERSON] », дата народження [INFO] . Так, ім`я заявниці у свідоцтві про шлюб, свідоцтвах про народження дітей, у дипломі та трудовій книжці дипломі не відповідає паспортним даним, а саме у зазначених документах ім`я заявниці російською « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним заявниці, російською « [PERSON] ». Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняло рішення № 0838500200459 30 січня 2024 року, яким заявнику відмовило в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Заявниця звернулася до суду для встановлення факту належності документів, оскільки встановлення даного факту необхідно для призначення пенсії за віком. [PERSON] , народилася [INFO] . Відповідно до картки фізичної особи-платника податків Шевченківська податкова адміністрація повідомила, що [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] , наданий Державною податковою адміністрацією України. Згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу зазначені: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , серія номер паспорта [NUMBER] . В трудовій книжці заявниці міститься запис, що прізвище заявниці змінено згідно з паспортом серії [NUMBER] від 23 травня 2000 року. В трудовій книжці містяться записи про трудову діяльність заявниці в період з 15 листопада 1982 року по 31 березня 2011 року, проте заінтересованою особою не взято до уваги періоди роботи протягом листопада 1982 року - грудня 1997 року. При обчисленні страхового стажу не прийнято до уваги документи, в яких зазначено ім`я, російською - « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним заявниці, російською - « [PERSON] », а саме: свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 23.07.1982 року (про зміну прізвища, російською з « [PERSON] » на « [PERSON] »); диплом [NUMBER] від 29.06.1982 року, за період навчання з 01.09.1979 року по 29.06.1982 роки; трудову книжку [NUMBER] від 15.11.1982 року, за періоди роботи протягом листопада 1982 року - грудня 1997 року; свідоцтва про народження дітей 15.10.1986, [INFO] , 21.03.1990 років народження. В процесі судового розгляду даної заяви органом РАЦС були усунуті розбіжності в зазначенні в імені заявниці у свідоцтвах про народження дітей, про що видано повторні свідоцтва про народження. Крім того були внесені зміни до трудової книжки заявниці з вірним зазначенням її імені. У зв`язку з цим заявниця уточнила вимоги та просила встановити факт, який має юридичне значення, що правовстановлюючі документи свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 23.07.1982 року, диплом [NUMBER] від 29.06.1982 за період навчання з 01.09.1979 року по 29.06.1982 роки, належать [PERSON] , [INFO] . Помилка в написанні імені заявниці у вищезазначених правовстановлюючих документах виникла в зв`язку із невірним перекладом імені, яке у російському правописі має кілька варіантів написання. На теперішній час виправити помилку вже не можливо, оскільки вказані документи були видані в Ленінградській області. Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності документів, оскільки встановлення даного факту необхідно для призначення пенсії за віком. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Встановлення факту належності заявнику свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 23.07.1982 року, диплому [NUMBER] від 29.06.1982 за період навчання з 01.09.1979 року по 29.06.1982 роки, надає право заявнику врахувати трудовий стаж для призначення пенсії, а тому даний факт є фактом, що має юридичне значення. Судом встановлено, що заявнику встановлення факту належності йому документів необхідно для призначення пенсії; можливості отримати іншим чином документ, що підтверджував би вищевказаний факт, немає; іншого порядку встановлення даного факту, окрім як судового, діючим законодавством не передбачено, а встановлення факту належності документа особі не матиме наслідком виникнення спору про право. На підставі вищевикладеного, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 23.07.1982 року, диплом [NUMBER] від 29.06.1982 за період навчання з 01.09.1979 року по 29.06.1982 роки, належать [PERSON] , [INFO] , а тому уточнена заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved