Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

09.01.2023 Акціонерне товариство «Сенс Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якому просив визнати за АТ «Сенс Банк» право іпотеки на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] на умовах передбачених договором іпотеки від 03.03.2007 року та внести запис до державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна, а саме: квартиру [ADDRESS] та внести запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження вказаного приміщення. Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 08.02.2023 відкрито провадження у цивільній справі за позовом АТ «Сенс Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») до [PERSON] про визнання прав іпотекодержателя. 12 червня 2023 року протокольною ухвалою підготовче провадження закрито та призначено слухання справи по сутті на 05.09.2023 року. 31.08.2023 АТ «Сенс Банк» надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, та просив визнати за [PERSON] ( [INFO] , КФОПП [NUMBER] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ) право власності на новостворену річ, а саме квартиру [ADDRESS] ; визнати за АТ «Сенс Банк» право іпотеки на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] на умовах, передбачених договором іпотеки від 03 березня 2007 року; внести запис до державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна, а саме: квартиру [ADDRESS] та внести запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження вказаного приміщення, при цьому крім відповідача [PERSON] , позивач також зазначає відповідачем ТОВ «Альянс-Жилстрой». Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 07.09.2023 заява Акціонерного товариства «Сенс Банк» про збільшення позовних вимог по справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») до [PERSON] про визнання прав іпотекодержателя, повернуто позивачу. Представник АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» - адвокат Байрамов О.В. до судового засідання не з`явився, повідомлявся, про причини неявки не сповістив. Надав до суду клопотання про розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача - адвокат Портна У.О. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у задоволені позову просила відмовити у повному обсязі. Також представник відповідача - адвокат Портна У.О. подала окрему заяву до суду про застосування строку позовної давності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 30.03.2007 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» ( який у 2010 році перейменований на публічне акціонерне товариство) та [PERSON] укладено договір кредиту №2007/670-2.06/47, на виконання якого банк надав останньому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 72864,00 доларів США з встановленням графіку повернення кредиту та кінцевим терміном виконання зобов`язань до 29.03.2027. В якості забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» ( який у 2010 році перейменований на публічне акціонерне товариство) та [PERSON] 30.03.2007 укладено договір поруки №25-04/19, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалась солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов`язань щодо виконання умов кредитного договору. Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» ( який у 2010 році перейменований на публічне акціонерне товариство) та [PERSON] був укладений 30.03.2007 іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В., зареєстровано в реєстрі за №1069. Також, судом було встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 10 червня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 111 389,21 доларів США, що еквівалентно 1 314 784 грн. 85 коп., та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 70 951,95 доларів США, що еквівалентно 837 482 грн 83 коп.; заборгованості за процентами у розмірі 36 029,60 доларів США, що еквівалентно 425 276 грн 17 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 636,20 доларів США, що еквівалентно 7 509 грн 36 коп.; пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 3 771,46 доларів США, що еквівалентно 44 516 грн 50 коп. На підставі викладеного ПАТ «Укрсоцбанк» подало до суду та просило стягнути з боржника та поручителя кредитну заборгованість у розмірі 1 314 784 грн 85 коп. Рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/7786/14-ц від 14 червня 2016 року у позові ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 10 грудня 2009 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до [PERSON] з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів, що вказує на зміну строку дії кредитного договору. Банк звернувся до суду з позовом у червні 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку пред`явлення вимог до боржника. Також банком пропущено шестимісячний строк пред`явлення вимог до поручителя, що вказує на припинення поруки. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області по справі № 520/7786/14-ц від 29 вересня 2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року залишено без змін. Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що банк пред`явив вимоги до позичальника з пропуском трирічного строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого відповідачі просили. Крім того, банк пропустив шестимісячних строк пред`явлення вимог до поручителя, що вказує на припинення поруки. ПАТ «Укрсоцбанк» у касаційній скарзі, поданій 27 жовтня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка була уточнена 18 листопада 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» задовольнити. Касаційну скаргу мотивовано тим, що укладаючи кредитний договір, його сторони погодили строк дії договору, який спливає 29 березня 2027 року, а тому банк протягом усього часу дії договору має право пред`явити вимоги до боржника про повернення кредитних коштів. Крім того, банк вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами, строк позовної давності взагалі не підлягає застосуванню, оскільки власник майна у будь-який час (поки існує порушення прав власника) може пред`явити позов про усунення перешкод у користуванні майном. Постановою Верховного суду від 16 травня 2018 року по справі № 520/7786/14-ц касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року залишено без змін. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. Вище вказані факти щодо правовідносин між ПАТ «Уксоцбанк» і [PERSON] і його поручителем [PERSON] були встановлені судами всіх інстанцій. Відповідно до ч.4. ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, суд приймає до уваги всі обставини і факти правовідносин між ПАТ «Уксоцбанк» і [PERSON] які були встановлені судами всіх інстанцій та остаточно підтверджено Верховним судом. У своєму позові позивач посилається на те, що внаслідок реорганізації приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за передавальним актом від 15.10.2019 є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019. На підставі зазначених документів правонаступником АТ «Укрсоцбанк» та належним кредитором за Кредитним договором та спірним договором іпотеки є АТ «Альфа-Банк». В подальшому, 01.12.2022 АТ «Альфа-Банк» було змінено назву на АТ «СЕНС БАНК». Поряд з цим, суд критично ставиться до посилання представника позивача на передавальний акт від 15.10.2019, оскільки позивачем не наданий до суду в якості доказу вказаний акт, який би свідчив про передачу прав і обов`язків по кредитному договору №2007/670-2.06/47 від 30.03.2007р., договору застави цінних паперів №2007/25-4, договору поруки №25-04/19 та іпотечного договору від 30.03.2007р. посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В., зареєстровано в реєстрі за №1069. Також позивач посилається, що йому стало відомо, що розпорядження, що житловий будинок по [ADDRESS] в якому знаходиться квартира [ADDRESS] , майнові права на яку було передано в іпотеку згідно іпотечного договору від 30.03.2007 було введено в експлуатацію та встановлена нумерація: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухому майно інформація про право власності на квартиру, що перебуває в іпотеці Відсутня. Утім суд звертає увагу на те, що у вказаному іпотечному договорі передбачено, що після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, зазначеного у цьому договорі, а також після оформлення та реєстрації в установленому чинним законодавством України порядку права власності на нього за іпотекодавцем, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. При цьому нотаріус за повідомленням іпотекодержателя та за рахунок іпотекодавця реєструє обтяження іпотекою вже збудованої нерухомості, а сторони протягом трьох робочих днів укладають додаткову угоду до цього договору, в якій змінюють опис предмета іпотеки: замість майнових прав - відповідне нерухоме майно із зазначенням його реєстраційних даних, оціночної вартості, із посиланням на відповідний правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на це нерухоме майно (п.1.9. іпотечного договору). Після завершення будівництва та прийняття житлового будинку в експлуатацію відповідачем не було зареєстровано право власності, а Банком не було зареєстровано обтяження спірної квартири, сторони іпотечного договору не уклали додаткової угоди щодо зміни предмета іпотеки. Відсутність реєстрації право власності на квартиру [ADDRESS] також були підтверджені сторонами. Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відповідно до визначення термінів, що містяться у статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Слід зазначити, що право іпотеки, на захист якого подано позов, є похідним речовим правом від права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки. Згідно зі статтею 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. За змістом частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визнання права належить до способів захисту цивільних прав та інтересів. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою. Такі позови можуть подаватися щодо визнання права власності чи інших речових прав на певне майно. У даному випадку представником позивача, не наведено жодного обґрунтування та не надано доказів щодо не визнання права певною особою, оспорено іншою особою та відсутності документів, що засвідчують приналежність їй права. Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV). Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку (стаття 19 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до положень статті 50 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» у разі закінчення будівництва, зміни або розірвання іпотечного договору банк вносить в установленому законом порядку зміни щодо обтяження нерухомості іпотекою. Нотаріус за повідомленням банку накладає заборону на відчуження збудованої нерухомості, яка є предметом іпотеки, якщо це передбачено іпотечним договором. Отже, судом встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» не було вчинено дій щодо виконання умов іпотечного договору, реєстрації обтяження іпотекою новозбудованої нерухомості, а також не було укладено додаткової угоди до іпотечного договору про зміну предмета іпотеки. Вказаний висновок підтверджується правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 487/1398/15-ц (провадження N 61-1175св18). Суд, не приймає до уваги доводи представника позивача, що дія договору іпотеки поширюється і на збудоване нерухоме майно, оскільки сторони іпотечного договору не вчинили дій щодо виконання умов іпотечного договору в частині реєстрації обтяження іпотекою вже збудованої нерухомості та укладення додаткової угоди про зміну предмета іпотеки, тому вимоги банку є необґрунтованими. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Отже, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову, суд позбавлений можливості встановити факт підтвердження та порушення права іпотекодержателя - АТ «СЕНС БАНК» - АТ «Альфа-Банк» правонаступника ПАТ "Укрсоцбанк". При таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») до [PERSON] про визнання прав іпотекодержателя необґрунтовані, недоведені та залишаються без задоволення.

Outcome: dismissed