Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження відповідача; копія свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія договору дарування від 01.04.2023р.; копія акту прийому-передання нерухомості за договором дарування від 01.04.2023р.; копія договору дарування від 06.04.2004р.; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , оформленого на [PERSON] ; копія звіту експерта від 23.11.2023р. про проведення незалежної оцінки вартості квартири; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 10.05.2024р.; копія заяви [PERSON] від 03.01.2023р. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; копія заяви [PERSON] від 03.01.2023р. про відмову від спадщини після смерті доньки [PERSON] ; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 03.01.2023р.; Інформаційна довідка зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03.01.2023р.; Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.01.2023р. (дата заведення спадкової справи 03.01.2023р.); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 10.05.2024р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] , діючий через свого представника [PERSON] , звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача [PERSON] , зазначивши, що 01.04.2023р. між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про дарування квартири [ADDRESS] . 01.04.2023р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Тоді ж відповідач подарував, а позивач прийняв у дар квартиру [ADDRESS] , йому також були передані документи на квартиру (які були у відповідача в наявності). У майбутньому відповідач пообіцяв позивачу засвідчити договір дарування нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивач розпорядився щодо догляду за придбаною квартирою, зробив там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідача, однак [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивача про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідач пояснив, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору дарування (01.04.2023р.) він не рахувався зареєстрованим власником нерухомості, а фактично володів нею. Власником квартири значиться [PERSON] (бабуся відповідача). На випадок своєї смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, [INFO] померла. Після її смерті [PERSON] (спадкоємець за правом представлення (оскільки його матір та донька [PERSON] [PERSON] померла раніше за спадкодавця)) у передбачений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв її в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. За оформленням прийняття спадщини на квартиру, яка є об`єктом спору в даній цивільній справі, [PERSON] не встиг звернутися, однак, вважається, що спадщина в є такою, що належить йому (ч.5 ст. 1268 ЦК України). При зверненні до відповідних органів із питанням про засвідчення договору, оформлення документації на квартиру на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, під час укладення договору дарування квартири, відповідач не був зареєстрованим власником майна. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про дарування квартири [ADDRESS] , він не знав і не міг знати про те, що [PERSON] не мав права на відчуження нерухомості раніше, ніж він зареєстрував б право власності на неї. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість як добросовісним набувачем. Як вже зазначалося вище, між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про дарування нерухомості, згідно якої відповідач подарував, а позивач прийняв у дар квартиру [ADDRESS] . 01.04.2023р. позивач передав відповідачу об`єкт нерухомості, а відповідач прийняв його та отримав документи на квартиру (які були у відповідача в наявності) за цією ж адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо квартири та встановленні права на неї у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачем як добросовісним набувачем.

Outcome: approved