Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві посилалась на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М. 27.10.2021 р. заведено спадкову справу за №16/2021 за заявою про прийняття спадщини за законом від дочки померлого [PERSON] . Інформація про інших спадкоємців відсутня. Позивач є спадкоємцем першої черги. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та частка земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0452 га, кадастровий номер 5310136400:11:001:0398, за адресою [ADDRESS] . Позивач 13.09.2021 р. отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Оформити спадкові права на земельну ділянку [PERSON] не має можливості, оскільки частка земельної ділянки, що належить спадкодавцю, не визначена. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2024 р. №18/02-31 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0452 га, кадастровий номер 5310136400:11:001:0398, розташованої за адресою [ADDRESS] . Таким чином позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Тому просила суд визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0452 га, кадастровий номер 5310136400:11:001:0398. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в загальному позовному провадженні. Відповідач Територіальна громада в особі Полтавської міської ради надала відзив на позовну заяву, у якій проти позовних вимог заперечила, посилаючись на те, що Територіальна громада не порушувала права позивача та не є співвласником земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У відзиві зазначила, що позивач не довів, що Територіальна громада м. Полтави якимось чином порушує, не визнає або оспорює прав позивача. Тому вважає, що Територіальна громада м. Полтави є неналежним відповідачем. Натомість докази у справі підтверджують наявність спору між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити (а.с. 32-35). Ухвалою суду від 04 березня 2024 року у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Шимки Ольги Миколаївни витребувано докази, а саме копію спадкової справи, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , 1928 року народження (спадкова справа у нотаріуса №16/2021). Інші клопотання та заяви по суті справи сторони до матеріалів справи не подавали. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились. При цьому представник позивача звернулась до суду з заявою, у якій просила справу розглянути за її відсутності та за відсутності позивача. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності. У заявах також повідомляли про те, що позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с. 44, 45). Представник відповідача Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради Кущ Я.С. в судове засідання також не з`явилась. У відзиві на позов звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 лютого 2019 року співвласниками земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0452 га, кадастровий номер 5310136400:11:001:0398, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 січня 2021 року виконавчим комітетом Староходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області (а.с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] 13 вересня 2021 року заведена приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М. (а.с. 11). 13 вересня 2021 року нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкоємцем на зазначене в цьому свідоцтві майно [PERSON] , 1928 року народження, який помер [INFO] , є його донька [PERSON] (а.с. 12). Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 22 січня 2024 року нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11). Вказаною постановою нотаріусом відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0452 га. за адресою: [ADDRESS] . Також нотаріусом зазначено, що 13 вересня 2021 року до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Шимки О.М. від [PERSON] надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] , 1928 року народження, на спадкове майно - частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0452 га. За адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у спільній сумісній власності померлого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без визначення частки. Спадкова справа після [PERSON] , померлого [INFO] , заведена за заявою доньки померлого [PERSON] про прийняття спадщини. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Для оформлення спадкових прав на частку земельної ділянки спадкоємцем надано правовстановлюючі документи, а саме Витяг з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності №156069246, сформований державним реєстратором Коновал Л.С. Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 13 лютого 2019 року, відповідно до якого підставою для виникнення права власності є рішення Київської районної у м. Полтаві ради «Про розгляд заяв громадян про затвердження документації із землеустрою та передачу у власність земельних ділянок від 21 грудня 2018 року, номер запису про право власності 30265353, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1763980053101, в якому зазначена спільна сумісна власність померлого [PERSON] та співвласників [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0452 га за адресою: [ADDRESS] , у якому не визначено в яких частках (в простих арифметичних дробах) право власності належить спадкодавцю. Померлий за життя разом із співвласником не визначили частки у спільній сумісній власності та не проводили державної реєстрації речових прав у частках. Тому нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.106-107). Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст. ст. 370 - 372 ЦК України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила "з урахуванням обставин, що мають істотне значення". При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою "суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої". Абзацом 1 пункту 21 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України також передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Вирішуючи питання про розмір часток співвласників у праві спільної власності на земельні ділянки, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За нормами ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України при визначенні розміру часток у спільній сумісній власності слід виходити з того, що вони є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Статтею 120 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначеними нормами закріплено загальний принцип рівності часток співвласників в праві спільної сумісної власності, крім випадків, коли має місце цілісність об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. В таких випадках визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від часток в праві власності на будівлю і споруду. Як встановлено судом, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 вересня 2021 року, видного приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М., 1/2 частка житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , як така, що успадкована нею після [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 12). Іншими співвласниками житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 06 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.А., розмір її частки у праві власності - 7/20, та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 травня 2014 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В.І., розмір її частки у праві власності - 3/20 (а.с. 46-48, 51-52). Таким чином встановлено, що співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] є: [PERSON] (правонаступник [PERSON] ), розмір частки якої складає 1/2, [PERSON] , розмір частки якої у праві власності - 7/20, [PERSON] , розмір частки якої у праві власності - 3/20. Право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0452 га, кадастровий номер 5310136400:11:001:0398 на праві спільної сумісної власності зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 51-52). Частки співвласників у праві спільної власності визначені не були. Тому, виходячи з приписів ст. 120 ЗК України розмір частки [PERSON] , яка увійшла до складу спадщини, необхідно визначити відповідно до розміру частки у праві власності на житловий будинок, що на цій ділянці розташований, тобто у розмірі 1/2. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого с.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1261 ЦК України спадкоємцем майна померлого є його дочка, [PERSON] . Дочка спадкодавця [PERSON] спадщину прийняла, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту та за законом (а.с. 74). За її заявою приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М. 14 травня 2021 року заведено спадкову справу №16/2021, номер у спадковому реєстрі 67639714 (а.с. 77). Як вбачається з постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 22 січня 2024 року №18/02-31, виданої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Шимкою О.М., підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки стала та обставина, що частка спадкодавця у праві спільної власності визначена не була. Тому позасудовим порядком позивач позбавлена можливості одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З цих підстав за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:11:001:0398. При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача Територіальної громади м. Полтави, викладені у відзиві на позов, про те, що Територіальна громада є неналежним відповідачем. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. [PERSON] , [PERSON] є належними відповідачами в частині позову, що стосується визначення розміру частки спадкодавця у праві спільної з ними власності на земельну ділянку, що увійшла до спадкової маси. За позовними вимогами про визнання права власності на спадкове майно належним відповідачем є Територіальна громада м. Полтави, оскільки з долучених до матеріалів справи доказів не вбачається наявності інших спадкоємців [PERSON] , які прийняли спадщину. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, визнати за нею право власності на спадкове майно.

Outcome: approved