Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла заява [PERSON] , представники заявника - адвокат Силка Тетяна Юріївна, [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. На обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] . При зверненні до державного нотаріуса Луцької райдержконтори Кірічек О.Ю. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом остання надала заявнику роз`яснення про неможливість заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , батька заявника, у зв`язку з неприйняттям спадщини після померлого, так як на час відкриття спадщини [INFO] місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , а місце проживання померлого [PERSON] у [ADDRESS] . Заявник стверджує, що він тривалий час до смерті батька і на час його смерті змушений був постійно проживати з померлим за адресою [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не міг самостійно рухатися, готувати їжу, здійснювати інші необхідні дії для життя та існування. Враховуючи наведене, заявник просить суд прийняти заяву до розгляду та відкрити провадження (окреме) у справі, встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Також, заявник просить понесені ним судові витрати у даній справі залишити за ним. Встановлення вказаного факту необхідне [PERSON] для оформлення спадкових прав. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2023 року вказану цивільну справу передано за територіальною підсудністю на розгляд Олевського районного суду Житомирської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву [PERSON] , представники заявника - адвокат Силка Тетяна Юріївна, [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини передано для розгляду судді Винару Л.В. 25.03.2024 року на запит Олевського районного суду Житомирської області від Олевської міської ради Житомирської області надійшла інформація про зареєстроване місце проживання заявника [PERSON] . Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 02.04.2024 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження у судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання [PERSON] та його представники - адвокат Силка Т.Ю., [PERSON] не з`явилися. До суду від адвоката Силки Т.Ю., засобами електронного зв`язку, надійшла заява з проханням судове засідання у справі №161/19658/23 проводити без участі заявника та його представників. Заявлені вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Також, сторона заявника просить понесені заявником витрати у даній справі залишити за [PERSON] . Від заінтересованої особи [PERSON] , засобами поштового зв`язку, надійшла письмова заява у якій він визнав (підтвердив) такими, що справді існували обставини, зазначені у заяві [PERSON] , не заперечив проти задоволення вказаної заяви та просить судове засідання проводити без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків. За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, стосуються підтвердження наявності юридичного факту, а саме факту постійного проживання заявника [PERSON] разом з його батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За частиною 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] народився [INFO] в смт. Колки, Колківського району, Волинської області про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис №50, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). [INFO] померла мама заявника [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 18). [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17). За життя батько заявника [PERSON] склав заповіт згідно якого він, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому на підставі технічного паспорта [NUMBER] , виданого 28 вересня 1989 року легковий автомобіль моделі ЛУАЗ-969М, випуску 1989 року, державний номерний знак [NUMBER] заповів [PERSON] , а все інше майно де б воно не було та з чого б воно не складалося на яке він за законом матиме право, в тому числі належний [PERSON] на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] заповів в рівних частках кожному [PERSON] та [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Маневицького районного нотаріального округу Волинської області Тьохтою Е.В. та зареєстровано в реєстрі за № 30 (а.с. 23). 18.01.2023 року за вих. №49/01-16 державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. надано [PERSON] роз`яснення згідно якого останньому у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 24). На підтвердження факту спільного проживання із [PERSON] , [PERSON] надав до суду акт, складений комісією в складі депутата Колківської селищної ради [PERSON] та сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 20.10.2022 року №135 та довідку, видану відділом з питань надання адміністративних послуг Колківської селищної ради від 30.10.2022 року №729 (а.с. 25-26). Надаючи правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, про недоведеність заявником факту постійного проживання заявника [PERSON] разом з його батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , з огляду на таке. Зокрема, у вищевказаному акті, складеному комісією в складі депутата Колківської селищної ради Гарміди Л.Є. та сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 20.10.2022 року №135 останні своїми підписами засвідчили, що [PERSON] , який помер [INFO] дійсно протягом тривалого часу до дня смерті проживав разом зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Також, згідно довідки, виданої відділом з питань надання адміністративних послуг Колківської селищної ради від 30.10.2022 року №729 [PERSON] , який помер [INFO] дійсно протягом тривалого часу до дня смерті проживав разом зі своїм сином [PERSON] , 1960 року народження за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року у справі № 404/33/22, провадження № 61-18469 св 23. Поряд із тим, відповідно до довідки Олевської міської ради Житомирської області від 09.08.2023 року №2660 [PERSON] , [INFO] дійсно прописаний та проживає за адресою [ADDRESS] з 13.07.1993 року по 20.01.2006 року та з 22.02.2008 року по даний час (а.с. 12). Тобто, із вказаної довідки слідує, що заявник [PERSON] , на момент відкриття спадщини - [INFO] був зареєстрований та проживав у м. Олевську, Коростенського району, Житомирської області. Вказана суперечливість заявником або його представниками під час судового розгляду не усунута. Також, зважаючи на зміст вказаного Акту та довідки, в яких не вказано джерело на підтвердження наведеної інформації, такі документи не можуть бути належними, достатніми та достовірними доказами і самі по собі не можуть довести факт, задля встановлення якого заявник звернувся до суду, без підтвердження іншими засобами доказування, зокрема показаннями свідків, іншими письмовими доказами. Надані письмові докази мають сумнівний характер і у суду відсутня можливість перевірити обставини, які доводять ці докази. Інших доказів на підтвердження факту, який просить встановити заявник, а також необхідності його встановлення з метою реалізації спадкових прав, на час розгляду справи суду представлено не було. З урахуванням наведеного, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази постійного проживання заявника разом із батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Крім того, з матеріалів справи слідує, що заявник звернувшись до державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. отримав за підписом останньої листа №49/01-16 від 18.01.2023 року зі змісту якого слідує, що заявником пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини. Разом з тим, у даному листі відсутня інформація про наявність заведеної спадкової справи. Інформація про необхідність для реалізації спадкових прав підтвердити факт постійного проживання зі спадкодавцем у відповіді нотаріуса також відсутня. Отже, єдиною підставою, що позбавляє нотаріуса можливості видати заявнику свідоцтво про право на спадщину зазначено пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини. Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників правовідносин. Подавши свої докази, заявник реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин. Розглядаючи цю справу, суд зважає на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 953/6430/22, у якій зазначено, що відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. За умовами частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Зміст положень частини третьої статті 294 ЦПК України не свідчить, що суд в справах окремого провадження про встановлення факту має повністю замінювати заявника в доказовій діяльності та на власний розсуд визначати та збирати докази. Тож, заявник, який брав участь у судовому процесі з розгляду цієї справи через представника, представленого адвокатом, у разі наявності труднощів щодо витребування доказів у справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів, виклик та допит свідків тощо. Але під час розгляду цієї справи цього зроблено не було. При цьому суд враховує, що ані заявник, ані представники заявника не з`явилися у судове засідання, подавши заяву про розгляд справи без їх участі. Слід також зазначити, що в матеріалах справи містяться лише завірені копії документів, якими заявник обґрунтовує подану ним заяву. Таким чином, зважаючи на неявку в судове засідання заявника та його представників суд позбавлений можливості дослідити оригінали зазначених документів та встановити їх відповідність копіям, що додані [PERSON] до заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи, письмових доказів, наданих суду, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності, дають об`єктивні підстави вважати, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed