Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

13.02.2024 року представник заявника адвокат Петренко К.О. звернулась до суду через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» із заявою, в якій просить суд встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме договору від 03 квітня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Замковою О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №3-837. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначила, що 03.05.1994 року між [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та як законний представник в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони, укладено договір, який посвідчено держаним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Замковою О.А. та зареєстровано в реєстрі за № 3-387. Відповідно до п. 1 цього Договору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обміняли належну їм на праві особистої власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 38, 6 кв. м., з якої житлова площа становить 20, 8 кв. м., двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 52, 56 кв. м., з якої житлова площа становить 30, 6 кв. м., що належить [PERSON] та [PERSON] . За п. 2 Договору вказані в договорі квартири належать [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Четвертою головною лікарнею м. Кіровограда 07.12.1994 року за №10 та зареєстрованого в Кіровоградському бюро технічної інвентаризації 07.12.1994 року за №14753/61. Однак, у договорі від 03.04.1995 року, який посвідчено державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Замковою О.А. у написанні прізвища заявника допущено технічну помилку, замість [PERSON] зазначено - [PERSON] . Хоча у документах, що посвідчували особу та у свідоцтві про право власності на житло від 07.12.1994 року, які були надані державному нотаріусу другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Замковій О.А., під час укладення договору міни 03.04.1995 року, прізвище заявника зазначено як [PERSON] . Представник заявника звернулась до Кропивницької державної нотаріальної контори №2 з проханням розглянути питання внесення змін до договору від 03.04.1995 року, посвідченого в частині виправлення допущеної помилки у написанні прізвища [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Листом від 30.05.2023 року Кропивницька міська державна нотаріальна контора №2 повідомила про неможливість виправлення помилки у написанні прізвищ в договорі, посвідченому другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою від 03.05.1995 року, оскільки державний нотаріус [PERSON] , не працює. У зв`язку з цим, заявник позбавлений можливості здійснення права власності, в частині розпорядження належним їм нерухомим майном. Оскільки підтвердити вказаний факт в позасудовому порядку не можливо заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 11.03.2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі (а.с. 54-55). Правом на участь в судовому засіданні заявник [PERSON] не скористався, від його представника [PERSON] через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» до суду надійшла заява про розгляд справи за її та заявника відсутності. Пред`явлені вимоги підтримує та наполягає їх задоволенні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 квітня 1995 року між [PERSON] , яка діяла особисто за себе та як законний представник неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони, було укладено договір, посвідчений державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Замковою О.А. та зареєстровано за номером 3-837. Відповідно до п. 1 Договору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обміняли належну їм на правах особистої власності квартиру [ADDRESS] , однокімнатну, загальною площею 38,6 кв.м., з якої житлова площа становить 20,8 кв.м., на квартиру [ADDRESS] загальною площею 52,56 кв.м., з якої житлова площа становить 30,6 кв.м., що належить [PERSON] та [PERSON] . Згідно п. 2 Договору, вказана квартира належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Четвертою головною лікарнею м. Кіровограда 07.12.1994 року за № 10 та зареєстрованого в Кіровоградському бюро технічної інвентаризації 07.12.1994 року під № 14753/61 (а.с. 14-15). Однак, в договорі від 03.04.1995 року у написані прізвища [PERSON] допущено технічну помилку, а саме: замість [PERSON] , зазначено [PERSON] . Відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Четвертою головною лікарнею м. Кіровограда 07.12.1994 року за № 10, прізвище заявника зазначено « [PERSON] » (а.с. 12-13). Згідно до архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 69801 від 05.04.2021 року, виданої [PERSON] слідує, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг ОКП «КООБТІ» станом до 01.01.2013 року зареєстровано за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ціле (приватна спільна сумісна) згідно договору міни від 03.04.1995 року (а.с 10). У зв`язку з цим заявник звернувся до Кропивницької державної нотаріальної контори № 2, з проханням розглянути питання внесення змін до договору від 03.04.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Замковою О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-837, в частині виправлення допущеної помилки у написанні прізвища [PERSON] . Листом від 30.05.2023 року № 837/01-16 Кропивницька міська державна нотаріальна контора повідомила про неможливість внесення виправлення у написанні прізвища в договорі від 03.04.1995 року № 3-837, оскільки державний нотаріус [PERSON] , яка посвідчувала договір не працює (а.с. 11). Внаслідок помилкового написання прізвища в договорі від 03.04.1995 заявник позбавлений можливості повноцінно розпорядитися належним їм нерухомим майном, тому змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності йому зазначеного вище правовстановлюючого документу. Надаючи оцінку таким доводам представника заявника та перевіряючи обґрунтованість заявлених ним вимог, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1\~ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3\~ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п.6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до\~п.\~6.16\~Правил ведення\~нотаріального діловодства,\~затверджених наказом\~Міністерства Юстиції\~України від\~22.12.2010\~року №3253/5\~у разі\~виявлення нотаріусом\~у тексті\~нотаріального документа,\~який створений\~ним у\~результаті вчинення\~нотаріальної дії\~технічної помилки,\~яка не\~змінює змісту\~документа та\~не впливає\~на права\~особи(іб)\~щодо якої(их)\~було вчинено\~нотаріальну дію\~(описка,\~друкарська або\~граматична помилка),\~нотаріус може\~виправити таку\~помилку. Помилка\~у тексті\~нотаріального документа\~виправляється у\~всіх примірниках\~такого документа\~одночасно. Виправлення\~помилки повинно\~відповідати відомостям,\~що містяться\~в документах,\~які були\~подані нотаріусу\~для вчинення\~нотаріальної дії,\~або отримані\~безпосередньо з\~єдиних та\~державних реєстрів. Виправлення\~технічної помилки\~застерігається нотаріусом,\~який вчиняв\~нотаріальну дію,\~після посвідчувального\~напису,\~із зазначенням\~дати та\~проставленням свого\~підпису і\~печатки на\~такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Згідно п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту належності документу. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що договір від 03 квітня 1995 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Замковою О.А. та зареєстрований в реєстрі за №3-837 -\~належить заявнику [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, у зв`язку з цим понесені заявником витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved