Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та на спадкове майно за законом. В позові посилається на те, що вона та [PERSON] набули у спільну сумісну власність як подружжя домоволодіння розташоване в [ADDRESS] , внаслідок чого кожен з них набув право на 1/2 частину домоволодіння. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , і після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 домоволодіння. Позивач [PERSON] прийняла спадщину, оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Відповідач [PERSON] відмовляється від спадкування майна. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки спадкодавець при житті не оформив право власності та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Позивач просить постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя та на спадкове майно за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , що складається з житлового будинку літ. «А», гаража літ. «Б», літньої кухні літ. «В», сараїв літ. «Г, Д, Е, Ж», криниці №1, вигрібу №2, та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] , подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явились, представивши суду заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглядати справу без його участі. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.11.1969 року зареєстрували шлюб позивач [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Подружжя набули у спільну сумісну власність як подружжя домоволодіння розташоване в [ADDRESS] , яке згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ. «А», гаража літ. «Б», літньої кухні літ. «В», сараїв літ. «Г, Д, Е, Ж», криниці №1, вигрібу №2 та розташоване на земельній ділянці розміром 0,65 га в тому числі 0,08 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також 0,57 га для ведення особистого селянського господарства. Земельні ділянки не є приватизованими та знаходиться у власності місцевого органу самоврядування, що підтверджуються довідками Петровецької сільської ради від 29 березня 2024 року №563, 564, 567, технічним паспортом на будинковолодіння. Згідно ст.22,28 КПШС України ЦК України (1969 p.,) (норма права, яка діяла на час будівництва нерухомого майна) майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Частки в майні подружжя є рівними. Таким чином, позивач та її чоловік [PERSON] набули право власності на частку згаданого домоволодіння кожен. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент його смерті та не заявляла відмову від спадщини, що підтверджується довідкою Петровецької сільської ради №566 від 29.03.2024 року та витягом зі спадкового реєстру №76424750 від 01.04.2024 року. Спадкоємцями першої черги за законом за відсутності заповіту належної померлому [PERSON] є - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , як син спадкодавця. Син позивача [PERSON] - відповідач по справі відмовляється від спадкування майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , та не заперечує, щоб позивач стала єдиним власником всього домоволодіння. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає. Отже, загалом, позивач по справі, має право на набуття всього нерухомого майна, а саме частки яка належала спадкодавцю [PERSON] та частки, яку вона набула як один із подружжя. Верховний Суд в постанові від 28.04.2021 року по справі № 204/2707/19 зробив правовий висновок про те, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17. Частина 1 ст. 1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно із ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки спадкодавець при житті не зареєстрував право власності на належну йому частину домоволодіння за собою в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких обставин, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved