Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

15 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла двоюрідна баба позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на земельні ділянки, площею 2,7671 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:3521, та площею 0,7981 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:3524, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Турійської селищної ради (колишньої Новодвірської сільської ради) Ковельського району Волинської області. За життя [PERSON] проживала одна, заповіту не складала. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її сестра [PERSON] , яка спадкових прав не оформила та [INFO] померла. За життя [PERSON] склала заповіт від 02 березня 2004 року, відповідно до якого все належне їй майно заповіла своєму синові батькові позивачки [PERSON] , який спадщину прийняв, однак спадкових прав не оформив та [INFO] помер. Вказуючи, що вона належить до спадкоємців першої черги за законом, подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельні ділянки на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на вищевказані земельні ділянки за законом після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивачка не з`явилася, 13 травня 2024 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без її участі (а. с. 66). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, 22 квітня 2024 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 41). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої\~статті 206 Цивільного процесуального кодексу України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом статей 524, 548 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 553 Цивільного кодексу УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшли земельні ділянки: площею 2,7671 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:3521, площею 0,7981 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:3524, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Турійської селищної ради Ковельського району Волинської області (колишньої Новодвірської сільської ради Турійського району Волинської області). Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавцеві [PERSON] підтверджується копією державного акта про право приватної власності на землю (а. с. 23), витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а. с. 26- 30, 31- 34). Заповіту за життя [PERSON] не складала, свідоцтво про право на спадщину на належні їй земельні ділянки після її смерті не видавалося. Відповідно до довідки Турійської селищної ради від 10 березня 2023 року № 157 в управління та володіння спадковим майном [PERSON] з дня її смерті вступила її сестра [PERSON] (а. с. 11), яка в контексті положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР є такою, що прийняла спадщину. [PERSON] померла [INFO] (а. с. 12) Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За життя [PERSON] 02 березня 2004 року склала заповіт, посвідчений Новодвірською сільською радою Турійського району Волинської області, яким все своє майно в тому числі право на земельну ділянку, загальною площею 2,95 га, належної їй на підставі державного акту Р-2 №120842, виданого Турійською райдержадміністрацією 26 березня 2002 року, заповіла своєму синові [PERSON] (а. с. 14). [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживала у селі Дожва Турійського району Волинської області разом із сином [PERSON] , який в контексті положень статті 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину після смерті останньої (а. с. 13). [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 15), є батьком позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та про шлюб (а. с. 20, 21) Заповіту за життя [PERSON] не складав, свідоцтво про право на спадщину на спадкові земельні ділянки після його смерті не видавалося (а. с. 49-50). [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований та проживав один у селі Дожва Турійського району Волинської області (а. с. 16). 05 квітня 2021 року позивачка подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 44 на звороті). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивачка [PERSON] , як дочка спадкодавця, є єдиною спадкоємницею першої черги за законом, яка в контексті положень статей 1269, 1270\~Цивільного кодексу\~України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 07 грудня 2023 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на земельні ділянки та їх належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 22). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 59/2021 до майна померлого [PERSON] (а. с. 44-65), з яких також видно, що, окрім позивачки, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріуса не звертався. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачки права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 605 гривень 60 копійок; стягнути з відповідача в користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 605 гривень 60 копійок. На підставі\~викладеного,\~пункту 5\~Прикінцевих та\~перехідних положень Цивільного кодексу України, статей 524, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270\~ЦК України та

Outcome: approved