Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

13.09.2021 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 04.06.2012 року в розмірі 459\~819 ,00 грн, а також судових витрат у сумі 4598,19 грн. \~ \~ \~ \~04.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 17100,00 доларів США, яку позичальник повинна була повернути до [INFO] . \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач. 08.05.2014 року позивач прийняла спадщину після смерті батька та отримала свідоцтво про право на спадщину, видане державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Вельможко Н. О. \~ \~ \~ \~Таким чином, право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача, як спадкоємця [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 договору позики [PERSON] надав у власність [PERSON] 136\~800,00 грн, що було еквівалентом 17100,00 доларів США. \~ \~ \~ \~Згідно до п. 4 договору позики, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити позикодавцю грошову суму відповідно ст. 625 ЦК України, тобто повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не буде встановлено додатковою угодою до цього договору. \~ \~ \~ \~Оскільки станом на 01.09.2021 року офіційний курс гривні до долару США становить 26,89 грн за 1 долар США, то відповідно сума боргу у розмірі 17100,00 доларів США становитиме 459\~819,00 грн. \~ \~ \~ \~Відповідач умови договору не виконав, кошти за договором позики не повернув, тому позивач просить стягнути заборгованість за договором позики від 04.06.2012 року у сумі 459819,00 грн. \~ \~ \~ \~28.10.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву. Відповідач звертає увагу, що позов подано [PERSON] , а свідоцтво про право на спадщину за законом видано на ім`я [PERSON] , що свідчить що позивач є неналежним, оскільки спадщина оформлена на іншу особу. \~ \~ \~ \~Крім того, сума заборгованості не відповідає дійсності, оскільки 10.09.2012 року відповідач повернула частину боргу у розмірі 1300,00 доларів США, що підтверджується розпискою [PERSON] . Таким чином, сума боргу становить 15800,00 доларів США. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. б п. 2 договору позики отриману суму позики позичальник зобов`язується повернути позикодавцю готівкою, щомісячними періодичними та рівними платежами, які на момент кожного повернення повинні бути еквівалентними 285 доларів США у строк до 04.06.2017 року включно. Виходячи з вказаного пункту договору перебіг позовної давності необхідно рахувати від дати невиконання чергового щомісячного платежу, тобто з 01.11.2012 року (враховуючи останній здійснений платіж 10.09.2012 року). Навіть, якщо рахувати строк позовної давності від дати кінцевого розрахунку за договором позики, строк позовної давності для звернення до суду сплив 04.06.2020 року. Тому, відповідач вважає, що позивач звернувся з позовом поза межами строку позовної давності. \~ \~ \~ \~17.11.2021 року надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що 22.12.2016 року вона змінила своє ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Щодо позовної давності, то позивач вказує, що прийняла спадщину 08.05.2014 року. Позивач є громадянкою рф, в Україні з батьком постійно не проживала. З липня 2006 року зареєстрована та проживає у рф. Батько помер [INFO] в м. Хімки, РФ, коли тимчасово перебував на території рф. Про наявність договору позики з відповідачем, позивач не знала. Позивачка приїжджала для оформлення спадщини в 2012 році, а також у травні 2014 року. У ці дні вона завітала до квартири, яка була у занедбаному стані, потребувала повного та капітального ремонту. Позивач не здійснювала прибирання чи пошук документів, оскільки всі питання щодо отримання спадщини були вирішені. Лише у літку 2019 року позивач знайшла серед речей померлого батька у книжковій шафі знайшла договір позики, коли повернулася до України з метою проведення капітального ремонту квартири та подальшого її продажу. Тоді ж було здійснено технічне обстеження квартири за участю представників КП «Водоканал». У зв`язку з цим, позивач вважає, що строки позовної давності не закінчилися. Якщо ж обраховувати строк позовної давності від закінчення строку кредитування позивач просить поновити строки позовної давності, оскільки вони були пропущені через смерть кредитора та перебування спадкоємця за межами України. Крім того, позивач просить звернути увагу, що [PERSON] було відомо про смерть [PERSON] , про приїзд позивачки до Запоріжжя для оформлення спадщини, проте вона не здійснила жодних дій, щоб погасити заборгованість перед спадкоємцем кредитора, не повідомила про наявність невиконаних зобов`язань та наявність договору позики. \~ \~ \~ \~11.02.2022 року відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив. Відповідач вказує, що позиція позивача щодо строку позовної давності є суперечливою з одного боку, позивач вказує, що строк не пропущений, з іншого боку просить поновити строк позовної давності. Відповідач вказує, що позивач не зазначає, що вона була у Запоріжжі у квітні 2013 року, коли отримувала картку платника податку. При цьому є незрозумілим, чому позивач не здійснила огляд квартири протягом 2012, 2013, 2014 року коли була у м. Запоріжжя. Технічний стан квартири не є перешкодою для такого огляду. З [PERSON] відповідач була добре знайома, вони разом вчилися у школі, працювали на ВАТ «ЗТЗ», дружили. Саме через дружні відносини [PERSON] позичив їй кошти. Починаючи з 2000 року [PERSON] переїхав на постійне місце проживання до рф, працював у філії ЗАТ НПК «Катран». В квартирі [ADDRESS] [PERSON] проживав лише у випадку тимчасового відвідування м. Запоріжжя, усі важливі документи зберігав за місцем проживання у рф. Відповідачу також відомо, що [PERSON] перебував у шлюбі двічі, його прах до м. Запоріжжя привезла друга його дружина, з якою відповідач зустрічалася особисто. Вона повідомила відповідача, що усі документи, які знайшла у сейфі та ключі від квартири передала першій дружині. З першою дружиною, [PERSON] , відповідач зустрічалася у травні 2013 року, коли вона приїжджала до м. Запоріжжя. При зустрічі [PERSON] висунула вимогу про повернення суми боргу, спочатку 5000,00 доларів США, а потім решту суми за новим графіком. Відповідач відмовилася, повідомила, що питання повернення боргу буде вирішувати лише з законним спадкоємцем. Наприкінці 2013 року відбулася зустріч з позивачкою, яка завітала за місцем роботи відповідача до магазину за адресою: [ADDRESS] . Під час зустрічі [PERSON] вимагала повернення позики, проте не надала свідоцтво про прийняття спадщини. Більше позивачка з вимогами про повернення боргу не зверталася. Не є поважною причиною пропуску позовної давності занедбаний стан квартири чи перебування позивача поза межами країни, оскільки ці обставини не є непереборною силою. Вказані обставини, відповідач вважає підставою для відмови у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Представник відповідача, відповідач проти позову заперечувала, вказувала на закінчення строків позовної давності. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення відповідача, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків. \~ \~ \~ \~04.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передавав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 136\~800,00 грн, що є еквівалентом 17100,00 доларів США. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2 договору сторони домовился, що: а) сплата відсотків від суми позики та їх розмір встановлюється додатковою угодою укладеною сторонами; б) зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повертати позикодавцеві готівкою щомісячними періодичними та рівними платежами, які на момент кожного повернення повинні бути еквівалентні 285,00 доларам США у строк до 04.06.2017 року. Сума остаточно сплаченої позичальником позики зазначеної у п. 1 договору повинна бути еквівалентна 17\~100,00 доларам США; в) повернення позики має бути здійснено у м. Запоріжжя. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] , громадянка російської федерації, прийняла спадщину після смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно копії розписки, [PERSON] отримав від [PERSON] суму у розмірі 1300,00 доларів США відповідно до договору позики №569 від 04.06.2012 року. \~ \~ \~ \~22.12.2016 року [PERSON] , [INFO] , громадянка росії, змінила ім`я « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені. \~ \~ \~ \~Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між [PERSON] та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 17100,00 доларів США, сума заборгованості у розмірі 1300 доларів США була погашена відповідачем, що підтверджується розпискою [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] , позивач як спадкоємець першої черги прийняла спадщину та отримала у 2014 році відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, право вимоги за договором позики від 04.06.2012 року перейшло до позивача, як спадкоємця [PERSON] . Сума заборгованості за договором позики від 04.06.2012 року складає 15800,00 доларів США ( 17100 1300). Вказані обставини встановлені судом та сторонами не оспорюються. Відповідачем заявлено про сплив позовної давності. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення\~статті 267 Цивільного кодексу України\~і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Частиною п`ятою\~статті 267 Цивільного кодексу України\~передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, у чинному законодавстві не наведено переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності необхідно враховувати, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позивач стверджувала, що договір позики знайшла серед речей померлого батька влітку 2019 року під час прибирання квартири з метою подальшого проведення ремонту та продажу вказаної квартири. На підтвердження вказаних обставин, позивачем надано скріншоти переписки з особою, яка мала робити ремонт у квартирі, фотокартки самої квартири, проте суд вважає вказані докази неналежними. Скріншоти переписки підтверджують лише факт намірів позивача здійснити ремонт та жодним чином не підтверджують обставини щодо знайдення договору позики саме у 2019 році. Занедбаний стан квартири [ADDRESS] також не свідчить, що вказаний договір був знайдений у вказаній квартирі та саме у 2019 році. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] була добре знайома, разом навчалися у школі, у подальшому товаришували. Останні 10 років [PERSON] мешкав у росії, коли періодично приїздив до м. Запоріжжя вони завжди домовлялися про зустріч. В одну з таких зустрічей [PERSON] розповідав свідку, що зайняв гроші колишній дружині свого товариша [PERSON] , оскільки тільки повернувся від нотаріуса, більше подробиць не розповідав. Приблизно весною 2019 року до неї зателефонувала [PERSON] , сказала, що знайшла документи у батька у квартирі, не знає, що з ними робити. Особисто з позивачкою не зустрічалася, був лише один телефонний дзвінок у 2019 році, подзвонила свідку, оскільки більше немає знайомих у м. Запоріжжя. Свідок більше спілкувалася саме з [PERSON] , а з позивачем та її матір`ю були знайомі, близькі стосунки не підтримували. Квартира за адресою: [ADDRESS] , там мешкав [PERSON] коли приїжджав до м. Запоріжжя, після його смерті квартира стояла порожня, квартирантів не пускали. Свідок також повідомила, що [PERSON] їй дзвонила, погрожувала, звинувачувала у дружбі з руськими, бо вона спілкується з позивачкою. [PERSON] був одружений двічі, позивачка та її мама [PERSON] , перша його дружина, мешкали окремо. Свідок [PERSON] пояснила, що у 2013 році працювала у магазині «Книга», за адресою: [ADDRESS] . В цьому магазині також працювала [PERSON] . Наприкінці 2013 року до магазину прийшла дівчина, яка спочатку представилася як торговий представник та хотіла поспілкуватися з директором. Коли вийшла директор, вона стала вимагати зустрічі з [PERSON] , представилася як [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] розмовляли у підсобці, розмова була на підвищених тонах, [PERSON] вимагала повернути гроші, [PERSON] відмовляла та вимагала показати документи. Свідок [PERSON] пояснила, що у листопаді грудні 2013 року до магазину «Книги», за адресою: [ADDRESS] , прийшла дівчина, представилася представником видавництва, хотіла зустрітися з директором. Коли директор вийшла до неї, то вона представилася [PERSON] та сказала, що їй потрібно зустрітися з [PERSON] . Вони розмовляли у підсобці, приміщення маленьке, тому розмову було чути добре, поки не прийшли покупці. Свідок чула, що [PERSON] вимагала віддати гроші батька, [PERSON] сказала, що віддасть гроші, якщо вона принесе документи на спадщину. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 12.01.2023 року, інформація щодо перетину кордону [PERSON] наявна лише за період з 03.03.2018 року по 31.12.2019 року, наразі наявна інформація щодо перетину кордону лише за останні п`ять років. Враховуючи наявність у позивача двох закордонних паспортів на різне ім`я ( а.с.11 та а.с.154), не можливість отримати інформацію про перетин кордону у 2013 році у зв`язку з незбереження такої інформації, суд не може достовірно встановити скільки разів та у який період [PERSON] відвідувала м. Запоріжжя протягом 2013 року. У той же час, вказані обставини не спростовують покази свідків [PERSON] та [PERSON] . Покази свідка [PERSON] на думку суду, також не суперечать показам інших свідків, оскільки [PERSON] лише розмовляла з позивачем по телефону щодо договору позики, який позивач за її твердженням знайшла у квартирі батька. Також, суд враховує пояснення відповідача щодо укладення вказаного договору позики. Відповідач разом з чоловіком придбали квартиру в іпотеку, але в них виникли труднощі з погашенням кредиту, виникла значна заборгованість перед банком, тому відповідачу були необхідні кошти для погашення кредиту повністю. [PERSON] погодився допомогти їм. Право власності на вказану квартиру було переоформлено на [PERSON] , а [PERSON] склав заповіт на користь чоловіка відповідача, за яким право власності на вказану квартиру після смерті [PERSON] перейде до чоловіка відповідача. На отриману суму коштів було складено договір позики. За домовленістю між [PERSON] та [PERSON] після сплати повної суми заборгованості, [PERSON] мав повернути квартиру у власність чоловіка відповідача. Також, слід звернути увагу на пояснення представника позивача подані 03.02.2022 року (а. с. 78). З вказаних пояснень вбачається, що позивачу також були відомі обставини щодо складання заповіту [PERSON] на користь [PERSON] у 2009 році, що [PERSON] був власником квартири відповідачки, яка була гарантією повернення коштів, а відповідно позивачу було достовірно відомо про боргові зобов`язання відповідача перед її батьком. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом був позивач, спадкоємцем за заповітом був чоловік відповідача. Оформлюючи спадщину після смерті батька [PERSON] не могла не знати про іншого спадкоємця за заповітом. У той же час подані позивачем докази жодним чином не доводять, що договір позики був знайдений позивачем у літку 2019 року. При цьому, навіть якщо припустити, що позивач дійсно знайшов вказаний договір позики у травні червні 2019 році здійснюючи прибирання квартири батька з метою її подальшого продажу, є дивним, що позивач звернулася з позовом лише 13.09.2021 року. Проживання позивача у іншій країні не є виправдання вказаної ситуації, оскільки здійснити ремонт та продаж успадкованої від батька квартири позивачу це не завадило. Невиправдане зволікання позивача з поданням позову до суду призвело до пропуску строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем. Пропуск позивачем строку позовної давності є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову. Вказані позивачем обставини пропуску строку позовної давності суд вважає не поважними.

Outcome: dismissed