Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що до 04 липня 2017 року сторони перебували у шлюбі, від якого народилась донька [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21 січня 2021 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки стягнуто аліменти в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до вказаного рішення, нею був отриманий виконавчий лист, який був поданий на виконання до Корсунь-Шевченківського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) та відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з відповідача. На даний час, внаслідок невиконання рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21 січня 2021 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 24219,70 грн. Враховуючи викладене, нею здійснено розрахунок неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, яка складає 34899,72 грн. Просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 34899,72 грн. по виконавчому провадженню №65013057 від 02.04.2021 року. Ухвалою судді від 07.06.2023 року,\~\~після надходження\~ до суду інформації про\~\~зареєстроване місце проживання відповідача,\~відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Відповідачем [PERSON] на адресу суду направлений відзив на позовну заяву, відповідно до якого він позов визнає частково в розмірі 19721,65 гривень, оскільки ним здійснювались перерахування коштів, які зменшують суму боргу по несплаті аліментів, відповідно і пеня не може бути більшою ніж сто процентів суми існуючої заборгованості. Крім того, вважає, що під час винесення рішення необхідно врахувати його матеріальний стан, оскільки він під час виникнення боргу був безробітним та те, що у нього на утриманні перебувають син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та матір [PERSON] , [INFO] , яка хворіє на цукровий діабет. Крім того важає наданий позивачем розрахунок заборгованості невірним, оскільки в ньому не враховані суми переплат та здійснені ним додаткові платежі. На адресу суду позивачкою направлено відповідь на відзив, відповідно до якої вона не згодна з аргументами відповідача викладеними у відзиві. Зазначає, що у разі незгоди з розрахунком заборгованості по аліментах наданим державним виконавцем, відповідач міг би надати інший розрахунок, який би спростовував існуючий, чого він не зробив. Той факт, що ним були здійснені виплати на погашення заборгованості, не змінює того, що станом на 06.03.2023 існує реальна заборгованість у розмірі 24219,70 грн. Вважає, що на підтвердження факту утримання сина та матері відповідачем не надано жодного доказу, щоб вказував на вчинення відповідних дій. На адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач визнає позов частково в сумі 9192 гривні 47 копійок, відповідно до нового розрахунку, що зроблений державним виконавцем Корсунь-Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області №9684 від 04.08.2023 року, з урахуванням здійснених ним перерахувань коштів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 травня 2012 року, виданого Стеблівською селищною радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Актовий запис №11. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 18 вересня 2018 року, актовий запис №2202. Прізвище після одруження чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21.01.2021 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Постановою про відкриття виконавчого провадження №65013057 від 02.04.2021 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем Корсунь-Шевченківського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №2318 від 06.03.2023 у виконавчому провадженні №50377485, станом на 01.03.2023 року боржник [PERSON] має сукупний розмір заборгованості у сумі 24219,70 грн. за період з 28 серпня 2020 року по лютий 2023 року. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем Корсунь-Шевченківського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №9684 від 04.08.2023 у виконавчому провадженні №50377485, станом на 04.08.2023 року боржник [PERSON] має сукупний розмір заборгованості у сумі 9192,47 грн. за період з 28 серпня 2020 року по липень 2023 року. Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Згідно ч. 1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. У постанові Верховного Суду від 21.12.2020 року в справі № 357/14929/18 (провадження № 61-20849св19) суд дійшов висновку, що стягнення неустойки (пені) є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Так, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочки. При вирішенні спору суд враховує, що Сімейним Кодексом України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. В такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Сплата заборгованості зі сплати аліментів вже після пред`явлення позову до суду не звільняє боржника від відповідальності у вигляді неустойки (пені) за несвоєчасну їх сплату за минулий період, тобто в період прострочення виконання зобов`язань зі сплати аліментів. Відсутність вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів відповідачем не доведена, із рішенням суду про стягнення аліментів, виконавчим провадженням, вчиненими виконавчими діями відповідач є обізнаний. Відповідно до постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 20.07.2020 по справі № 362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Обчислюючи розмір неустойки суд виходить із розміру заборгованості, який визначений державним виконавцем. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 18.11.2020 року в справі № 337/3135/17 (провадження № 61-36292св18). Разом із тим, частиною 1 ст. 196 СК України чітко і безальтернативно встановлений розмір стягнення судом неустойки (пені) не більше 100 % заборгованості за аліментами. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що на момент звернення позивача з позовом до суду у відповідача існувала заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, відповідно до рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21.01.2021 в розмірі 24219 гривень 70 копійок, що підтверджується розрахунком наданим державним виконавцем Корсунь-Шевченківського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №2318 від 06.03.2023 у виконавчому провадженні №50377485. При цьому позивачкою здійснено розрахунок суми пені за період з 28 серпня 2020 року по лютий 2023 року в розмірі 34899,72 гривень. Вказана сума, не підлягає до стягнення оскільки розрахована на підставі довідки державного виконавця, яка на момент звернення до суду з позовом вже була недійсною, та без урахування приписів ч.1\~ст.196\~СК України щодо розміру пені, що підлягає стягненню з боржника, який не може перевищувати 100 відсотків заборгованості аліментів. Разом з цим відповідно до довідки-розрахунку, складеної державним виконавцем Корсунь-Шевченківського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №9684 від 04.08.2023 у виконавчому провадженні №50377485, станом на 04.08.2023 року сукупний розмір заборгованості по аліментам за період з 28 серпня 2020 року по лютий 2023 року (період який позивач зазначає в позові) становить 14544,25 грн. При цьому відомостей про погашення боржником заборгованості за вказаний період даний розрахунок не містить та повністю відповідає в цій частині розрахунку, наданому позивачем. Судом не враховуються сплата аліментних платежів, про яку зазначає боржник, оскільки за правилами сплати аліментів кожен платіж на погашення заборгованості враховується на погашення тієї заборгованості, що виникла найдавніше, незалежно від призначення платежу, що вказано у платіжному документі. При цьому, згідно наданого розрахунку на початку періоду сукупний розмір заборгованості становив 69 грн. та в зв`язку з несплатою боржником аліментів постійно зростав і в лютому 2023 вже складав 14544,25 грн. Тобто сплати, зазначені боржником, призвели лише до зменшення загального розміру заборгованості але не до повного її погашення боржником, що вказує на необхідність нарахування та стягнення пені за весь період зазначений позивачем. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності суд вважає, що до задоволення підлягає стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 14544,25 грн., оскільки сплата заборгованості зі сплати аліментів вже після пред`явлення позову до суду не звільняє боржника від відповідальності у вигляді неустойки (пені) за несвоєчасну їх сплату за минулий період, тобто в період прострочення виконання зобов`язань зі сплати аліментів, та визначений розмір пені, що підлягає до стягнення, не перевищує сто відсотків існуючої заборгованості. Враховуючи те, що на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial