Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

представник позивача звернулася в суд з позовом до відповідача, просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування, постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби на опалення за період з 01.10.2020 по 30.10.2023 року в розмірі 6\~437,97 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Позов мотивує тим, що дана позовна заява подається на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова 21.06.2023 року, про скасування судового наказу від 3 березня 2023 року, про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії. Так, відповідач є споживачем, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та являється власником квартири за адресою: [ADDRESS] . З відповідачем 1 грудня 2021 року укладено індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Житловий будинок, в якому проживає відповідач обладнаний будинковим приладом обліку теплової енергії, відповідно кількість та вартість теплової енергії, спожитої на потреби опалення даного будинку, розраховуються згідно показів приладу обліку та тарифів. Пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку. Оплата за опалення місць загального користування це частина теплової енергії, яка облікована загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії. У вартість плати за опалення місць загального користування входять витрати теплової енергії у внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Нарахування за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, за витрати теплової енергії на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та оплата за абонентське обслуговування регламентуються п.38 Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 року. Заборгованість відповідача підтверджується розрахунком заборгованості, який додається до позовної заяви. Неправомірні дії відповідача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. З врахуванням наведеного позов просить задоволити та стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування, постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби на опалення, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. Ухвалою судді від 22 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представника позивача Лозинська О., що діє на підставі довіреності подала заяву у якій просить позовну заяву задоволити в повному обсязі на підставі наявних доказів та не заперечує проти ухвалення заочного судового рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причин неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, у відсутності відповідача, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, постановивши заочне рішення. \~ \~ \~ \~ Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Судом встановлено, що відповідач користується послугами, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго» за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 115ж/104. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова у справі № 463/565/23 від 21.06.2023 року, відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача. ЛМКП «Львівтеплоенерго» будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг за договором приєднання про надання послуг, надавало послуги з централізованого опалення місць загального користування, постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби на опалення. Актами про включення системи теплопоспоживання від 19.10.2020, 11.10.2021, 14.11.2022, 16.10.2023, підтверджується те, що в опалювальному сезоні 2020/2023 роки, система теплоспоживання в приміщеннях за адресою: [ADDRESS] , включена на опалення. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями частини першої ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Питання надання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005року №630 (із змінами) (далі - Правила). Згідно з п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про житло-комунальні послуги», договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про житло-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року), оскільки згідно зі статтею 11ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами є укладений індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, що за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021.За умовами вказаного договору послуги з централізованого опалення відповідачу надавалися, а відповідач їх приймав. Оскільки між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по теплопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Розрахунком позивача підтверджена заборгованість за період з 01.10.2020 року по 30.10.2023 року по оплаті послуг, яка становить 6437,97 гривень та підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та з постачання гарячої води належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 гривень, сплата якого підтверджується платіжним дорученням.

Outcome: approved