Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 26.01.2023 був звільнений з роботи. На день звільнення з роботи АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» нарахувало йому заборгованість з заробітної плати у сумі 67260 грн. 29 коп., але виплатити її відмовилося. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.03.2023 стягнено з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 67260,29 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості за період з 26.01.2023 по 31.05.2023 у сумі 76704 грн. 00 коп. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб. 23.10.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечують щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Зазначає, що відповідно до довідки середньоденна заробітна плата позивача складає 707,08 грн. (без відрахувань податків та обов`язкових платежів). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення за період з 30.01.2023 по 30.05.2023 складає 53 робочі дні, що становить 37475,24 грн. (без відрахувань податків та обов`язкових платежів). 24.02.2022 року на території м.Суми внаслідок військової агресії рф, розпочались бойові дії, у зв`язку з чим, повністю був зупинений рух транспорту громадського користування, введено комендантську годину (з 07:00 до 18:00). запроваджено обмеження пересування містом. припинена робота державних (комунальних, приватних) підприємства, установ та організацій, та інші, що є поважними причинами для відсутності на робочому місці. 05.03.2022 року по виробничим приміщенням Товариства літаком країни агресора був нанесений авіаудар, внаслідок чого були зруйновані виробничі приміщення, знищені засоби виробництва, виготовлена продукція та інші матеріальні цінності. Як вбачається з листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 року. Також, 30.11.2022 року, 24.01.2023 року, 13.02.2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «CMHBO - ІНЖИНІРИНГ» сертифікати, якими засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). 31.05.2023 Позивачу було достовірно відомо про перерахування на його банківський рахунок заробітної плати стягнутої рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.03.2023 по цивільній справі № 592/1483/23. Отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, строк для звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору про виплату всіх сум. що належать Позивачу при звільненні становить до 31.08.2023 включно. В той же час, представник Позивача, адвокат Кузнецов А.С. звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з даним позовом лише 25.09.2023 тобто після спливу строку встановленого ч. 2 ст. 233 КЗпП України. Твердження адвоката, що Позивач дізнався про факт виконання рішення лише 22 09.2023 на думку Товариства є хибним, адже до позовної заяви не долучено виписку з банківського рахунку Позивача, який підтверджує факт надходження та використання грошових коштів, отриманих при примусовому виконанні виконавчого листа № 592/1483/23. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 13.11.2023 від представника позивача надійшла Відповідь на відзив. Зазначає, що у своєму відзиві Відповідач посилається на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), засвідчені офіційним листом Торгово-промислової палати України (далі - ТПП) від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, також 30.11.2022 року, 24.01.2023 року, 13.02.2023 Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «CMHBO - ІНЖИНІРИНГ» сертифікати, якими засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо забезпечення граничного строку розрахунків із операціями резидентів із експорту товарів. З таким обґрунтуванням не можна погодитися, оскільки Сумську міську територіальну громаду віднесено до території активних бойових дій в період з 24.02.2022 до 03.04.2022 ( у відповідності до Наказу №309 від 22.12.2022 р. «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією»), а надані відповідачем лист та сертифікати Торгово-промислової палати України, не стосуються періоду за який позивачу не виплачено заборгованість із заробітної плати та не містять відомостей про неможливість виплати заробітної плати працівникам, тому не є доказами щодо настання обставин непереборної сили, які б свідчили про відсутність вини підприємства у затримці виплати позивачу заробітної плати у строки, визначені статтею 115 КЗпП України. Крім того, Відповідачем свідомо вчинялися дії для затягування розгляду справи про стягнення невиплаченої заробітної плати та збільшення строку затримки її сплати внаслідок подання апеляційної скарги, судовий збір за якою не проплачувалося. Такими діями було збільшено строк сплати на 2 місяці з 06.03.2023 по 09.05.2023. Так, під час подання позовної заяви помилково не було додану квитанцію про зарахування коштів приватному виконавцю Закорко В.В. Відповідачем від 30.05.2023, яка була додатком до відповіді на адвокатський запит та додана до цієї відповіді на відзив. До того ж недоречними є і посилання Відповідача на рішення Верховного суду по справі №552/4200/21 від 14.11.2022 щодо неврахування карантину як підставу для продовження процесуального строку, оскільки пізніше Верховний Суд у своїй постанові від 21 червня 2023 року по справі № 212/5018/20 виснував, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 КЗпП України, продовжуються на строк дії такого карантину. Середній заробіток з цих рахунків слід обраховувати за період з 26.01.2023 по 30.05.2023 включно та виходити з того, що заробітна плата позивача за два останні місяці, що передували звільненню становить: за грудень 2022 року - 15952,42 грн., за січень 2023 року - 20143,97 грн., що в сумі складає 36096,39 грн. Надана довідка Відповідача включає відомості середньоденної заробітної плати Позивача лише за цех 16 р.м. 1026, а Позивач в цей період також працював в цеху 410 р.м. 0069 і відповідні докази додані до позовної заяви (витяг з довідки бухгалтерії Відповідача, рахунки по виплаті заробітної плати). Так, Відповідачем було невірно проведено розрахунок середнього заробітку за час затримки, через неврахування роботи у цеху 410. Фактично відпрацьовані робочі дні слід брати за грудень 2022 року (12 р.д.) та січень 2023 року (12 р.д.), що складає 24 р.д. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить яка розраховується з 15952,42 грн. за цех 410 в грудні 2022 року і 20143,97 грн. за цех 016 у січні 2023 року становить 36096,39 грн. / 24 р.д. = 1504 грн. Затримка виплати заробітної плати, склала 133 днів (з наступного робочого дня після звільнення (26.01.2022 по дату отримання грошей приватним виконавцем - 31.05.2023) по день фактичного розрахунку, але не більше ніж за п`ять місяців: січень 2023 року - 2 р.д., лютий 2023 року - 12 р.д., березень 2023 року - 13 р.д., квітень 2023 року - 12 р.д., травень 2023 року - 14 р.д. Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить (1504 грн * 53 дні) = 79712 грн, замість 76704 грн. раніше заявлених Позивачем. І така сума охоплюється раніше сплаченим судовим збором. Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 79712 грн. 15.11.2024 від представника відповідача надійшли Заперечення на відповідь на Відзив. Зазначає, що Товариство звертає особливу увагу Суду, що розрахунок середньоденної заробітної плати Позивача викладений у відповіді на відзив є хибним, адже розрахований з порушенням вимог положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Посилання представника Позивача, що довідка Товариства № 16-07/685 від 04.10.2023 «Про заробітну плату [PERSON] » включає відомості лише за цех 16 не відповідає дійсності. Згідно відомостей трудової книжки Позивача серія [NUMBER] , останній з 15.09.2020 по 26.01.2023 працював на посаді електрозварника ручного зварювання третього розряду котельно-зварювального цеху № 16. Позивач звільнений з займаної посади (основного місця роботи) 26.01.2023, таким чином для розрахунку середньоденної (середньогодинної) заробітної плати необхідно виходити з нарахованої заробітної плати (окрім нарахованих сум, що не включаються до розрахунку середньоденної заробітної плати відповідно до п. 4 ч. 3 Порядку № 100) за останні два місяці перед звільненням - грудень та листопад 2022 року. Отже, нарахована заробітна плата, що включається в розрахунок середньоденної (середньогодинної) заробітної плати відповідно до Порядку № 100 за останні два місяці перед звільненням складає - за листопад 2022 року: цех 410 - 11 039 грн. 61 коп. та цех 16 - 4 420 грн.; за грудень 2022 року: цех 16 - 4 736 грн. 37 коп., по цеху 410 - відсутня нарахована заробітна плата, що включається для розрахунку середньоденної заробітної плати. Таким чином, загальна сума за два місяці перед звільненням для розрахунку середньоденної (середньогодинної) заробітної плати становить 20 195 грн. 98 коп. Таким чином, середньоденна заробітна плата Позивача, розрахована у відповідності до Порядку № 100 складає 707 грн. 08 коп. (20195,98:228,5= 88,385 (середньогодинна заробітна плата) *8 (робочі години) = 707 грн. 08 коп.). В той же час, представник Позивача, адвокат Кузнецов А.С. звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з даним позовом лише 25.09.2023, тобто після спливу строку встановленого ч. 2 ст. 233 КЗпП України. 01.01.2024 від представника позивача надійшли Додаткові пояснення по справі. Зазначає, що позиція позивача щодо спливу строку звернення до суду 30.09.2023 підтверджується наведеними позиціями Верховного суду, оскільки в такому випадку строк на звернення до суду розпочинається саме після звершення карантину, тобто з 01.07.2023. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» у трудових відносинах. 26.01.2023 був звільнений з роботи. 06.03.2023 рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі №592/1483/23, позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з АТ «СМНВО-Інжиніринг» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 67260,29 грн. 19.04.2023 Ухвалою Сумського апеляційного суду апеляційну по справі №592/1483/23 скаргу АТ «СМНВО-Інжиніринг» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 09.05.2023 Ухвалою Сумського апеляційного суду по справі №592/1483/23 апеляційну скаргу АТ «СМНВО-Інжиніринг» визнано не поданою та повернуто особі, яка подала скаргу. 22.09.2023 адвокатом Кузнєцовим А.С., який діє в інтересах [PERSON] , було подано до Ковпаківського районного суду м. Суми заяву про ознайомлення з матеріалами справи №592/1483/23. Того ж дня адвокат ознайомився з матеріалами справи у повному обсязі. Як вбачається з Відповіді приватного виконавця Закорка В.В. №2093 від 22.09.2023 на запит адвоката Кузнєцова А.С., що на виконанні у приватного виконавця Закорка В.В. знаходиться виконавче провадження №71889783 щодо примусового виконання виконавчих документів, виконавчого листа від 15.05.2023 виданого Ковпаківським районним судом м. Суми №592/1483/23. Повідомив про факт надходження коштів від боржника по провадженню 30.05.2023, а 31.05.2023 перерахування коштів боржнику [PERSON] . Щодо строків звернення до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Законом України від 30 березня 2020 року №° 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» КЗпП України доповнено главою XIX такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Тлумачення наведених норм закону свідчить про те, що запровадження на всій території України карантину є безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину. Заявляючи відповідне клопотання про поновлення встановленого законом строку, особа не повинна наводити конкретних причин пропуску такого строку, крім тих, що пов`язані з внесеними до КЗпП України змінами. Крім того, не є необхідним і заявлення такого клопотання, так як строк звернення до суду не пропущено.» Таких правових висновків дійшла Об`єднана палата Верховного суду у своїй постанові від 11.12.2023 по справі №947/8885/21. Кабінет Міністрів України своєю Постановою від 27 червня 2023 р. № 651, відмінив з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Тобто строк звернення позивача до суду з позовною заявою не пропущений. Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Судом встановлено, що в день звільнення позивача відповідачем не було здійснено позивачу виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення, а також позивачу не виплачено його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Наказом №82 від 07.10.2022 у АТ «Сумське НВО - Інжиніринг» з 10.10.2022 встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно Довідки АТ «Сумське НВО Інжиніринг» №16-07/685 від 04.10.2023 середньоденна заробітна плата позивача становить 707,08 грн. (без відрахувань податків та обов`язкових платежів). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 27.01.2023 по 30.05.2023, становить 53 робочих дні, виходячи з триденного робочого тижня, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 37475 грн. 24 коп. (707,08 х 53 = 37475,24) з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України. Виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи, що розмір заборгованості по заробітній платі позивача становив 67260 грн. 29 коп., за затримку виплати якої відповідач несе відповідальність згідно зі статтею 117 КЗпП України, суд вважає за необхідне визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5000 грн. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити. Суд вважає, що стягнення з відповідача значної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (37475 грн. 24 коп.) є несправедливим та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам. Отже, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5000 грн. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial