Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини мотивуючи тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . З 2015 року позивачка постійно перебувала за кордоном, на момент коли покинула Україні та після виїзду за кордон з батьком не спілкувалась, зв`язок не підтримувала та не знала про смерть батька. В 2023 році повернулась в Україну про що свідчить відмітка у її закордонному паспорті, після чого родичі повідомили про смерть батька. Позивачка є спадкоємцем майна померлого за законом та звернулась до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бугерко Н.А. з питанням оформлення спадщини, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] , померлому [INFO] , у зв`язку із тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини встановленого чинним законодавством. В установлений законом шестимісячний термін позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки тривалий час перебувала за кордоном та не знала про смерть батька, а тому звертається до суду з заявою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12.01.2024 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 12.03.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити. Вказала, що не знала про смерть батька, у 2023 році повернулася з-за кордону і дізналася про це. Раніше з батьком спілкувалася до появи [PERSON] , потім перестали. У 2015 році виїхала в Італію та перестала спілкуватися з батьком. З усіма родичами та сусідами почала спілкуватися лише після приїзду. За кордоном жила у чужій сім`ї, працювала по найму перші три роки без вихідних, пізніше мала вихідні, однак з родичами не спілкувалась та не могла користуватись телефоном без дозволу роботодавця. Представник позивачки адвокат Урода О.В. у судовому засіданні пояснив, що позивачка у 2015 році виїхала за кордон і не спілкувалася з батьком та родичами, мала побутові проблеми. В свою чергу її чоловік спілкувався лише з своїми родичами, з батьком та родичами [PERSON] теж не спілкувався. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити. Пояснила, що позивачка не цікавилася батьком, не провідувала. До того як [PERSON] поїхала за кордон спілкувалася з батьком, мала телефон батька, за життя дзвонила йому та про смерть знала. Вказала, що про смерть батька позивачку не повідомляла, [PERSON] сама подзвонила на телефон чоловіка [PERSON] та сказала, що не може приїхати на похорон, можливо лише діти приїдуть. На наступний день був похорон і незнайомі люди принесли вінок від дочки. Зазначила, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , а саме земельну ділянку та житловий будинок. Представник відповідача адвокат Наталюк Н.М. у судовому засіданні вказав, що позивачка знала про смерть батька, прислала вінок на похорон, у зв`язку із чим відсутні об`єктивні підстави для неподання заяви нотаріусу. Також направив до суду відзив на позов, в якому зазначає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки факт тривалого перебування позивачки за межами України, сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки це не позбавляє можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Від представника відповідачки адвоката Урода О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] не мала можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з виїздом та перебуванням за кордоном із 2003 року по теперішній час, що підтверджується копіями з закордонного паспорта Змоги приїхати в України в неї не було через фінансові труднощі, і термінової потреби повернення в Україну теж не було. Отже враховуючи, що позивачка тривалий час перебувала за кордоном та не знала про смерть свого батька є всі підстави, що остання пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, а тому слід надати додатковий строк на прийняття спадщини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знала померлого [PERSON] , він був бригадиром, спілкувались лише по роботі. З 2015 року не спілкувалися, бо роботи вже не було, жили в різних селах. На похороні [PERSON] не була, про смерть дізналась десь через десять днів. Вказала, що не знає чи було відомо [PERSON] про смерть свого батька. Позивачка поїхала за кордон, то ніхто її не бачив, приїхала в 2023 році. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] була за кордоном, її батько помер раптово, вона може і не знала про його смерть. Вказала, що її брат [PERSON] до 2015 року спілкувався з дочкою та не казав, що донька поїхала за кордон. Коли [PERSON] прихала з-за кордону не знає, була на похороні брата, але не питала де донька брата, чи передавали вінок від позивачки не бачила. [PERSON] приїжджала до неї за машину, порадила їм мирно вирішити справу перед судом. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивачка [PERSON] проживала в селі, в 2015 році виїхала за кордон, зустрів її вже у 2023 році. Він як сусід дивився за хатою та з ними не спілкувалися. За життя [PERSON] не часто спілкувався з ним, звертався по роботі. Про смерть батька [PERSON] взнав пізніше, позивачку не повідомляв. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] проживав в с. Ліпіни, часто з ним розмовляли, у нього була хвороба як в її батька. Була на похороні, [PERSON] в день похорону їй сказала, що дочка не приїде. Коли йшов похорон в центрі с. Великий Жванчик підійшли молоді люди і дали великий вінок та сказали, що від дочки [PERSON] . Також після смерті [PERSON] відповідачка казала, що дзвонила [PERSON] до її доньки щоб віддали машину. Пізніше відповідачка продала машину і поставили пам`ятник. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що померлого [PERSON] часто бачила, спілкувалися, знала, що в нього є дочка. Прийшла відразу як привезли [PERSON] з лікарні і поки не похорони. Вказала, що чула як дзвонив телефон померлого, [PERSON] сказала, що дзвонять з Італії, дочка [PERSON] не приїде, можливо діти приїдуть, через що думали навіть не засипати могилу. Коли йшла похоронна процесія, то в с. Великий Жванчик підійшли двоє людей і принесли вінок від дочки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що коли привезли [PERSON] з лікарні подзвонив телефон останнього, дзвонила його дочка [PERSON] та сказала [PERSON] , що не приїде. Під час розмови також була присутня [PERSON] . Коли йшла похоронна процесія, то двоє молодих людей передали вінок. Позивачку бачила ще до її виїзду в Італію, потім більше не приїжджала. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, свідків, зазначає наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку кадастровий номер: 6821880600:07:008:0017 площею 2,2002 га, яка розташована на території Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району\~Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №976543 та житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №47469884 від 19.04.2017 [PERSON] заповіт не складав. [PERSON] оформила спадщину після смерті [PERSON] та приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Бугерко Н.А. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку\~кадастровий номер:\~6821880600:07:008:0017\~площею 2,2002\~га,\~яка розташована\~на території\~Великожванчицької сільської\~ради Дунаєвецького\~району Хмельницької\~області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~ Вказане підтверджується копією спадкової справи №131-2017 заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Згідно постанови приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського\~районного нотаріального\~округу Бугерко\~Н.А.\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~№618/02-31\~від 28.11.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] , померлому [INFO] , у зв`язку із тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини встановленого чинним законодавством. Згідно зі ст.1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою ст.1268\~ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч.3 ст.1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. \~ \~ \~ \~У постанові від 28.03.2022 року в справі №750/2158/21 Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, тоді правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. У\~постанові від 16.06.2021 року у справі №554/4741/19\~Верховний Суд зазначив, що початок перебігу строку для прийняття спадщини починається з наступного дня після відповідної календарної дати, тобто строк для прийняття спадщини має обчислюватись з наступного дня після дня смерті особи або оголошення її померлою. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , тобто згідно зі статтею 253\~ЦК України\~шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини починає перебіг з 10.11.2016 року; строк на подання заяви про прийняття спадщини закінчувався 10.05.2017. Як вбачається із матеріалів справи позивачка на день смерті батька перебувала за кордоном з 2015 року, для прийняття спадщини мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ч.1 ст.1270 ЦК України, однак цього протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини не зробила. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса позивачка звернулася лише 28.11.2023, тобто пропуск є значним. Верховний Суд вирішуючи у цій справі спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач за відсутності будь-яких поважних причин не вчиняла дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Факт перебування позивача в Республіці Польща сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини (постанова Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №161/9998/17). Як на поважну причину неподання заяви про прийняття спадщини в установлені законом строки, позивачка зазначила, що тривалий час, з 2015 року перебувала за кордоном та не знала про смерть батька. Разом з тим, саме по собі перебування за кордоном, без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Як зазначено в постанові ВС від 21.06.2023 № 175/1404/19 строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті\~1270,1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку "присікає" право на прийняття спадщини. У постанові від 13.04.2023 року у справі №607/13549/21 Верховний Суд зазначив, що в екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому зазначити про прийняття спадщини, що узгоджується з пунктом 2.1 глави 10 Порядку №296/5. Відтак законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців. Крім того, саме по собі працевлаштування та перебування позивачки за кордоном не може бути поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд також звертає увагу, що позивачка, будучи працевлаштована за кордоном, могла реалізувати своє право на прийняття спадщини через нотаріуса\~шляхом надання довіреності представникові в Україні. Твердження позивачки про те, що вона не знала про смерть батька спростовуються показами, які надали у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, у матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України [PERSON] для виїзду за кордон, з яких неможливо встановити періоди виїзду позивачки з території України та в`їзду на територію України із зазначенням пунктів пропуску, оскільки вказані копії є нечитабельними. Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Разом з тим, позивачкою до суду не надано жодних належних та допустимих доказів як на підтвердження об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , а матеріали справи таких не містять. Як роз`яснено в постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, і які в розумінні ст.ст.77-78\~ЦПК України повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] без поважних причин, а тому слід відмовити у задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: dismissed