Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

15.06.2021 року представник АТ «Криворізька теплоцентраль» Нофенко Л.В. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надану послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з 01.10.2013 року по 25.05.2021 року у розмірі 38\~126,51 грн., інфляційні втрати 3\~461,51 грн. та 3 % річних 1\~798,79 грн., а всього 43\~386,81 грн., та судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що АТ «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню. Відповідачі є споживачам послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань, за період з 01.10.2013 року по 25.05.2021 року виникла заборгованість в розмірі 38\~126,51 грн., яку вони добровільно не погашають, у зв`язку з чим за захистом інтересів АТ «Криворізька теплоцентраль» представник вимушена звернутися до суду з даним позовом шляхом стягнення заборгованості в судовому порядку із застосуванням ст.625 ЦК України. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2022 року, ухваленим при заочному розгляді, позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення задоволено (а.с. 23-27). 15.02.2024 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 14.02.2022 року, в якій зазначив, що 14.12.2022 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення, яким солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2013 року по 25.05.2021 року в розмірі 38 126 грн. 51 коп., інфляційні втрати 3 461 грн. 51 коп., 3% річних 1 798 грн. 79 коп., а всього 43 386 грн. 81 коп. та судові витрати. Про існування вказаного заочного рішення суду відповідачу стало відомо лише 13 лютого 2024 року і він відразу звернувся до суду із заявою про видачу йому заочного рішення суду, яке було ним отримано 13 лютого 2024 року. Відповідач зазначив, що до 13 лютого 2024 року йому не було відомо про перебування на розгляді в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вказаної цивільної справи, він не отримував повістки про виклик до судового засідання та не отримував заочне рішення, яким з нього стягнуто заборгованість за послуги з централізованого опалення. Жодні судові та позасудові документи по справі на адресу відповідача не надходили, тому він не міг подати заперечення на позов та не міг бути присутнім на засіданні, які були проведені в його відсутності, відтак він був позбавлений подавати докази, заяви та клопотання, а також надавати свої пояснення по справі. Після ознайомлення із заочним рішенням відповідач прийшов до висновку про необхідність звернення до суду з заявою про його перегляд, оскільки він не згодний в повному обсязі з позовними вимогами Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». Щодо заперечення проти позовних вимог позивача зазначає, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості викликає сумнів у його правильності, оскільки не зрозумілим є період проведення нарахувань. Крім того, вимоги позивачем заявлено за період більший ніж 3 роки, що є свідченням пропуску строку позовної давності, про застосування якого він не зміг подати відповідну заяву з об`єктивних причин. Таким чином, відповідач вважає, що наведені ним обставини є свідченням необхідності перегляду заочного рішення суду від 14.12.2022 року по справі №214/4807/21. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2024 року матеріали цивільної справи передані до провадження судді Чернової Н.В. (а.с. 38). Ухвалою суду від 29.02.2024 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення суду від 14.12.2022 року скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 47-50). 25.03.2024 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності. 05.04.2024 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшло заперечення на клопотання про застосування строків позовної давності. В обґрунтування заперечення зазначила, що відповідачі були обізнані про свою заборгованість, частково її погашали, в тому числі в періодах, по яким позивач не здійснював нарахування за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії, що свідчить про визнання боргу та переривання перебігу строку позовної давності. Зазначила, що станом на дату подачі позовної заяви (15.06.2021 року) строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги з квітня 2017 року не сплив та продовжився на строк дії карантину. З посиланням на норми ЦК України про перебіг/переривання строків позовної давності, Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби COVID-19» (далі-Закон), усталену судову практику, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 15.05.2024 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків, в якій вона зазначила наступне. В ході розгляду справи позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] знятий реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 28.10.2020 року та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29.10.2020 по теперішній час. З метою правильного розподілу заборгованості між відповідачами та винесення законного та обґрунтованого рішення по справі 214/4807/21, позивач вважає за необхідне уточнити розрахунок заборгованості, долучити його до матеріалів справи та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу з централізованого опалення в період з 01.10.2013 по 28.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 24 814,33 грн., інфляційні втрати 3 331,88 грн. та 3% річних 1 736,50 грн., а всього 29 882,71 грн. Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу з централізованого опалення в період 3 29.10.2020 по 24.05.2021 року за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 13 312,18 грн., інфляційні втрати 129,63 грн. та 3% річних 62,29 грн., а всього 13 504,10 грн., та стягнути судовий збір з відповідачів пропорційно задоволених позовних вимогах. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подавали. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавали. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що житлово-комунальні послуги\~-це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:\~1)\~житлова послуга\~-\~послуга з\~управління багатоквартирним\~будинком. Послуга\~з управління\~багатоквартирним будинком\~включає: забезпечення\~утримання спільного\~майна багатоквартирного\~будинку,\~зокрема прибирання\~внутрішньобудинкових приміщень\~та прибудинкової\~території,\~якщо прибудинкова\~територія,\~за даними\~Державного земельного\~кадастру,\~знаходиться у\~власності або\~користуванні співвласників\~багатоквартирного будинку\~відповідно до\~вимог законодавства,\~виконання санітарно-технічних\~робіт,\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем (крім\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем,\~що використовуються\~для надання\~відповідної комунальної\~послуги у\~разі укладення\~індивідуальних договорів\~з обслуговуванням\~внутрішньобудинкових систем\~про надання\~такої послуги,\~за умовами\~яких обслуговування\~таких систем\~здійснюється виконавцем),\~утримання ліфтів\~тощо; купівлю\~електричної енергії\~для забезпечення\~функціонування спільного\~майна багатоквартирного\~будинку; поточний\~ремонт спільного\~майна багатоквартирного\~будинку; інші\~додаткові послуги,\~які можуть\~бути замовлені\~співвласниками багатоквартирного\~будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: [ADDRESS] . Квартира є неприватизованою та перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу, основним квартиронаймачем є [PERSON] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 4). Відповідачі: [PERSON] значиться зареєстрованим за вказаною адресою з 28.07.1998 року, [PERSON] значиться зареєстрованим за вказаною адресою з 21.05.1996 року, [PERSON] значиться зареєстрованою за вказаною адресою з 05.03.1991 року, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим з 29.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідками, виданими Центром адміністративних послуг «Віза» Виконавчого комітету Криворізької міської ради (а.с. 11,12,13,14). Відповідач [PERSON] значився зареєстрованим за вказаною адресою з 24.07.2003 року по 28.10.2020 року, що підтверджується довідкою відділу по роботі зі споживачами АТ «Криворізька теплоцентраль» (а.с. 4). Законом України від 03 грудня 2020 року №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01 травня 2021 року, до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час,\~у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.\~Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. АТ «Криворізька теплоцентраль» як виконавцем послуг 01.10.2021 року на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку\~нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, та постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Крім того, з 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем, як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до п.30 типового індивідуального договору, плата за послугу постачання теплової енергії складається з:\~плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;\~плати за абонентське обслуговування\~в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України)\~вимагати сплату грошей за надані послуги. Як визначено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування тапостачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Щомісяця, протягом дії опалювальних сезонів з 2013 року по 2020 року рік, позивач нараховував відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] плату за надані послуги з теплопостачання, виходячи із встановлених тарифів та опалювальної площі житлового приміщення 84,2 кв.м., однак останні кошти за вказані послуги належним чином не сплачували, внаслідок чого станом на 28.10.2020 року виникла заборгованість в розмірі 24\~814,33 грн., що слідує з наданих позивачем розрахунків (а.с.88-89). Щомісяця, протягом дії опалювальних сезонів з 2020 року по 24.05.2021 року, позивач нараховував відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] плату за надані послуги з теплопостачання, виходячи із встановлених тарифів та опалювальної площі житлового приміщення 84,2 кв.м., однак останні кошти за вказані послуги належним чином не сплачували, внаслідок чого станом на 24.05.2021 рік виникла заборгованість в розмірі 13\~312,18 грн., що слідує з наданих позивачем розрахунків (а.с.83). Докази звернення відповідачів в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг АТ «Криворізька теплоцентраль», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим в матеріалах справи відсутні. У відповідності зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України. Крім того, застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п.3 ч.1 ст.160 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Надавши юридичну оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеним позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу суд встановив, що сума заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.10.2013 року по 28.10.2020 рік розрахована вірно та складає 24\~814,33 грн., та за період з 29.10.2020 року по 24.05.2021 рік розрахована вірно та складає 13\~312,18 грн., що підтверджується доказами у матеріалах справи (а.с.83, 88-89). При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак розмір інфляційних втрат за період з 01.10.2013 року по 28.10.2020 рік в сумі 3\~331,88 грн.; за період з 29.10.2020 року по 24.05.2021 рік в сумі 129,63 грн., а також 3% річних від простроченої суми боргу за період з 01.10.2013 року по 28.10.2020 року в сумі 1\~736,50 грн., та за період з 29.10.2020 року по 24.05.2021 рік в сумі 62,29 грн. вважає вірним (а.с.84-85,86-87). Стосовно заявленого клопотання відповідача [PERSON] про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. Згідно зі статтею 256 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку позовної давності. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.10.2013 по 24.05.2021 року, при цьому як вбачається з розрахунку поданого разом з позовною заявою, відповідачами було здійснені часткові оплати за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 01.10.2013 року по 24.05.2021 року, що ними не спростовано та свідчить про переривання перебігу позовної давності. До суду позивач з позовом звернувся 15.06.2021 року. При цьому суд також враховує положення Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, відповідно до якого трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 19 квітня 2023 року у справі № 199/782/21 (провадження № 61-1323св23). Враховуючи, що відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг, та з огляду на те, що між відповідачами і позивачем існували фактичні договірні відносини, враховуючи доведеність заявленого позивачем розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з кожного окремо, на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» по 567 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с. 9).

Outcome: approved