Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 01.02.2006 року, Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 1,45 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Добросинсько Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, право на яку мав [PERSON] на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 119308. Мотивує свої позовні вимоги наступним. [INFO] помер батько Позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на земельну частку (пай) площею 1,45 га на підставі сертифікату ( довідка додається), яка належала померлому. Позивач звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини. Державний нотаріус відкрив спадкову справу № 45/2024, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (додається). Проте відмовив Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки Позивачем не подано сертифіката на право на земельну частку (пай) згідно форми, затвердженої Постановою КМУ від 12.10.1995 р. № 801, що підтверджується листом ( додається). Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. У зв`язку з чим, Позивач звернувся до Добросинсько - Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, щодо обміну сертифіката встановленого зразка, однак там йому відмовлено та усно роз`яснено, що сертифікат не може бути наданий Позивачу у зв`язку із смертю спадкодавця, так як відповідно до п. 4 ст. 25 ЦК України спадкодавцем втрачено цивільну правоздатність та вказано, що визнати право на земельну частку (пай) можливо лише за рішенням суду. Позивач не може пред`явити для оформлення спадщини сертифікат на ім`я спадкодавця нового зразка, оскільки [PERSON] помер, а тому втратив цивільну правоздатність та дієздатність. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкоємець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до Державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720-95 ( 720-95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм Державних актів на право власності на землю. Враховуючи вищенаведене, вказує, що він змушений звернутися за захистом своїх прав до суду з даним позовом та просить задовольнити позовні вимоги повністю. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечили, визнали такий. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечила. Крім цього Рава-Руською ДНК Львівської області направлено до суду копію спадкової справи № 45/2024 заведеної 14 лютого 2024 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача та представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серія ЛВ № 119308 вбачається, що [PERSON] , який мешкає в с. Пирятин Жовківського району Львівської області на підставі рішення Бишківської сільської ради народних депутатів йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 1, 45 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Із листа Рава-Руської ДНК від 14 лютого 2024 року № 77/01-16 вбачається, що Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області відмовляє позивачу гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] . Оскільки спадкоємцем не подано сертифіката на право на земельну частку (пай) згідно форми, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року №801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», справа не може бути вирішена в нотаріальному порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. N 801 "Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)" не передбачено видачу сертифіката нового взірця на ім`я померлої особи. Із листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" вбачається, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідач по справі не заперечив проти задоволення позову, а від так визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведене та положення статей 16, 25, 1216-1218, 1220, 1268 ЦК України, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача.

Outcome: approved