Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Представник позивача Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2021 року по листопад 2022 року у сумі 17\~502,99 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачці на праві власності належить вказане нежитлове приміщення, у яке Концерн «МТМ» надає послуги з постачання теплової енергії. Позивачем за вказаною адресою за період з листопада 2021 року по листопад 2022 року було надано послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 17\~502,99 гривень. Позивач вказує, що станом на 01 листопада 2021 року типовий індивідуальний договір № 76207721 про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Договір) за адресою: [ADDRESS] між Позивачем та [PERSON] з 01 листопада 2021 року є укладеним. Житловий будинок по [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. На виконання пункту 5 Договору Позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачці в нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачці за період листопада 2021 по листопад 2022 на загальну суму 17 502,99 грн. , що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості. Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги в електронній формі. Відповідачка не виконала свої обов`язки згідно Договору по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку із чим за відповідачкою виникла грошова заборгованість у розмірі 17\~502,99 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідачки разом з понесеними судовими витратами у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2 684,00 грн. Ухвалою суду від 06.02.2023 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. 24.02.2023 відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позову посилаючись на те,що публічні договори приєднання не вважаються укладеними, оскільки через невиконання виконавцем послуг співвласники багатоквартирного будинку по [ADDRESS] не були своєчасно та належним чином повідомлені про перехід на нові види договорів фактично не обирали жодної з моделей договорів з 02.10.2021 року і по даний час. Належна публікація повідомлення та нормативно-правових актів у встановленому законом порядку є суттєвими обставинами, які впливають на чинність та законність публічного договору приєднання. Позивачем не вказано точного місця опублікування тексту типового договору. Відповідачем не отримувались рахунки на оплату послуг, де також немає інформації про місце і дату оприлюднення тексту нових моделей договорів, що додатково вказує на неналежне повідомлення споживача про перехід на нові договірні відносини. Відповідач вважає, що позивач не надсилав їй пропозицію укласти новий договір і тому між сторонами не було укладено Договору №76207721 від 01.11.2021 року. Щодо суми заборгованості відповідачка вказала, що позивачем надано розрахунок основного боргу, де вказано тільки кінцеві суми до оплати без розшифровки, як вони утворились, не містять формули розрахунку, а тому неможливо перевірити правильність нарахування суми до оплати. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії./а.с.28-33/. 14.03.2023 представник позивача подав письмові пояснення на відзив де зазначив, що\~02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на власному офіційному веб-сайті індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є Публічним договором приєднання. Якщо співвласники багатоквартирного будинку не обрали модель договірних відносин то зі спливом 30-деного строку з моменту опублікування такий договір вважається укладеним. Стосовно нарахувань заборгованості, позивач керувався « Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води» затвердженого Постановою КМУ від 1 червня 2011 року №869./а.с.38-42/. 15.03.2023 відповідачка подала заперечення на пояснення на відзив, до яких надано\~Технічний паспортне нежитлове приміщення XI по [ADDRESS] , де в графі 16 «Вид опалення» «Характеристики нежитлового приміщення № ХІ» вказано «НІ». Також зазначає, що у позовній заяві позивачем не було обґрунтовано, яким чином і за якою формулою здійснювались нарахування, а також про неправильність розрахунку заборгованості./а.с.45-57/. 13.02.2024 року від відповідачки надійшли письмові пояснення, в яких вказала, що Позивач безпідставно\~відніс неопалювані\~підвали до\~категорії «опалюваних\~приміщень»і споживачам необгрунтовано виставлявся завищений обсяг теплової енергії, який не відповідав фактичним тепловим втратам від ізольованих трубопроводів, а також по іншим проблемним\~питанням,\~що виникли\~з моменту\~застосування Методики,\~була створена\~робоча група\~по напрацюванню\~пропозицій до\~Методики щодо\~нарахування за\~теплову енергію\~для нежитлових\~приміщень згідно\~Розпорядження Запорізького\~міського голови\~№ 27\~від 03.02.2023\~р.Одним із результатів роботи такої робочої групи стало затвердження «Порядку визначення належності підвальних приміщень багатоквартирних будинків до приміщень з транзитними мережами опалення» згідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 513 від 14.09.2023 р. В п.3 Порядку визначено лише 2 терміни:окремі приміщення\~з транзитними\~мережами опалення- окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії; опалюване приміщення- приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна\~температура повітря.Слід зазначити, що у останньому абзаці форми Акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку (додаток №» 2 до Порядку) необхідно підкреслити тільки одну із вище вказаних категорій. Відповідно до Порядку Відповідачка подала заяву по формі, яка встановлена додатком 1. Після обстеження підвалу, у останньому абзаці Акту від 05.12.2023 р., встановлено, що Відповідно до проведеного обстеження та діючого законодавства підвальне приміщення [PERSON] визнане - «окремим приміщенням\~з транзитними\~мережами.в Акті також вказано, що в даному нежитловому приміщенні відсутні опалювальні прилади, що є головною ознакою неопалюваного підвалу. В приміщенні знаходяться лише внутрішньобудинкові мережі теплопостачання з горизонтальною прокладкою де 9 м ізольовані та 1,1 м неізольовані, а також з вертикальною прокладкою 0,5 м ізольовані та 0,5 м не ізольовані. Акт від 05.12.2023 р. затверджено Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 842 від 27.12.2023 р. (додається).Отже позивач безпідставно відніс неопалюваний підвал Відповідачки до « опалюваних приміщень» і тому для визначення у спірний період ним була застосована не правильна формула Методики № 315.Просила суд задовольнити частково позовні вимоги позивача на суму 1855,11 грн./109-122/. 7.03.2024 року від позивача надійшла уточнена позовна заява з урахуванням рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 842 від 27.12.2023 р. «Про затвердження акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] від 05.12.2023 року» затверджено акт обстеження підвального приміщення № ХІ багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 05.12.2023 р., яким підвальне приміщення визнано окремим приміщенням з транзитними мережами опалення. На підставі п. 2 рішення № 842 від 27.12.2023 р. Концерном «Міські теплові мережі» здійснено перерахунок спожитої послуги у межах будинку [ADDRESS] , згідно комерційного приладу обліку з 01.01.2022 р. на суму 11\~133,16 грн./а.с.133-139/. 05.04.2024 року від відповідача надійшли додаткові пояснення в яких просила суд задовольнити частково позовні вимоги позивача на суму 1855,11 грн./175-178/. Представник позивача, згідно ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання 20.05.2024 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка та її представник адвокат Сандак І.А. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з урахуванням долучених пояснень до справи. Суд заслухавши сторони по справі, дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що\~Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо (п. 2.2 Статуту). Відповідач [PERSON] є власницею нежитлового приміщення Х1 підвалу літ. А-4, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про спадщину за законом від 18.09.2007 року(а.с. 13). Багатоквартирний будинок [ADDRESS] , в якому розташоване нежитлове приміщення, обладнано вузлом комерційного обліку. Нежитлове приміщення відповідачки не оснащене приладом розподільного обліку. Позивачем надавалися послуги з постачання теплової енергії Відповідачу з листопада 2021 по листопад 2022 на загальну суму 17 502,99 грн. З урахуванням рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 842 від 27.12.2023 р. «Про затвердження акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] від 05.12.2023 року» затверджено акт обстеження підвального приміщення № ХІ багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 05.12.2023 р., яким підвальне приміщення визнано окремим приміщенням з транзитними мережами опалення. На підставі п. 2 рішення № 842 від 27.12.2023 р. Концерном «Міські теплові мережі» здійснено перерахунок спожитої послуги у межах будинку [ADDRESS] , згідно комерційного приладу обліку з 01.01.2022 р. на суму 11\~133,16 грн. Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року (далі - Закон №2189-VIII) визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Як передбачено п.п. 35,36 «Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. року № 830, Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, відповідно до положення ч.1 ст.9 Закону України № 2189-VIII. Згідно зі ст.ст.19,25 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-IV), споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У спірний період правовідносини, які виникають в процесі споживання теплової енергії, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі - перша редакція Методики 315) і наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2022 р. № 358, яким внесено зміни до Методики № 315 (далі друга редакція Методики № 315). З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі - Закон), згідно з ч.1 ст.6 якого, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є зокрема споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг. При цьому споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами укладених договорів (ч.1 ст.7 даного Закону). Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.2 ст.7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 1 Закону визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.5 Закону, до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ч.1 ст.6 Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.1, ч.2 ст.6 Закону). Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону). Відповідно до приписів ч.2 ст.7, ч.2 ст.8 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Згідно з ч.ч. 2,3,7 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Згідно із ч.7 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч.5 ст.13 цього Закону. Доказів обрання співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] однієї з моделей організації договірних відносин, визначених ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», сторонами суду не надано. Суд встановив , що типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії є укладеними між сторонами з 01.11.2021 через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання. Так, пунктом 5 індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії (далі - договір) передбачено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу (відповідач) послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Згідно з п. 32 договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно з п. 36 договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). Відповідно до п. 38 договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. Звертаючись до\~суду із\~позовом,\~позивач обґрунтовував\~свої вимоги\~тим,\~що ним\~були надані\~послуги з\~постачання теплової\~енергії у\~нежитлове приміщення\~відповідачки за\~період з\~ листопада\~2021\~по листопад\~2022\~на загальну\~суму \~17502,99\~грн. З урахуванням рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 842 від 27.12.2023 р. «Про затвердження акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] від 05.12.2023 року» затверджено акт обстеження підвального приміщення № ХІ багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 05.12.2023 р., яким підвальне приміщення визнано окремим приміщенням з транзитними мережами опалення. На підставі п. 2 рішення № 842 від 27.12.2023 р. Концерном «Міські теплові мережі» здійснено перерахунок спожитої послуги у межах будинку [ADDRESS] , згідно комерційного приладу обліку з 01.01.2022 р. на суму 11\~133,16 грн. Частиною 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку (абз. 9 ч.2 ст.25 Закону України «Про теплопостачання»). Матеріалами справи підтверджено, що нежитлове приміщення відповідачки знаходиться у підвалі будинку [ADDRESS] . У примітках Технічного паспорту\~на нежитлове\~приміщення XI\~по [ADDRESS] \~,\~ в\~графі 16\~«Вид опалення»\~«Характеристики нежитлового\~приміщення №\~ХІ» вказано\~«НІ».\~ Розділом 3\~Національних стандартів з проектування ДСТУ - НБА .2.2 - 5: 2007 «Настанова з розроблення та складання енергетичного паспорту будинків» визначено терміни: п. 3.7. неопалювальний підвал - це підвал, в якому відсутні джерела тепловиділення. п. 3.8. опалювальний підвал - підвал в якому передбачені опалювальні пристрої для підтримання завданої температури. Актом від 05.12.2023 р., встановлено, що Відповідно до проведеного обстеження та діючого законодавства підвальне приміщення [PERSON] визнане - «окремим приміщенням\~з транзитними\~мережами.в Акті також вказано, що в даному нежитловому приміщенні відсутні опалювальні прилади, що є головною ознакою неопалюваного підвалу. В приміщенні знаходяться лише внутрішньобудинкові мережі теплопостачання з горизонтальною прокладкою де 9 м ізольовані та 1,1 м неізольовані, а також з вертикальною прокладкою 0,5 м ізольовані та 0,5 м не ізольовані./а.с.121-122/. Пунктом 5.28 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки» встановлено, що теплопроводи, що прокладаються за межами квартир, а також ті, що прокладаються приховано, мають проектуватися з тепловою ізоляцією. Теплову ізоляцію опалювально-вентиляційного обладнання, трубопроводів систем внутрішнього теплопостачання необхідно передбачати: - для забезпечення тепловтрат менше допустимих (підпункт 4.4.5. пункту 4 «Загальні вимоги» ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування»). Відповідно до доказів долучених відповідачкою, суд погоджується з тим, що нежитлове приміщення Х1 підвалу літ. А-4, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачці [PERSON] знаходиться у підвалі будинку [ADDRESS] та відноситься до неопалюваних підвалів. Відповідно до термінів, передбачених Методикою в першій редакції: - опалюване приміщення - приміщення будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. - неопалюване приміщення приміщення у будівлі, яка забезпечується тепловою енергією від централізованого або автономного джерела теплопостачання та у якому не нормується температура внутрішнього повітря і відсутні опалювальні прилади будь-якого типу. В розділі VІІІ Методики в першій редакції Вимоги щодо забезпечення нормативної температури визначено, що Нормативна температура у приміщеннях житлових будинків становить - у опалюваних приміщеннях будинків, проектну документацію на нове будівництво або реконструкцію яких затверджено до 01 жовтня 2005 року, - 18° C; - у будинках, проектну документацію на нове будівництво або реконструкцію яких затверджено після 01 жовтня 2005 року, та у будинках, проектну документацію на капітальний ремонт яких затверджено після 12 березня 2011 року, - згідно з державними будівельними нормами. В таблиці № 4 «Розрахункові температури повітря» ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки» та аналогічної таблиці № 2 ДБН В 2.2-15:2019 «Житлові будинки», «розрахункова внутрішня температура повітря» для підвалу не встановлена (а.с. 184). Судом встановлено, що нежитлове приміщення XI підвалу літ. А-4, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачці - підпадає під термін неопалюване приміщення. Відповідно до терміну Методики 315 в першій редакції, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення втрати теплової енергії у трубопроводах поза межами опалюваних приміщень, а також обсяг теплової енергії від транзитних ділянок трубопроводів цієї системи, що надходить у приміщення з індивідуальним опаленням та приміщення, у якому комунальна послуга з постачання теплової енергії не надається. Абзацем 2 пункту 1 розділу V «Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП» Методики в першій редакції встановлено, що Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, складається із Загального, що розподіляється між усіма приміщеннями та Індивідуального, що дорозподіляється на неопалюване приміщення за обсяг теплової енергії, що надходить від трубопроводів у це приміщення. У абзаці 9 п.1 розділу ІІ Порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу у будівлі теплової енергії зазначено, що для приміщень з індивідуальним опаленням та неопалюваних приміщень здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у приміщення від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньобудинкових систем відповідно до пункту 4 розділу V Методики «Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП». В пункті 4 розділу V Методики зазначено, що обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення, у тому числі стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, визначається розрахунково за результатами енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього будинку. Qспінд.ф.с.\~= 0,86*10-6*14(t-tвн.норм)*1*d*ф, Гкал, (19,) де\~0,86 х 10-6\~-\~перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин; 14 -\~загальний коефіцієнт тепловіддачі зовнішньої поверхні неізольованого трубопроводу, Вт / (м -2 х К); t -\~температура внутрішньої поверхні трубопроводу, °C; для будь-якого трубопроводу внутрішньобудинкової системи опалення за опалювальний період приймається - 45 °C, для будь-якого трубопроводу внутрішньобудинкової системи ГВП - 52,5 °C; t вн.норм\~- нормативна внутрішня температура для кімнати/приміщення, що приймається з урахуванням положень пункту 1 розділу VI цієї Методики для опалювального періоду, °C; l -\~довжина транзитного трубопроводу, м; d -\~зовнішній діаметр трубопроводу, м; ф -\~кількість годин у розрахунковому періоді, год. Однак, позивачем для визначення кількості теплової енергії застосовано формулу 8 Методики № 315 в першій редакції. У такій формулі вказано показник\~Sпр.і\~\~площа\~i\~го опалюваного приміщення визначається згідно з п.10 розділу І цієї Методики. Так, пунктом 10 встановлено, що базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі є опалювана площа приміщень зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. Нежитлове приміщення відповідачки відноситься до неопалюваного підвалу, а отже позивачем застосовувалась не вірна формула для визначення кількості теплових втрат та, як наслідок, заборгованість за період з листопада 2021 була завищена безпідставно. Для визначення кількості теплової енергії у лютому та березні 2022 року, позивачем застосовувалась формула 14 Методики № 315 у другій редакції, де також значиться показник\~Sпр.і\~\~площа\~i\~го\~опалюваного приміщення не оснащеного приладами розподільного обліку теплової енергії. В новій редакції поняття «неопалюване приміщення» виключили та з`явились інші терміни: - окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії. - загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Таким чином обсяг, теплових втрат для приміщень у підвалі потрібно визначати по формулі 23, що знаходиться у розділі ІV «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудикові потреби опалення» Методики у другій редакції від 28.01.2022 де застосовується показник: Lпідв. \~довжина трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах. Така формула майже аналогічна формулі 19 з Методики № 315 у першій редакції та відрізняється лише тим, що не потрібно знати діаметр труб та не застосовується температура для підвалів, оскільки нормами ДБН вона взагалі не визначена. Q\~опал\~функ.в.б.с.= 0,86*10-6*qвтр.підв.*1підв.*\~mопал.розр\~Гкал, де\~0,86 * 10-6-перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин, Вт*год у Гкал; qвтр.підв\~= 11 Вт/м-питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладаються в підвалах, техпідпіллях, на горищі, Вт/м; питомі теплові втрати трубопроводів, ізоляція на ділянках яких відсутня або порушена, збільшуються на 100 %; lпідв-довжина трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, м; mопал.розр-фактична кількість годин надання послуги з постачання теплової енергії у розрахунковому періоді, годин. Отже, для визначення теплових втрат від ізольованих трубопроводів у спірному підвалі потрібно застосовувати саме формулу 23 Методики 315 у другій редакції. Для визначення теплового навантаження на будівлю позивачем застосовується формула 2.12 КТМ 204 України 244-94. В розшифровці формули зазначено, що tвн\~= 18оС\~ середня розрахункова температура внутрішнього повітря опалюваних будинків. Тобто, теплове навантаження розраховується виключно для приміщень де встановлена нормативна температура + 18оС. В таблиці № 4 ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки» та аналогічній таблиці № 2 ДБН В 2.2-15:2019 «Житлові будинки» для підвалів нормативна температура не визначена. Позивачем були долучені до матеріалів справи роз`яснення щодо проведення нарахувань за послугу з постачання теплової енергії приміщення [PERSON] , відповідно до яких застосована умовно-постійна частина тарифу 4158,95 з ПДВ./а.с.182-186/. Судом встановлено, що теплове навантаження для підвалів не розраховується, а тому нарахування по умовно-постійній частині тарифу є безпідставним. Суду не було надано позивачем доказів, то що до 01.01.2022 нежитлове приміщення XI підвалу літ. А-4, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачці - підпадало під термін «опалюване приміщення.» Суд вважає, що нарахування позивачем заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у сумі 11\~133,16 гривень є неправомірним та завищеним. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем безпідставно нараховано відповідачці заборгованість у сумі 11\~133,16 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме у сумі\~1855,11 грн. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Отже, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 447,00 грн.

Outcome: partial