Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

11 січня 2022 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в особі СП «Енергозбут» (далі по тексту - позивач, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2022 року відкрито провадження у справі без виклику учасників справи в судове засідання. 19 травня 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання. 23 червня 2022 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ) на належного - [PERSON] . Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року задоволено позов комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 17 080,27 грн.; заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 637,92 грн.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 739,75 грн.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 147,27 грн.; судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 270 грн. Одночасно стягнуто з відповідача на користь комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» грошову компенсацію за надання доказів на вимогу суду у розмірі 142,60 грн. 5 грудня 2023 року до суду від представника відповідача - адвоката Папазової Г.А. надійшла заява про перегляд заочного рішення від 29 вересня 2022 року. Ухвалою від 18 січня 2024 року заяву задоволено. Скасовано заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року ухвалене у цивільній справі № 753/343/22 за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання 12 лютого 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача [PERSON] на належних - [PERSON] , [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідачі є споживачами центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, які постачає їм позивач за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі своєчасно не сплачували кошти за надані позивачем послуги централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення, у зв`язку з чим, станом на 1 серпня 2021 року за нею утворився борг. Просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 17 080,27 грн., заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 637,92 грн., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 739,75 грн., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 147,27 грн. та судовий збір у розмірі 2 270 грн. Ухвалою від 21 березня 2024 замінено первісного відповідача [PERSON] належними відповідачами [PERSON] , [PERSON] . 18 квітня 2024 року від представник позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Відповідачі повідомлені у встановленому законом порядку до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили. Розгляд справи відкладено на 15 травня 2024 року. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судові засідання призначені на 18 квітня та 15 травня 2024 року не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, однак конверти повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без їх участі по наявним в справі доказам. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП ««Київтеплоенерго». Як вбачається із матеріалів справи, згідно копії договору купівлі-продажу від 14 червня 2013 року кв. [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 19 Закону № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Частина 7 статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII). За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (зі змінами внесеними згідно з Постановою КМУ № 291 від 3 квітня 2019 року). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідачі, будучи споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не виконували покладені на них договором і законом обов`язок по оплаті зазначених послуг внаслідок чого за період з 1 травня 2018 року по 1 серпня 2021 виникла заборгованість у розмірі 30 887,02 грн., з яких: 20 739,75 грн. - за централізоване опалення та 10 147,27 грн. - за централізоване постачання гарячої води, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.-5). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як встановлено судом, 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) до Додатки до нього, відповідно до яких ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отриманні кредитором за період 1 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» позивач прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 1 травня 2018 року. Таким чином позивач прийняв право вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиті послуги у розмірі 17 718,19 грн. та прийняв право вимоги відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі не належним чином сплачували за надані їм житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на 1 серпня 2021 утворилась заборгованість до 1 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення в розмірі 17 080,27 грн., та за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 637,92 грн., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 20 739,75 грн., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 10 147,27 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води та з централізованого опалення в загальному розмірі (17080,27+637,92+20739,75+10147,27=) 48 605,21 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 270 грн., стягуючи з кожного по 1 135 грн. Одночасно комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» просило стягнути кошти за надання інформації у розмірі 142,60 грн. Згідно п. 1 ст. 140 ЦПК України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved