Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач через свого представника звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстрований в реєстрі за №41635 про стягнення з неї на користь ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив» грошових коштів у сумі 16587 грн. 00 коп. та 650 грн. 00 коп. за вчинення виконавчого напису, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. 00 коп. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що 26.11.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бригідою\~В.О.\~вчинено виконавчий\~напис,\~який зареєстровано\~за №41635,\~яким стягнуто\~з позивача\~на користь\~відповідача невиплачені\~у строк\~відповідно до\~умов Кредитного\~договору №UP0270024\~від 21.11.2019\~року грошові\~кошти у\~сумі 16587\~грн.\~00\~коп.,\~з яких:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту \~11058\~грн.\~00\~коп.;\~прострочена заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~ 5529\~грн.\~00\~коп.\~та 650\~грн.\~00\~коп.\~-\~за вчинення\~виконавчого напису.\~Із вчиненим\~виконавчим написом\~позивач не\~згодна,\~вважає,\~що його\~вчинено з\~порушенням вимог\~законодавства,\~а тому\~його слід\~визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Так,\~позивач зазначає,\~що Кредитний\~договір №UP0270024\~від 21.11.2019 року\~не був\~нотаріально посвідчений,\~у зв`язку\~із чим\~нотаріус не\~мав права\~вчиняти на\~ньому виконавчий\~напис.\~Також позивач\~не погоджується\~із сумою\~заборгованості,\~вважає ці\~суми безпідставними,\~оскільки Кредитний\~договір із\~відповідачем письмово\~не укладався,\~а відбулось\~підписання заяви,\~яка не\~містила питання\~процентів за\~кредитом,\~застосування до\~позичальника,\~в разі\~невиконання нею\~своїх зобов`язань,\~неустойки (пені,\~штрафу),\~комісії,\~а тому\~такі не\~можуть бути\~застосовані Товариством.У зв`язку із чим позивач звернулась до суду за захистом порушених прав. Ухвалою суду від 07.08.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. 14.05.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав, що виконавчий напис вчинено з дотримання вимог діючого законодавства, тому відсутні підстави визнавати його таким, що не підлягає виконанню. Крім того, вказував, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. 00 коп. значно завищені, не відповідають рівню складності справи, оскільки позовна заява є незначної складності та її складання не потребує значного часу, особливих навиків та знань, у зв`язку із чим витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі стягненню не підлягають та мають бути зменшені. Від третіх осіб заяви по справі не надходили. Ухвалою суду від 24.05.2024\~року заяву представника позивача про зміну предмету позову залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так,\~26.11.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бригідою\~В.О.\~вчинено виконавчий\~напис,\~який зареєстровано\~в реєстрі\~за №41635\~та яким\~звернуто стягнення\~з [PERSON] ,\~яка є\~боржником за\~Кредитним договором\~№UP0270024\~від 21.11.2019\~року,\~укладеним нею\~з ТОВ\~«Юридична компанія\~«Дія-Актив». Строк платежу\~за договором\~настав,\~боржником допущено\~прострочення платежів.\~Стягнення заборгованості\~проводиться за\~період з\~17.01.2020\~року по\~23.10.2021\~року.\~Сума заборгованості\~складає 16587\~грн.\~00\~коп.,\~з яких:\~11058\~грн.\~00\~коп.\~ прострочена\~заборгованість за\~сумою кредиту;\~5529\~грн.\~00\~коп.\~ прострочена\~заборгованість по\~несплаченим відсоткам\~за користування\~кредитом.\~За вчинення\~виконавчого напису\~стягнуто плати\~із стягувача\~у розмірі\~650\~грн.\~00\~коп.,\~яка підлягає\~стягненню з\~боржника на\~користь стягувача.\~Загальна заборгованість\~становить 17237\~грн.\~00\~коп. 14.12.2021\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Дніпропетровської\~області Куземченком\~А.С.\~винесено постанову\~про відкриття\~виконавчого провадження\~№67870986\~з виконання\~виконавчого напису\~№41635\~від 26.11.2021\~року,\~вчиненого приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бригідою\~В.О.\~Також,\~в межах\~даного виконавчого\~провадження 11.01.2022\~року приватним\~виконавцем винесено\~постанову про\~звернення стягнення\~на заробітну\~плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інші доходи\~боржника. Порядок вчинення виконавчого напису та його форма врегульовано\~Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», 16 главою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Відповідно до п. 2-2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172\~для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №826/20084/14 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року відмовлено. Оскаржений позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 26.11.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року\~у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до Кредитного договору №UP0270024 від 21.11.2019 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив». Доказів його нотаріального посвідчення відповідачем до суду не надано. Разом з тим, розділом 3 глави 16 Порядку встановлені умови за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі №569/8884/17. Суд також зауважує, що заборгованість повинна бути безспірною, тобто боржник окрім обізнаності щодо розміру заборгованості повинен її визнати та погодитись із її розміром. Так, відповідач не надав до суду доказів обізнаності позивача про існування заборгованості, ознайомлення з її розміром та її визнання. Відтак є підстави вважати, що заборгованість позивача за Кредитним договором, за яким виконавчим написом нотаріуса звернуто стягнення з позивача, не є безспірною. Разом з тим, суд не бере до уваги твердження представника відповідача, висловлені у поданому відзиві, оскільки такі зводяться до незгоди із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, проте така є чинною, її законність чи незаконність не є предметом розгляду даної справи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№41635\~від 26.11.2021\~року,\~вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бригідою\~В.О.\~про стягнення\~з позивача\~на користь\~ТОВ «Юридична\~компанія «Дія-Актив»\~заборгованості,є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Разом з тим, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у загальному розмірі 1610 грн. 40 коп. (1073 грн. 60 коп. судовий збір за подання до суду позовної заяви + 536 грн. 80 коп. судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову). Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1,3\~ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1,2\~ст.\~137\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 4-6\~ст.\~137\~ЦПК\~України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що 19.06.2023 року між адвокатом Максимовим Р.І. та позивачем було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до якого адвокат зобов`язався надати юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів клієнта. Згідно п. 2 Додатку №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 19.06.2023 року, сторони узгодили, що вартість послуг наданих адвокатом становитиме 15000 грн. 00 коп. На підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу, суду було надано Акти приймання-передачі наданих послуг від 28.06.2023 року та від 15.12.2023 року, згідно яких сторони своїми підписами засвідчили факт виконання робіт (послуг) адвокатом та приймання їх клієнтом, виписки по рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , згідно яких відповідач сплатила адвокатові за надані послуги 26.06.2023 року суму 8000 грн. 00 коп. та 27.06.2023 року суму 7000 грн. 00 коп. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд бере до уваги складність справи та виконаних робіт, котрі на думку суду не є складними, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, котрі є незначними, критерії розумності їхньої вартості, неминучості, обґрунтованості, а також думку представника відповідача про неспівмірність витрат із складністю справи та приходить до висновку про дійсну неспівмірність розміру витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витрачених адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг, тобто завищення їхнього розміру, тому суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат та стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved