Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позиція сторін у справі У травні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей. За рішенням суду з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дітей. Оскільки відповідач постійно офіційно працевлаштована та отримувала дохід у Міністерстві економіки України, державним виконавцем зобов`язано, головного бухгалтера Міністерства економіки України, нарахувати заборгованість починаючи з 04.11.2021 року і до моменту отримання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На виконання постанови державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павліченко Вікторії Олександрівни, головним бухгалтером Міністерства економіки України проведено розрахунок заборгованості по виплаті аліментів на утримання дітей за період з 04.11.2021 року по 01.10.2023 року в розмірі 252 800 грн. 84 коп. За проведеними позивачем розрахунками, за період з 04.11.2021 року по 01.10.2023 року, неустойка за несвоєчасну сплату аліментів відповідача [PERSON] на утримання на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] становить: 117593 грн. 32 коп. Відповідач подала відзив на позов, в якому зазначив, що через довготривалий розгляд справи про стягнення аліментів у суді утворилась заборгованість з моменту пред`явлення позову і по день складання даного клопотання в розмірі приблизно 195 000 гривень. Для уникнення заборгованості, вона щомісячно перераховувала кошти своїм дітям, оскільки була впевнена, що ці кошти будуть враховані при ухваленні рішення. Тому, для уникнення подвійного стягнення аліментів (кошти які вже було перераховано в сумі 144 065 грн., зокрема на картковий рахунок Монобанку [PERSON] - [NUMBER] , картковий рахунок [PERSON] - Приватбанка [NUMBER] та карткові рахунки Монобанку [PERSON] [NUMBER] та [NUMBER]) просила суд в рішенні зазначити: стягнути аліменти враховуючи кошти які вже були сплачені за період розгляду справи. Водночас, Печерський районний суд вирішив починати стягнення з 04.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття та не врахував кошти, які вже були стягнені за період розгляду справи. Після винесення Печерським районним судом рішення відповідач зверталась до Печерський РВ ДВС м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де їй також відмовлено у врахуванні зазначених вище квитанцій, оскільки відрахування здійсненні без призначення платежу, а саме не вказано що це є аліменти. Відповідно до листа Печерського РВ ДВС м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18 жовтня 2023 року, який надійшов на адресу Міністерства економіки України, де працює відповідач, відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з неї почали відраховувати аліменти з жовтня 2023 року. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року у справі № 757/41751/20-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 лютого 2006 року за актовим записом № 52, у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року у справі № 757/58962/21-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Допущено негайне стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вказаним рішенням суду встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія [NUMBER] від 27.07.2006 року та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія [NUMBER] від 21.01.2011 року. На виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року у справі № 757/58962/21-ц Печерським районним судом м. Києва 11 серпня 2023 року видано виконавчий лист. 23.08.2023 року за вказаним виконавчим листом головним державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченком Максимом Романовичем відкрито виконавче провадження № 72574861. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року у справі № 757/58962/21-ц має сплачувати [PERSON] : - аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття; - аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд враховує висновки, наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, та приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування пені за прострочення сплати аліментів за період із 04 листопада 2021 року (день звернення до суду з позовом про стягнення аліментів) по 19 червня 2023 року (день ухвалення судового рішення про стягнення аліментів), оскільки до ухвалення рішення про стягнення аліментів у платника аліментів відсутня вина, що є обов`язковим елементом для стягнення неустойки. Також відсутні підстави і для нарахування пені за прострочення сплати аліментів за період з 20 червня 2023 року по 01 жовтня 2023 року, оскільки, як встановлено судом, починаючи з жовтня 2023 року за місцем роботи [PERSON] у Міністерстві економіки України відбуваються відрахування аліментів із заробітної плати на підставі постанови Печерського РВ ДВС м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Одночасно суд враховує ту обставину, що за час розгляду судом справи про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] нею перераховувалися грошові кошти для утримання дітей в сумі 144 065 грн, зокрема на картковий рахунок Монобанку [PERSON] - [NUMBER] , картковий рахунок [PERSON] - Приватбанка [NUMBER] та карткові рахунки Монобанку [PERSON] [NUMBER] та [NUMBER] ), що також вказує на відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості.

Outcome: dismissed