Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «АВТО ПРОСТО» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Комунарського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~07.05.2024\~року позов залишено без задоволення. 09.05.2024 року відповідач [PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся до суду із заявою щодо постановлення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу. До вказаної заяви долучено додаток до договору про надання правничої допомоги і здійснення представництва №498-ц-2023 від 03.10.2023 року та акт передачі-приймання послуг від 07.05.2024 року, з якого вбачається, що відповідачем [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу, отриману останнім від адвоката Ями Д.М., загальний розмір яких складає 10 000 грн. З цих підстав, заявник просить суд стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на його користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 22.05.2024 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшло заперечення на заяву відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, в якому просив суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання. В обґрунтування заперечень представник позивача зазначив, що ні відповідачем [PERSON] , ні його представником разом із першою заявою по суті не було подано до суду попередній розрахунок суми судових витрат, а також не заявлено відповідного клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів, а тому відсутні підстави для розгляду порушеного питання. Крім того, заявлені вимоги є неправомірними, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що за час її розгляду адвокатом заявника було подано три документи, а саме: відзив на позовну заяву, який по суті є заявою про застосування строків позовної давності та загалом містить 2 сторінки (1 аркуш паперу); заява про ознайомлення з матеріалами справи; заява про відкладення розгляду справи. Жоден із вказаних документів не можуть вважатися такими, що відповідають критеріям співрозмірності, які визначено ч.4 ст.137 ЦПК України, що є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Також представник позивача заперечує належність наданих відповідачем [PERSON] та його представником доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість судових витрат. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили, клопотань про перенесення судового засідання не надходило. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав, викладених у письмових запереченнях. Звернув увагу суду на порушення строку подання заяви про ухвалення додаткового рішення. На думку представника позивача, в розумінні ст.137 ЦПК України, адвокатом Ямою Д.М. не вчинялися дії, вартість яких становить 10\~000 гривень. Розглянувши заяву відповідача [PERSON] , який звернулася до суду через представника [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. За приписами п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави\~(ч.\~1).\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Частиною 4 вказаної статті визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1). Для вирішення\~питання про\~судові витрати\~суд призначає\~судове засідання,\~яке проводиться\~не пізніше\~двадцяти днів\~з дня\~ухвалення рішення\~по суті\~позовних вимог\~(ч.\~2). У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу (ч. 3). 22.08.2023 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. За час розгляду даної справи було проведено шість судових засідань, п`ять з яких підготовчі судові засідання (03.10.2023 року, 07.11.2023 року, 11.12.2023 року, 19.01.2024 року, 29.03.2024 року), які відкладалися з різних причин, та одне судове засідання (07.05.2024 року) судовий розгляд справи по суті. У судовому засіданні 19.01.2024 року представник [PERSON] участі не приймав. В судовому засіданні 07.05.2024 року, в судових дебатах, представником відповідача [PERSON] [PERSON] в усні формі було заявлено про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, та намір подати відповідне письмове протягом п`яти днів після проголошення судового рішення. Рішенням Комунарського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~07.05.2024\~року позов залишено без задоволення. 09.05.2023 року на адресу суду від відповідача [PERSON] , який звернувся до суду через представника [PERSON] , надійшла заява про постановлення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу. Як доказ понесених витрат на надання професійної правничої допомоги,\~представником відповідача долучено: додаток до договору про надання правничої допомоги і здійснення представництва №498-ц-2023 від 03.10.2023 року, укладеного між адвокатом Ямою Д.М. та [PERSON] , яким узгоджено сплату клієнтом адвокату гонорару, зокрема, за участь в судових засіданнях 2\~000 гривень за кожне засідання (незалежно від його тривалості); акт передачі-приймання послуг на загальну суму 10\~000 гривень (п`ять судових засідань). Дослідивши надані представником відповідача [PERSON] [PERSON] документи, вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті\~самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі\~«East/West\~Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі\~«Баришевський проти України»\~зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18)\~та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19). Крім того, саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року, винесеній за результатами розгляду справи №178/1522/18. З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (участь в п`яти судових засіданнях, чотири з яких підготовчі, одне розгляд по суті) та подання представником позивача [PERSON] заперечення щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з позивача ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь відповідача [PERSON] понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Outcome: partial