Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] звернувся в суд позовом до Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Мукачівської окружної прокуратури, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 14 липня 2016\~року Мукачівським ВП ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 12016070040001527 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. У цей же день у межах вказаного кримінального провадження у [PERSON] вилучене усе майно (мобільний телефон, грошові кошти та паспорт громадянина Японії для виїзду за кордон), яке визнано речовим доказом у справі. 15 липня 2016 року на належне позивачу майно, ухвалою суду накладений арешт, який скасований 06.04.2021 року постановою прокурора. 04 серпня 2016 року громадянину Японії [PERSON] повідомлено по підозру у тяжкому злочині, передбаченому частиною 2 статті 332 КК України, за яке визначено покарання до 7 років позбавлення волі. 05 серпня 2016 року підозрюваного [PERSON] затримано на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 303/4222/16-к, який застосував щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 05 серпня 2019 року 14 год. 30 хв. до 03 жовтня 2016 року 14 год. 30 хв. В період з 05.08.2016 року по 29.12.2016 року [PERSON] перебував під вартою, та ухвалою суду звільнений з під варти під нічний домашній арешт. Відтак у період з 29.12.2016 року по 15.12.2017 року [PERSON] перебував під нічним домашнім арештом із забороною відлучатися з місця свого проживання та носити електронний засіб контролю. 10 квітня 2017 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області у справі № 303/6455/16-к ухвалено вирок, яким обвинуваченого [PERSON] , 1986 року народження визнано винним та засуджено до 5 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2017 року вирок Мукачівського міськрайонного\~суду Закарпатської\~області від\~10\~квітня 2017\~року скасовано та\~призначено новий\~розгляд у\~суді першої\~інстанції. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2017 року обвинувальний акт щодо обвинуваченого [PERSON] повернуто прокурору. 06 квітня 2021 року постановою прокурора Мукачівської окружної прокуратури кримінальне провадження № 12016070040001527, внесене до ЄРДР від 14.07.2016 року закрито на\~підставі пункту\~3\~частини 1\~статті 284\~КПК України\~ у зв`язку з не встановленням достатніх\~доказів для\~доведення винуватості [PERSON] в суді, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України та вичерпані можливості їх отримати. Вказану постанову вручено захисту 16.09.2022 року. Таким чином, в період\~з 14\~липня 2016\~року по\~16\~вересня 2022\~року щодо громадянина Японії [PERSON] , [INFO] , здійснювалося незаконне досудове розслідування, притягнення до кримінальної відповідальності, застосування запобіжного\~заходу та арешт майна, у зв`язку з чим повинно бути відшкодовано шкоду за таку незаконну діяльність. Посилається, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції У країни). Вказує, що вимушені дії щодо доведення у суді своєї невинуватості заподіяли позивачу моральні (душевні) страждання. Позивач оцінює спричинену незаконними діями поліцейських шкоду у розмірі 340 мінімальних заробітних плат, що станом на день подання позову складає 2\~278\~000, 00 гривень. Також матеріальні витрати, пов`язані з наданням послуг адвоката становлять 595\~350,00 грн. Таким чином, позивач заявляє вимогу про стягнення мінімального розміру моральної шкоди, визначеного прямою нормою закону, що станом на день подання позовної заяви складає 2\~278\~000, 00 грн., та матеріальну у розмірі 595\~350,00 грн. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 2\~278\~000, 00 грн. моральну шкоду та матеріальну у розмірі 595\~350,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої діями державних органів України. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30.11.2023 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 07.02.2024 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Представник Мукачівського районного\~управління поліції\~Головного управління\~Національної поліції\~в Закарпатській\~області в судовому засідання заперечив проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні. Крім того, 22.12.2023 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив відмовити задоволенні позову. Зазначив, що у справі відсутній прямий зв`язок між наданими доказами та обставинами справи, підстав для задоволення позовних вимог не має. Представник Мукачівської окружної\~прокуратури в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні. Також, 28.12.2023 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив відмовити задоволенні позову. Зазначив, що зазначений позов є необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволенню, посилається, що позивач жодним чином не обґрунтовує, якими саме доказами доводяться обмеження, яких він зазнав під час розслідування та судового розгляду кримінального провадження щодо погіршення життєвих зв`язків. Також вказує, що позов подано до неналежного відповідача. А тому підстав для задоволення позовних вимог не має. Представник третьої\~особи Державної\~казначейської служба\~України в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належними чином. 19.01.2024 року на адресу суду надійшли пояснення, в яких представник просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 липня 2016 року Мукачівським ВП ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 12016070040001527 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (а.с. 27, том 1). Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 15.07.2016 року у межах вказаного кримінального провадження на належне [PERSON] майно (мобільний телефон, грошові кошти та паспорт громадянина Японії для виїзду за кордон), накладено арешт (а.с.28-30, том 1). 04 серпня 2016 року громадянину Японії [PERSON] повідомлено по підозру у злочині, передбаченому частиною 2 статті 332 КК України (а.с. 34-37). 05 серпня 2016 року підозрюваного [PERSON] затримано на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 303/4222/16-к., якою застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 05 серпня 2019 року 14 год. 30 хв. до 03 жовтня 2016 року 14 год. 30 хв.(а.с. 48-50, том 1). 03.10.2016 року постановою заступника прокурора Закарпатської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування по вказаному кримінальному провадження до 04.12.2016 року (а.с. 56-58, том1). 24.10.2016 року прокурором Мукачівської місцевої прокуратури Горват А.А. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12016070040001527 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення ч.2 ст. 332 КК України (а.с.63-67, том 1). \~ \~ \~ \~Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 03.10.2016 року продовжено [PERSON] підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення ч.2 ст. 332 КК України строк тримання під вартою до 02.11.2016 року (а.с. 70-74, том 1). \~ \~ \~ \~Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 01.11.2016 року продовжено [PERSON] підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення ч.2 ст. 332 КК України строк тримання під вартою до 01.01.2017 року (а.с. 75-77, том 1). Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду від 29.12.2016 року змінено обвинуваченому [PERSON] запобіжний захід - тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту (а.с.102-104, том 1). 10 квітня 2017 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області у справі № 303/6455/16-к ухвалено вирок, яким обвинуваченого [PERSON] , 1986 року народження визнано винним та засуджено до 5 років позбавлення волі (а.с. 123-127, том 1). Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2017 року вирок Мукачівського міськрайонного\~суду Закарпатської\~області від\~10\~квітня 2017\~року скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції (а.с.137-140, том 1). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2017 року обвинувальний акт щодо обвинуваченого [PERSON] повернуто прокурору (а.с.144, том 1). В подальшому,\~06\~квітня 2021\~року постановою прокурора Мукачівської окружної прокуратури кримінальне провадження № 12016070040001527, внесене до ЄРДР від 14.07.2016 року закрито на\~підставі пункту\~3\~частини 1\~статті 284\~КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх\~доказів для\~доведення винуватості [PERSON] \~в суді,\~у вчиненні\~злочинів,\~передбачених ч.\~2\~ст.\~332\~КК України\~та вичерпані\~можливості їх\~отримати (а.с. 10-16, том 2). Таким чином, представник позивача посилається, що в період\~з 14\~липня 2016\~року по\~16\~вересня 2022\~року щодо громадянина [PERSON] , [INFO] , здійснювалося незаконне досудове розслідування, притягнення до кримінальної відповідальності, застосування запобіжного\~заходу та арешт майна, у зв`язку з чим повинно бути відшкодовано шкоду за таку незаконну діяльність. Відтак, враховуючи вищезазначене, представник позивача звернувся до Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Мукачівської окружної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Частиною 1 ст.4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~статті 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй. Згідно із\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст. 55 Конституції України). Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційних та цивільно-правових нормах\~статті 56 Конституції України;\~статті 1173-1176 ЦК України,\~Закону України №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~(далі - Закон № 266/94-ВР). Згідно зі\~статтею 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Відтак при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди в порядку статей\~1173, 1174, 1176 ЦК\~ відповідачами в таких справах є держава в особі відповідних органів державної влади, що мають статус юридичної особи. Відповідно до\~ст.\~46,\~ч.\~1\~ст.\~47\~ЦПК України\~здатність мати\~цивільні процесуальні\~права та\~обов`язки сторони,\~третьої особи,\~заявника,\~заінтересованої особи\~(цивільна\~процесуальна правоздатність)\~мають усі\~фізичні і\~юридичні особи. \~Здатність особисто\~здійснювати цивільні\~процесуальні права\~та виконувати\~свої обов`язки\~в суді\~(цивільна\~процесуальна дієздатність)\~мають фізичні\~особи,\~які досягли\~повноліття,\~а також юридичні особи. \~Відповідно до частини другої статті\~ 2, частини першої статті\~170 ЦК України\~учасниками цивільних відносин є:\~держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. \~\~\~Згідно частини другої\~статті 48 ЦПК України\~позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також\~держава. \~\~\~Тлумачення частини другої\~статті 48 ЦПК України\~ дозволяє\~зробити висновок,\~що належним\~відповідачем у\~справах про\~відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є\~держава\~як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду. Великою Палатою Верховного Суду Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц (пункти 43, 44) зроблено наступний висновок: «з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. \~Таким чином, Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Відтак, вирішуючи даний спір, суд приходить до висновку, що представник позивача\~на зазначене уваги не звернув, зокрема, поза увагою суду залишилось те, що у спорі, де відповідачем є орган державної влади необхідно у передбаченому процесуальним законом порядку визначити належного відповідача. Натомість позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Мукачівської окружної прокуратури, які не є окремими юридичними особами, тому не можуть бути відповідачами у справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18)\~зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи ту обставину, що представником позивача в порядку ст. 51 ЦПК України не заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача на належного, з огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову внаслідок неналежного складу відповідачів, у зв`язку з чим вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: dismissed