Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивач[PERSON] , будучі неповнолітнім на час подання позову, через свого законного представника /матір/ [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Лашкевич Д.В., звернувся 28.07.2023 року до Київського районного суду м. Одеси із вказаним цивільним позовом до відповідача [PERSON] , посилаючись на необхідність захисту спадкових прав неповнолітнього спадкоємця [PERSON] та на ті обставини, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло 3(трьох) кімнатна квартира за адресою [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належала в рівних частках: [PERSON] (матері [PERSON] ) та спадкодавцеві [PERSON] (сину [PERSON] ). Мати спадкодавця [PERSON] [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну [PERSON] 1/2 ідеальну частку 3(трьох) кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] . При цьому, за своє життя [PERSON] склала нотаріально посвідчений Заповіт на належну їй, [PERSON] , частку квартири на користь відповідача [PERSON] . У подальшому, відповідач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ОМНО Корой І.Ф. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Однак, після смерті [PERSON] , крім спадкоємця за її, [PERSON] , заповітом відповідача [PERSON] , одночасно також існував спадкоємець за законом першої черги, який, за твердженням позивача, згідно ст. 1241 ЦК України мав право на обов`язкову частку у спадщині, як повнолітній непрацездатний син померлої спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] , який за своє життя був інвалідом ІІ-ої групи. При цьому, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, який на час відкриття спадщини [INFO] (дата смерті [PERSON] ) постійно проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] та протягом встановленого законом 6-місячного строку не заявив про відмову від спадщини, прийняв спадщину після смерті [INFO] своєї матері, спадкодавця [PERSON] , в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , [PERSON] , інвалід ІІ-ої групи, як непрацездатний син спадкодавця, успадкував 1/4 частину(свою обов`язкову частку від 1/2 частки своєї матері) та, із врахуванням 1/2 частки, яка вже належала йому, [PERSON] , раніше, як співвласнику 3-х кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , в цілому [PERSON] , за його життя, стало належати 3/4 ідеальних частки 3(трьох) кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] . За своє життя [PERSON] склав нотаріально посвідчений Заповіт від 16.09.2019 року на користь Позивача [PERSON] , [INFO] , заповівши на користь позивача [PERSON] ту частку 3(трьох) кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , яка належатиме заповідачеві [PERSON] на момент його смерті. Заповідач [PERSON] помер [INFO] , а оскільки на момент своєї смерті померлий спадкодавець [PERSON] вже був фактичним власником 3/4 ідеальних частки квартири за адресою: [ADDRESS] , то після його смерті відкрилася спадщина на 3/4 ідеальних частки 3(трьох) кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Тому, неповнолітній спадкоємець за заповітом [PERSON] , [INFO] , у встановлений законом строк разом зі своїм законним представником матір`ю [PERSON] (одинока матір, інвалід ІІ-ої групи), звернувся 13.01.2022 року до приватного нотаріуса ОМНО Мізрахі Е.В. із письмовою Заявою про прийняття спадщини за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] . Однак, Постановою приватного нотаріуса ОМНО Мізрахі Е.В. від 16.06.2023 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій неповнолітньому спадкоємцю [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/4 ідеальних частки 3(трьох)кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Відмова приватного нотаріуса ОМНО Мізрахі Е.В. мотивована відсутністю: - оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно ; - документів, які підтверджують про надання фізичній особі(спадкодавцю [PERSON] ) статусу інваліда будь-якої групи, для встановлення права на отримання обов`язкової частки у спадщині . Крім відмови нотаріуса, Позивач послався також на невизнання розміру його 3/4 частки квартири, успадкованої позивачем після смерті [PERSON] , спадкоємцем іншої 1/4 частки квартири - відповідачем [PERSON] , яка спадкувала після смерті [PERSON] , і яка вважає саму себе спадкоємцем 1/2 частки квартири(а не 1/4), а також не надає позивачу доступ до спадкової квартири і ігнорує спроби позивача щодо досудового врегулювання означеного спору. Означені підстави змусили позивача звернутися 28.07.2023 року до суду із даною позовною заявою, в якій позивач просить суд визнати за ним право власності на 3/4 ідеальних частки 3(трьох)кімнатної квартири , загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . Представник позивача [PERSON] адвокат Лашкевич Д.В. заявлений цивільний позов підтримав у повному обсязі, надав письмові Пояснення 06.02.2024 року та усні пояснення, аналогічні позову , і наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача\~ [PERSON] \~адвокат Осипенко М.В. проти задоволення позову заперечував, подавши 21.12.2023 року відповідний Відзив на позовну заяву і 21.02.2024 року письмові Додаткові пояснення у справі та усні пояснення, аналогічні відзиву. У своєму відзиві та поясненнях представник відповідача [PERSON] наполягав на повній відмові у задоволенні позову [PERSON] , зазначивши, що: -Спадщина у вигляді нерухомого майна, яка відкрилась на користь спадкоємця із обов`язковою часткою, не переходить до нього автоматично. Нерухоме майно, право власності на яке не виникло у спадкодавця, не може бути включено до спадкової маси, оскільки відповідна державна реєстрація не проведена ; -Обов`язкова частка не входить до складу спадщини,спадкуванню підлягає саме майно -Перехід права на прийняття спадщини за спадковою трансмісією не застосовуються щодо обов`язкової частки у спадщині, право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини (спадкова маса) і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування ; -померлий [INFO] спадкодавець [PERSON] після смерті своє матері - [PERSON] (яка померла [INFO] ) так і не реалізував свого права на отримання обов`язкової частки у спадковому майні, та не здійснив реєстрацію права власності на 3/4 ідеальних частки 3-х кімнатної квартири, а залишився співвласником 3-х кімнатної квартири з ідеальною часткою у спільній сумісній власності у розмірі 1/2 ідеальних частки 3-х кімнатної квартири. Отже, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] не оформивши юридично своїх спадкових прав на обов`язкову частку (1/4 частини спадкового майна 3-х кімнатної квартири) в результаті чого його право на обов`язкову частку (яке має особистий характер, так як належить виключно вичерпному колу спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів) було припинено з його смертю ; - визначення Позивачем розміру обов`язкової частки право на яку мав [PERSON] у розмірі 1/4 ідеальної частки спадкового майна є передчасним, так як Позивачем на надано належних, допустимих та вичерпних доказів відсутності у [PERSON] (померла [INFO] ) будь-яких інших спадкоємців ; -обраний Позивачем\~спосіб захисту\~порушених прав\~не відповідає\~порушенню цих\~прав,є неналежним\~способом захисту\~який не\~відповідає суті\~порушеного права\~та не\~поновлює його,\~Позивачем заявлені безпідставні позовні вимоги до неналежного Відповідача. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Так, судом достеменно встановлено, і визнається обома сторонами даного цивільного спору, та повністю підтверджується документами та відомостями нотаріально засвідченої копії спадкової справи №10/2021(заведеною Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корой І.Ф. щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] ) і повністю підтверджується документами та відомостями нотаріально засвідченої копії спадкової справи №2/2022(заведеною Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. щодо майна спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] ), що на підставі Розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів № 31323 від 31.01.1994 року було видано 31.01.1994 року та зареєстроване за № 15-2024 Свідоцтво про право власності на житло на праві спільної сумісної власності на 3-х кімнатну квартиру, загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , на ім`я сім`ї, що складається з 2(двох) громадян/матері й сина/: -[PERSON] , [INFO] (рідної матері [PERSON] ) , постійне місце проживання якої було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , в період з 02.08.1983 року по день її смерті [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] (рідного сина [PERSON] ) , постійне місце проживання якого було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , в період з 05.02.1986 року по день його смерті [INFO] . Також судом достеменно встановлено, і визнається обома сторонами даного цивільного спору, та повністю підтверджується документами та відомостями нотаріально засвідченої копії спадкової справи №10/2021(заведеною Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корой Інною Федорівною щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] ) і повністю підтверджується документами та відомостями нотаріально засвідченої копії спадкової справи №2/2022(заведеною Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. щодо майна спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] ), що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка за життя була постійно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] , залишивши Заповіт від 20.04.2021 року(складений [PERSON] за своє життя), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Корой І.Ф. 20 квітня 2021 року за реєстровим № 171, 172, на ім`я відповідачки, яким заповіла відповідачу право власності на належну їй, [PERSON] , частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , без зазначення конкретного розміру цієї частки. У встановлений законом строк спадкоємець [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ОМНО Корой І.Ф. із власноручною Заявою від 23.09.2021 року про прийняття спадщини за Заповітом від 20.04.2021 року після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , з приводу чого у приватного нотаріуса ОМНО Корой І.Ф. було заведено спадкову справу № 10/2021 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . Станом на час розгляду даного спору в суді, приватним нотаріусом ОМНО Корой І.Ф. Свідоцтво про право на спадщину відповідачу [PERSON] не видавалось, будь-які інші спадкоємці із письмовими заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] до приватного нотаріуса ОМНО Корой І.Ф. не звертались. Крім того, судом достеменно встановлено, і визнається обома сторонами даного цивільного спору, та повністю підтверджується документами та відомостями нотаріально засвідченої копії спадкової справи №10/2021(заведеною Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корой І.Ф. щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] ) і повністю підтверджується документами та відомостями нотаріально засвідченої копії спадкової справи №2/2022(заведеною Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. щодо майна спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] ), а також підтверджується письмовою Відповіддю Відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Одеській області № 1500-0305-8/18376 від 17.02.2023 року щодо отримання спадкодавцем [PERSON] за його життя з 25 січня 2010 року пенсії по інвалідності та письмовою Відповіддю за №51 від 05.10.2023р. з Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо встановлення спадкодавцеві [PERSON] , [INFO] , за його життя 3 групи інвалідності з 25.01.2010р. вперше, а з 29.05.2018р. безстроково, про що було видано Довідку серії ААА № 897387, що у спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , на момент її смерті залишився живим її рідний повнолітній син [PERSON] , який за своє життя був також зареєстрований і фактично постійно проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та був співвласником означеної квартири, а також був інвалідом ІІ-ої групи . При цьому, за своє життя [PERSON] склав нотаріально посвідчений Заповіт від 16.09.2019 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Мирончук В.В. 20 квітня 2021 року за реєстровим № 770 , яким на випадок своєї смерті заповів неповнолітньому позивачу, право власності на належну йому, [PERSON] , частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , без зазначення конкретного розміру цієї частки. Заповідач [PERSON] помер [INFO] . У встановлений законом строк, неповнолітній спадкоємець за заповітом [PERSON] , [INFO] , разом зі своїм законним представником матір`ю [PERSON] (одинока матір, інвалід ІІ-ої групи), звернувся 13.01.2022 року до приватного нотаріуса ОМНО Мізрахі Еліни Володимирівни із письмовою Заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з приводу чого у приватного нотаріуса ОМНО Мізрахі Еліни Володимирівни було заведено спадкову справу № 2/2022 щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Потім, неповнолітній спадкоємець за заповітом [PERSON] , [INFO] , разом зі своїм законним представником матір`ю [PERSON] (одинока матір, інвалід ІІ-ої групи), звернувся 13.01.2022 року до приватного нотаріуса ОМНО Мізрахі Еліни Володимирівни із іншою письмовою Заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (після смерті інваліда ІІ-ої групи [PERSON] , померлого [INFO] ) саме на 3/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Однак, Постановою приватного нотаріуса ОМНО Мізрахі Е.В. від 16.06.2023 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій неповнолітньому спадкоємцю [PERSON] дійсно було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом саме на 3/4 ідеальних частки 3(трьох)кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Відмова приватного нотаріуса ОМНО Мізрахі Е.В. дійсно була мотивована відсутністю у спадкоємця [PERSON] оригіналів правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності померлого спадкодавця [PERSON] на зазначене спадкове майно , а також відсутністю у спадкоємця [PERSON] документів, які підтверджують про надання спадкодавцю [PERSON] статусу інваліда будь-якої групи, для встановлення права на отримання обов`язкової частки у спадщині . Станом на час розгляду даного спору в суді, приватним нотаріусом ОМНО Мізрахі Е.В. Свідоцтво про право на спадщину позивачу [PERSON] не видавалось, будь-які інші спадкоємці із письмовими заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] до приватного нотаріуса ОМНО Мізрахі Е.В. не звертались. Проаналізувавши все вище наведене, суд робить висновок, що в даному випадку між сторонами існує спір, який випливає зі спадкових правовідносин і є спором щодо спадкування позивачем певної частки спадкового нерухомого майна(квартири) і визнання за позивачем права власності на цю частку в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтями 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними . Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ч. 1 ст.1276 ЦК України перехід права на прийняття спадщини за спадковою трансмісією не застосовується щодо обов`язкової частки у спадщині. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, оскільки доведено належними доказами і нічим не спростовується той факт, що спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] , і спадкодавець [PERSON] , померлий [INFO] , були матір`ю та сином, обидва постійно проживали за однією адресою і обидва були на праві спільної сумісної власності співвласниками 3(трьох)кімнатної квартири, загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . При цьому судом не встановлено будь-яких договорів між ними(за їх життя) щодо визначення розміру їх часток у праві спільної сумісної власності, а отже згідно приписів ч. 2 ст. 370 ЦК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, тобто становлять по 1/2 ідеальній частці означеної 3(трьох)кімнатної квартири за кожним. Також, беззаперечно встановлено судом на підставі наявних у справі документів і не заперечується сторонами той, факт, що за своє життя спадкодавець [PERSON] , [INFO] , мав з 29.05.2018 року безстроково 3(третю) групу інвалідності і, одночасно, був рідним сином своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , його постійне місце проживання було зареєстровано разом із його матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період з 05.02.1986 року по день його, [PERSON] , смерті [INFO] . При цьому сам спадкодавець [PERSON] , помер [INFO] , тобто через 7 місяців після відкриття [INFO] спадщини після смерті своєї рідної матері [PERSON] ,\~встигнувши фактично\~прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, своєї рідної матері [PERSON] , але не встигши одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом норм ЦК України, для вирішення питання, чи встигла успадкувати обов`язкову частку особа, яка має право на спадкування цієї обов`язкової частки, вирішальне значення має те, коли саме помер такий спадкоємець обов`язкової частки у спадщині: до спливу встановленого законом 6 місячного строку для прийняття спадщини, чи після спливу цього строку, адже саме після спливу встановленого законом 6 місячного строку у спадкоємця обов`язкової частки виникає право на отримання(а у нотаріуса право на видачу) Свідоцтва про право на спадщину. Це повністю узгоджується із правовим висновком Постанови ВС від 21 липня 2021 року у справі № 706/874/18 (провадження № 61-12093св20) де зазначено, що: «Обставини справи\~№ 450/328/15-ц та справи, що переглядається є різними.\~ Так, у справі № 450/328/15-ц установлено, що особа спадщину після смерті дочки, у встановленому законом порядку не прийняла, оскільки до спливу шестимісячного строку на її прийняття сама померла. Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у такому разі\~право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини (спадкова маса) і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування. Якщо ж спадкоємець, що мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого ввійшла прийнята обов`язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов`язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку.» Як зазначено у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», той із спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Тому суд робить висновок про те, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті [INFO] своєї матері, спадкодавця [PERSON] , який був інвалідом 3(третьої) групи і який на час відкриття спадщини [INFO] постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] (матір`ю) та протягом встановленого законом 6-місячного строку не заявив про свою відмову від спадщини, і помер лише через 7 (сім) місяців після спадкодавця [PERSON] , то за своє життя [PERSON] фактично прийняв обов`язкову частку у спадщині після смерті своєї матері, спадкодавця [PERSON] , в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особа, яка спільно проживала із померлою спадкодавицею [PERSON] на момент її смерті і як особа, яка законодавчо мала право на цю обов`язкову частку, і з урахуванням наявності Заповіту [PERSON] (матері) на користь [PERSON] (відповідача по справі). Розмір фактично успадкованої [PERSON] обов`язкової частки у спадщині(після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] ) в силу приписів ч. 1 ст. 1241 ЦК України становить 1/4 ідеальну частку 3(трьох)кімнатної квартири , загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . При цьому, суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо неотримання спадкодавцем [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку і нездійснення ним державної реєстрації свого права власності на цю обов`язкову частку. Відсутність у спадкодавця [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вказане майно в силу вимог ч. 3 ст. 1296 ЦК України не позбавляє його спадкоємців права на спадщину та не може свідчити про те, що за своє життя [PERSON] не прийняв спадщину після смерті своєї матері, спадкодавця [PERSON] . Такий висновок суду повністю узгоджується із правовими висновками Постанови ВС від 14.08.2019 р. в справі №523/3522/16-ц(провадження № 61-21211св18): «Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.» Відтак, той факт, що [PERSON] не оформив своє право власності на спірне майно, не може бути підставою для позбавлення права на спадщину та, відповідно, права власності на дане майно спадкоємця позивача. Таким чином, на момент своєї смерті [INFO] спадкодавець [PERSON] в цілому дійсно був фактичним власником 3/4 ідеальних часток 3(трьох)кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . З яких 1/2 ідеальна частка квартири належала йому, як одному з 2-х співвласників означеної квартири, внаслідок приватизації і приписів ч. 2 ст. 370 ЦК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України, а інша 1/4 ідеальна частка квартири належала йому, як розмір успадкованої ним, [PERSON] , обов`язкової частки у спадщині(після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] ) в силу приписів ч. 1 ст. 1241 ЦК. При цьому, у сам спадкодавець [PERSON] склав свій Заповіт від 16.09.2019 року, нотаріально посвідченому приватним нотаріусом ОМНО Мирончук В.В. 20 квітня 2021 року за реєстровим № 770, яким на випадок своєї смерті заповів неповнолітньому [PERSON] , [INFO] (позивачу по справі), право власності на належну йому, [PERSON] , частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , без зазначення конкретного розміру цієї частки. Таким чином, на думку суду, в даному випадку, позивач [PERSON] , як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , має право на успадкування належних спадкодавцю [PERSON] 3/4 ідеальних часток 3 кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком Постанови ВС від 04 вересня 2019 р. у справі № 450/328/15-ц (провадження № 61-14110св18): «якщо спадкоємець, що мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого ввійшла прийнята обов`язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов`язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку.» Сам позивач [PERSON] також не заявляв жодних вимог щодо спадкування «обов`язкової частки» після спадкодавця [PERSON] , тому доводи відповідача щодо «обов`язкова частка не входить до складу спадщини» не мають жодного правового значення в контексті заявлених у даній справі позовних вимог, а тому також відхиляються судом. Також судом відхиляються, твердження сторони відповідача щодо обрання Позивачем невірного способу захисту порушених прав, неперевірення Позивачем відсутності у [PERSON] (померлої [INFO] ) будь-яких інших спадкоємців, заявлення Позивачем безпідставних позовних вимог до неналежного відповідача. Судом достеменно встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса ОМНО Мізрахі Е.В. саме за видачею Свідоцтва про спадщину за заповітом виключно внаслідок смерті свого заповідача - спадкодавця [PERSON] і виключно на 3/4 ідеальні частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Тому коло спадкоємців [PERSON] не мало для позивача [PERSON] жодного значення, таке коло вже зя`сувала приватний нотаріус ОМНО Корой І.Ф., до якої звернулась відповідач [PERSON] після смерті свого заповідача [PERSON] . До того ж, встановлення кола спадкоємців [PERSON] не є предметом даного спору. Також, судом достеменно встановлено, що позивач отримав від приватного нотаріуса ОМНО Мізрахі Е.В. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії саме щодо видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом саме на 3/4 ідеальні частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . І відмова обґрунтована відсутністю у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно і документів, що підтверджують інвалідність його померлого спадкодавця. Відповідно до абзацу 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.» Верховний Суд у Постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18(провадження № 61-4523св21) та у Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 280/4/18(провадження № 61-403св19) зазначив, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Отже, в разі наявності іншого спадкоємця у справах про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, і коли між спадкоємцями існує невирішений спір щодо розміру їх часток у спадковому нерухомому майні, належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, за місцем відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає, що порушене право неповнолітнього позивача [PERSON] підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. На підстав викладеного,

Outcome: approved