Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 10 квітня 2024 року керівник Конотопської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області О. Васильківський звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому прохає конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області земельну ділянку з кадастровим номером 5922081900:03:003:0401 площею 0,1596 га та земельну ділянку з кадастровим номером 5922081900:03:001:0082 площею 3,5766 га, які знаходяться на території Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області та належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2018, громадянин російської федерації [PERSON] набув у порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька - [PERSON] , право на земельну частку (пай), розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» Конотопського району Сумської області, на яку 29 листопада 1996 року Конотопською районною державною адміністрацією Сумської області на підставі рішення від 25 жовтня 1996 року № 317-р був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0103586. 18.12.2018 [PERSON] зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельні ділянки з кадастровим номером 5922081900:03:001:0082, площею 3,5766 гектарів та з кадастровим номером 5922081900:03:003:0401, площею 0,1596 гектарів. Відповідно до листа Управління державної міграційної служби України в Сумській області від 09.02.2024 № 5901.5-775/59.3-24 [PERSON] є громадянином російської федерації та документований посвідкою на постійне місце проживання. Громадянство України [PERSON] не набував. Оскільки відповідач є громадянкою російської федерації, а земельні ділянки, які перебувають у його власності відносяться до земель сільськогосподарського призначення, тому він і повинен був відчужити вказані земельні ділянки протягом року. Проте в порушення вимог ч. 4 ст. 81 та ст. 145 Земельного кодексу України протягом року відповідач не здійснив відчуження земельних ділянок, тому є підстави для їх конфіскації за рішенням суду. Відзив на позов не надходив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії у справі. 15 квітня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання о 08:30 год 07 травня 2024 року. (а.с.87). Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року частково задоволено заяву прокурора про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку, яка належить [PERSON] з кадастровим номером 5922081900:03:003:0401, площею 0,1596 га, яка знаходиться на території Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області; заборонено [PERSON] розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 5922081900:03:003:0401 з іншими земельними ділянками (а.с. 84 - 85). 07 травня 2024 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. 20 травня 2024 року задоволено заяву прокурора про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку, яка належить [PERSON] з кадастровим номером 5922081900:03:001:0082 площею 3,5766 га, яка знаходиться на території Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області; заборонено [PERSON] розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання цієї земельної ділянки з іншими земельними ділянками (а.с. 112). У судовому засіданні прокурор підтримав заяву з підстав викладених у позові, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Позивач Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надіслав на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити за відсутності представника управління. Зазначає, що у зв`язку з відсутністю коштів у Головного управління Держгеокадастру у Сумській області представництво інтересів держави здійснюється Конотопською окружною прокуратурою Сумської області. Після конфіскації земельних ділянок, зазначених у позові, Головним управління Держгеокадастру у Сумській області буде вжито заходів щодо їх продажу на земельних торгах. Ціна проданих на земельних торгах земельних ділянок, за вирахуванням витрат, пов`язаних з їх продажем виплачується колишньому власнику (а.с. 97- 100). Відповідач [PERSON] з 16.07.2012 має право на постійне проживання в Україні (а.с. 51) та відповідно до інформації, що міститься в реєстрі територіальної громади Конотопської міської ради, з 07.08.2012 його місце проживання зареєстровано в [ADDRESS] (а.с. 93) та 25 квітня 2024 року відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову з доданими документами та судову повістку на підготовче судове засідання (а.с. 94). У судове засідання 27 травня 2024 року відповідач [PERSON] не з`явився, в силу вимог п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив (а.с. 114). 27 травня 2024 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, із занесення відповідно ч.5 ст. 259 ЦПК України до журналу судового засідання Третя особа Приватне сільськогосподарське підприємство «Агросвіт», будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 115), не забезпечила присутність представника у судовому засіданні. Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Поліс» надіслала заяву з проханням розгляд справи провести у відсутності їхнього представника, при винесенні рішення покладається на розсуду суду (а.с. 116). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2018 визнано за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай), розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» Конотопського району Сумської області, на яку 29 листопада 1996 року Конотопською районною державною адміністрацією Сумської області на підставі рішення від 25 жовтня 1996 року № 317-р був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0103586 (а.с.46-49). Розпорядженням голови Конотопської районної державної адміністрації № 386-ОД від 13.12.2018 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) громадянам, зокрема, виділено власнику земельного паю в натурі (на місцевості) [PERSON] виділено земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до технічної документації із землеустрою на території Гружчанської сільської ради, загальною площею 3,7362 гектарів, в тому числі: ріллі 3,5766 гектарів (кадастровий номер 5922081900:03:001:0082), сіножаті 0,1596 гектарів (кадастровий номер 5922081900:03:003:0401) (а.с. 34). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] 18.12.2018 зареєстрував право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5922081900:03:001:0082, площею 3,5766 гектарів та з кадастровим номером 5922081900:03:003:0401 (а.с. 18-21, 79 - 82). Крім того, зареєстровано право оренди ПСП «Агросвіт» на земельну ділянку 5922081900:03:003:0401 (а.с. 80) та право оренди ТОВ «Агро-Поліс» на земельну ділянку 5922081900:03:001:0082 (а.с.81). Відповідно до листа Управління державної міграційної служби України в Сумській області від 09.02.2024 № 5901.5-775/59.3-24 [PERSON] є громадянином російської федерації та документований посвідкою на постійне місце проживання. Громадянство України [PERSON] не набував (а.с.24). Згідно із посвідкою на постійне проживання, виданої 16.07.2012 УМВС України в Сумській області, [PERSON] , [INFO] , безстроково має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] (а.с. 51). Установивши порушення вимог земельного законодавства, зокрема невідчуження відповідачем, як іноземцем протягом року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення заступник керівника Конотопської окружної прокуратури звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з проханням повідомити, чи вживатимуться управлінням заходи щодо звернення до суду з позовом про конфіскацію даної земельної ділянки (а.с. 23,27, 29-30, 30-31). На вказаний лист прокурора було надано повідомлення від 16.02.2024 за № 10-18-0.42-552/2-24 в якому зазначено, що у зв`язку з відсутністю коштів для подання позову щодо конфіскації земельної ділянки з кадастровими номерами 5922081900:03:003:0401 та 5922081900:03:001:0082, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області просить вжити заходів щодо представництва інтересів держави в особі Головного управління на підставі ст. 23 «Про прокуратуру» (а.с. 25,28). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5922081900:03:003:0401 складає 1272,29 гривень, а нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5922081900:03:001:0082 складає 105037,98 гривень, що підтверджується витягами із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с. 53-54). IV. Норми права. Згідно ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю), зокрема в агропромисловому комплексі, в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 26.05.2020 по справі №912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 13, ст. 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.7 Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України). Набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава (ч. 1 ст. 130 ЗК України). Згідно з ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Відповідно до вимог п. «д, е» ч. 1 ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: конфіскація за рішенням суду: не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку у відповідності до п. «в» ч. 1 ст. 143 ЗК України здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 354 Цивільного України визначено, що до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю. Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 зі змінами та доповненнями, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Згідно з п.п. 42 п. 4 вищевказаного Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Відповідно до п. 8 вищевказаного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи надані докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Суд встановив, що 18.12.2018 [PERSON] здійснив державну реєстрацію права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 5922081900:03:003:0401 та 5922081900:03:001:0082, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.03.2024 (а.с. 18-21). При цьому відомості про [PERSON] як про власника цих ділянок були внесені з записом про те, що він є громадянином російської федерації. Відповідач [PERSON] протягом року з часу переходу права власності на спірні земельні ділянки не здійснив дій щодо відчуження вказаних земельних ділянок, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому право власності на них слід припинити примусово шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області. Суд дійшов висновку, що конфіскація земельних ділянок відповідача відповідає вимогам закону, а саме ст. 145 ЗК України. Також конфіскація земельних ділянок відповідача відповідає інтересам українського суспільства, оскільки земля та її надра є об`єктами права власності Українського народу і згідно з чинним законодавством земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства не можуть належати іноземним громадянам. Водночас за змістом ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах; ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, якою відповідач незаконно володіє, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України. VІ. Судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 505 від 25.03.2024 про сплату судового збору за подачу позову в сумі 3028 грн. (а.с. 1) та платіжними інструкціями про сплату судового збору за заявами про забезпечення позову № 504 від 25.03.2024 в розмірі 1514,00 грн (а.с. 72) та № 895 від 10.05.2024 в розмірі 1514 грн (а.с. 110). Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в загальному розмірі 6056 грн.

Outcome: approved