Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Виконавчий комітет Смілянської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , однак не приймає участі у його вихованні. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, систематично зловживає алкоголем, не працює та не доглядає за сином. На неодноразові прохання служби в справах дітей змінити своє ставлення до дитини відповідачка не реагувала, повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина. В зв`язку з чим органом опіки було прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно дитини та стягнення з неї аліментів на утримання сина. Ухвалою судді від 22 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Кугот В.Ф. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовільнити із підстав наведених у позовній заяві. Повідомив суду, що з відповідачкою [PERSON] працівники органу опіки та піклування неодноразово проводили бесіди щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків, однак жодного результату не було. Відповідачка не працевлаштувалась та немає можливості утримувати дитину належним чином, а тому дитина перебуває на повному забезпеченні прийомної родни [PERSON] з літа 2023 року. Повідомив, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, не приділяє уваги дитині, не створює йому належні умови для проживання, розвитку та навчання. Наразі син відповідачки [PERSON] проживає в сім`ї [PERSON] , які повністю забезпечують його всім необхідним та піклуються про нього. Мати за період проживання дитини в родині [PERSON] (з літа 2023 року) лише один раз навідала його. Вважає, що дитині буде краще і прийомній родині де створять йому належні умови життя та розвитку, а тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на його утримання. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, направлення судової повістки на адресу реєстрації, відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подала. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 вересня 2022 року. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану № 00039619909 від 10 травня 2023 року вбачається, що відомості про батька дитини [PERSON] внесено відповідно до ст. 135 СК України. З наказу служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради № 60 від 12 травня 2023 року вбачається, що дитина відповідачки по справі, син [PERSON] з 12 травня 2023 року влаштований на тимчасове проживання до сім`ї [PERSON] та [PERSON] . З характеристики наданої ОСББ «Гвоздика» № 105 від 27 листопада 2023 року вбачається, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] не постійно. Сусіди занепокоєні тим, що з народження дитини її ніхто не виносив на вулицю, до неї не приходив лікар, весь час дитина перебувала серед осіб, які ведуть нездоровий спосіб життя. Потім [PERSON] взагалі зникла, залишивши дитину на бабусю, яка не спроможна виховувати онука, оскільки ледве пересувається та пиячить. З акту обстеження житлово - побутових умов від 08 травня 2023 року вбачається, що за адресою проживання відповідачки не створенні належні умови для проживання малолітньої дитини. За дитиною наглядає бабуся, яка зловживає спиртними напоями. З рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 703/2930/22 від 15 травня 2023 року, вбачається що відповідачка по справі [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . Виконавчий комітет Смілянської міської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок затверджено рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 516 від 14 грудня 2023 року. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частинами 3 і 4 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30, березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Відповідачка [PERSON] доказів, які б підтверджували факт піклування про дитину, створення для нього належних умов для життя, навчання та виховання, до суду не надала. Суд враховує також той факт, що до суду з позовною заявою позивач звернувся 20 грудня 2023 року, а розгляд справи було призначено на 10 травня 2024 року. Тобто у відповідачки було досить часу для виправлення, влаштування на роботу та виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина. Однак цим часом відповідачка не скористалась та жодних дій на покращення умов утримання дитини не вчинила, що свідчить про її не бажання виконувати належним чином свої батьківські обов`язки відносно малолітнього сина [PERSON] . Суд враховує і той факт, що відповідачка до служби у справах дітей так надала заяву в яких вказувала про те, що вона повідомлена про те, що відносно неї буде поставлено питання про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] . З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітьої дитини, суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов`язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.2, ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що мати малолітнього [PERSON] , без поважної причини не виявляє щодо сина батьківського піклування. Відповідачка ухилилась від виконання своїх обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування сина, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідачки від виховання дитини, що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав та про необхідність їх задоволення. Окрім того, оскільки мати матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] добровільно не надає, тому вимога про стягнення з неї аліментів на утримання дитини також підлягає до задоволення та з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь закладу в якому буде перебувати дітина, або особи (осіб) на утриманні яких буде перебувати дитина, в розмірі 1/4 частини всих видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2023 року і до повноліття дитини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду 20 грудня 2023 року, а тому з відповідачки підлягають стягненню аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» вказує на те, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки в позовній заяві ставиться дві вимоги немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів) то з відповідачки [PERSON] на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 3028 грн. - за позовну вимогу про стягнення аліментів, що в сумі складає 6056 грн.

Outcome: approved