Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON] з посиланням на наступне. Рішенням № 117 від 06.11.1989 виконкому Ставищенської районної ради народних депутатів затверджено рішення виконкому Торчицької сільської ради № 20 від 10.05.1989, яким право власності на житловий будинок [ADDRESS] , 1950 року побудови, було визнане за [PERSON] . Відповідно до погосподарських книг Торчицької сільської ради та довідки Ставищенської селищної ради № 295 від 18.12.2023 року вищевказаний житловий будинок належав до майна колгоспного двору, головою якого був її (позивачки) батько [PERSON] ( [PERSON] ) та членом двору мати - [PERSON] . 25.02.2003 [PERSON] склав заповіт, посвідчений 25.02.2003 року за реєстром № 4 Торчицькою сільською радою Ставищенського району Київської області, яким заповів все своє майно їй (позивачці) - [PERSON] . В свідоцтві про народження [NUMBER] від 14.03.1967 року, свідоцтві про одруження [NUMBER] по-батькові її батька [PERSON] вказане як « [PERSON] », тоді як в додатку до вищевказаного рішення виконкому Торчицької сільської Ради народних депутатів №20 від 10.05.1989, вищевказаному заповіті, актовому записі про смерть № 7 від 18.04.2003 по- батькові її батька зазначене « [PERSON] ». Відповідно довідки Ставищенської селищної ради №25 від 12.04.2024 розбіжності в написанні по- батькові « [PERSON] » - « [PERSON] » [PERSON] в записах погосподарських книг, додатку до вищевказаного рішення виконкому Торчицької сільської Ради народних депутатів №20 від 10.05.198, вищевказаному заповіті та актовому записі про смерть останнього виникли внаслідок документальної фіксації розмовної форми імені, утвореного від особового імені «Вукол». [INFO] помер. [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла, вступивши у володіння та управління спадковим майном, постійно проживаючи разом із спадкодавцем його дружина [PERSON] . Вона (позивачка) - дочка спадкодавця, спадкоємиця за вищевказаним заповітом, постійно із спадкодавцем на день смерті не проживала, і не подала заяви про прийняття спадщини, тому є такою, що спадщину після смерті батька не прийняла. [INFO] померла її (позивачки) мати [PERSON] .. За поданою нею як спадкоємицею за заповітом заявою про прийняття спадщини Ставищенською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 230/2020 на майно померлої [INFO] [PERSON] . На її заяву від 29.09.2023 року державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа. Позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 73.30 м" житловою площею 49.0 м2 вартістю 135000 гривень. Ухвалою Ставищенського районного суду від 26.04.2024 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 40-41). В підготовче судове засідання позивачка не прибула, в позовній заяві справу просить розглядати у її відсутність (а. с. 6). Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області Цимбалюк А. Ю. в підготовче судове засідання не прибув, подав заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника селищної ради (а. с. 64). Суд, вивчивши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача про визнання позовних вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до погосподарських книг Торчицької сільської ради 1986-1990 та довідки Ставищенської селищної ради № 295 від 18.12.2023 року житловий будинок житловий будинок [ADDRESS] , 1950 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON] та членом двору [PERSON] (а. с. 11, 12-17). Відповідно до погосподарських книг Торчицької сільської ради 2001 - 2005 роки у вказаному домогосподарстві продовжували проживати [PERSON] та [PERSON] (а. с. 15 - 17). Рішенням № 117 від 06.11.1989 виконкому Ставищенської районної ради народних депутатів затверджено рішення виконкому Торчицької сільської ради № 20 від 10.05.1989 право власності на вищевказаний житловий будинок було визнане за [PERSON] (а. с. 10). 25.02.2003 [PERSON] склав заповіт, посвідчений 25.02.2003 року за реєстром № 4 Торчицькою сільською радою Ставищенського району Київської області, яким заповів все своє майно - [PERSON] (а. с. 20). Відповідно довідки Ставищенської селищної ради №25 від 12.04.2024 розбіжності в написанні по-батькові « [PERSON] » - « [PERSON] » [PERSON] в записах погосподарських книг, додатку до вищевказаного рішення виконкому Торчицької сільської Ради народних депутатів №20 від 10.05.1998, вищевказаному заповіті та актовому записі про смерть останнього виникли внаслідок документальної фіксації розмовної форми імені, утвореного від особового імені «Вукол» (а. с. 24). [INFO] помер [PERSON] (а. с. 18), спадщину після смерті якого прийняла, вступивши у володіння та управління спадковим майном, постійно проживаючи разом із спадкодавцем його дружина [PERSON] відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1268 ч. 3 ЦК України, що підтверджується довідкою Ставищенської селищної ради Білоцерківського району від 09.10.2023 та копією свідоцтва про одруження (а. с. 21, 23). Згідно витягу зі спадкового реєстру № 76765250 від 26.04.2024, спадкова справа на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] не заводилась (а. с. 19). Згідно довідки КП КОР «Київське обласне БТІ» від 20.06.2023 року № БЦ 1707 реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] до 01.01.2013 р. не була проведена (а. с. 31). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок не здійснена (а. с. 58). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 50). З матеріалів спадкової справи (а. с. 46-63) встановлено, що після смерті [PERSON] державним нотаріусом Ставищенської державної нотаріальної контори Цимбалюк В. М. 10.12.2020 заведена спадкова справа в спадковому реєстрі № 70712489 (а. с. 48). [PERSON] за життя 25.02.2003 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Торчицької сільської ради Ставищенського району Київської області Макарюк Н. В. за реєстровим № 5, яким заповіла все своє майно [PERSON] (а. с. 52). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивачка [PERSON] , подавши до вказаного державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч.1, 1269, ст. 1270 ЦК України, (а. с. 47). На частину заповіданого майна, а саме земельну ділянку, позивачка як спадкоємець за вказаним заповітом, 29.09.2023 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 60). Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району від 13.06.2023, яка наявна в матеріалах спадкової справи (а. с. 51), до дня смерті [PERSON] проживала одна у спірному житловому будинку, інші особи на час смерті за вказаною адресою не проживали. Постановою від 29.09.2023 за № 772\\02-31 державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори Білоцерківського району Київської облатсі Цимбалюк В. М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на вищевказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлої (а. с. 35). Відповідно до технічного паспорта загальна площа вказаного будинку - 73,3 кв. метри, житлова площа 49,0 кв. метри. Крім житлового будинку «А» з прибудовою «а» та ганком «а1» (1957 року побудови) в домогосподарстві розташований сарай «Б» - 1957 року побудови, погріб з шийкою «В» - 1952 року побудови, огорожа «№ 1», 1969 року побудови (а. с. 32-34). Вартість спірного житлового будинку відповідно до висновку про ринкову вартість становить 135000 гривень (а. с. 36). У відповідності з ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. За частиною 2 вказаної статті у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. У відповідності зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , як голова двору, та [PERSON] , як член двору, за життя набули право власності на вищевказаний житловий будинок, кожен на його частину, відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.),, після смерті [INFO] [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на частину будинку набула його дружина [PERSON] , а після смерті [INFO] останньої право власності в порядку спадкування за заповітом на даний будинок набула позивачка [PERSON] , і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки згідно позову позивачка понесені витрати по сплаті судового збору бере на себе, суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved