Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

\~ [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який було зареєстровано між нею та [PERSON] . 26.04.2015. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 26.04.2015 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [INFO] син [PERSON] , а 18.04.2017 син [PERSON] . Діти проживають разом з [PERSON] . Позивач зазначає, що в даний час вона з [PERSON] проживають окремо. Причиною цьому є неправильна поведінка відповідача. . Їх сім`я фактично розпалася, створилися неможливі умови для спільного проживання. Постійні сварки та скандали зруйнували їх почуття. У сторін абсолютно різні погляди на життя та спільне проживання. Подальше збереження сім`ї вважає позивач неможливим та недоцільним. Враховуючи викладене, [PERSON] просить розірвати, зареєстрований 26.04.2015 між нею та [PERSON] шлюб, який було зареєстровано у Виконавчому комітеті Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, актовий запис №1. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 15.02.2024 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 28.02.2024 на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про надання строку на примирення. Відповідач вважає, що у них немає підстав для розірвання шлюбу, так як його дружина та діти є для нього сенсом життя. Просив надати строк на примирення терміном 6 місяців. 05.03.2024 ухвалою суду надано сторонам у справі строк для примирення, тривалістю 2 (два) місяці, тобто до 05.05.2024, провадження у справі зупинено. 06.05.2024 поновлено провадження в даній цивільній справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала та просила задовольнити. Миритися з відповідачем не бажає. Судові витрати просила розподілити порівну. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. Просив розглянути справу без його участі. Судові витрати просив розподілити порівну. Згідно з частиною третьою\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Згідно з частинами першою, четвертою\~статті 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 26.04.2015 у Виконавчому комітеті Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області зареєстрували шлюб, про що 26.04.2015 складено відповідний актовий запис за №1, та видано свідоцтво про шлюб (повторно) серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.7). Під час спільного проживання в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] (а.с.8,9). Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. За змістом частини третьої\~статті 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам\~статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивач в позовній заяві вказала, що шлюбні відносини фактично припинені, примирення неможливе. Відповідач у заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі, а отже підтвердив, викладені в позовній заяві обставини. Суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Також, позивач просила стягнути з відповідача на її користь половину понесених судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу та судового збору. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем до суду подано договір про надання правничої допомоги від 02.01.2024, в якому зазначено, що клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі 2000 грн, попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, акт виконаних робіт від 02.01.2024; оригінал квитанції про сплату 2000 грн [PERSON] за надані послуги. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи те, що [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь половину понесених судових витрат, суд дане клопотання задовольняє та зазначає, що з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн та 1000 грн за надання професійної правничої допомоги.

Outcome: approved