Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 28.07.2018 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини фактично припинені, оскільки проживають окремо, спільного господарства не ведеться, збереження їхнього шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, у зв`язку з чим шлюб просить розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Також просила стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 5000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовною заявою і до досягнення повноліття з врахуванням інфляції на час їх виплати. Ухвалою суду від 14.03.2024 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позов просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Також на адресу місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку надсилались копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї документами та повістки з повідомленням часу, дати та місця розгляду справи, проте вказана поштова кореспонденція повернута відділенням поштового зв`язку із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За вимогами ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2018 року, згідно актового запису про шлюб №772, складеного 28.07.2018 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №770, зробленого 11.11.2020 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям припинені, подружжя проживають окремо, ведуть окреме господарство, не мають наміру на подальше збереження сім`ї. За таких обставин збереження сім`ї між подружжям неможливо. Майнового спору на час розгляду справи судом немає. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власних дітей, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 гривень, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави за подання даного позову в розмірі 1 073,60 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved