Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Свої вимоги\~позивач мотивував\~тим,\~що 15 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 2941890 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному форматі, згідно якого відповідач отримав позику в розмірі 14\~000,00 грн. строком на 360 днів шляхом переказу на банківську карту № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування та 1,99% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення. В подальшому 10.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу № 10112023, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «УМ Факторинг» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УМ Факторинг» приймає належні ТОВ ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Зазначає, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 114\~296,00 грн., з яких: 14\~000,00 грн. тіло кредиту; 100\~296,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6\~000,00 грн. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10.04.2024 року витребувано з: -ТОВ «Універсальні платіжні рішення», платіжне доручення, яким було здійснено перерахування кредитних коштів відповідно до умов договору № 2941890 від 15 лютого 2022 року у сумі 14 000 грн. 00 коп., № Транзакції в системі iPay.ua - 138027520, на картку номер [NUMBER] , на підставі договору № ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року з ТОВ «Лінеура Україна», інформацію щодо повного номеру картки № [NUMBER] , яка належить [PERSON] ; -з АТ «Сенс Банк» по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] виписку розширену із зазначенням контрагента за період з 15 лютого 2022 року по 18 лютого 2022 року включно. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явився повторно, причин неявки не повідомив та не подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутність. За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 15 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 2941890, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідно до п. 10 Договору. На умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти у гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 Договору). Відповідно до п. 1.2 Договору, тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 14 000,00 грн. Згідно із п.1.3. Договору, строк кредиту 360 днів. За змістом п. п. 1.4.1, 1.4.2 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах всього строку, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується на таких умов. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає: з стандартною ставкою 114\~296,00 грн.; за зниженою ставкою 105\~980,00 грн. (п.1.6 Договору). Відповідно до виписки по рахунку [NUMBER] _980 наданої АТ «Сенс Банк», 15.02.2022 року на рахунок відповідача було зараховано 14\~000,00 грн. 10.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу № 10112023, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «УМ Факторинг» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УМ Факторинг» приймає належні ТОВ ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог № 1 від 10.11.2023 року, ТОВ «ФК «УМ Факторинг» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 2941890. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, сума заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2941890 від 15.02.2022 року складає в розмірі 114\~296,00 грн., з яких: 14\~000,00 грн. тіло кредиту; 100\~296,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. В порушення вимог кредитного договору відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості. Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611\~ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514\~ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517\~ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2ст. 77 ЦПК України. Відповідач не скористався своїми правами, передбачені ст. ст. 76-83, 174, 191\~ЦПК України та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81\~ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що боржник належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн представник позивача подала такі докази: -Договір про надання правничої (правової) допомоги № 15/12/2023 від 01.12.2023 року укладений між ТОВ «УМ Факторинг» та адвокатом Судейкіною І.В.; -Акт обсягу наданої правничої (правової) допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги 15/12/2023 від 08.12.2023 року, відповідно до якого, вартість наданих послуг, а саме, консультація клієнта; підбір законодавства, що регулює спірні відносини, пошук правової позиції і практики Верховного Суду; написання позовної заяви, оформлення додатків до позовної заяви складає 6 000,00 грн.; -Платіжна інструкція № 555 від 12.12.2023 на суму 6 000,00 грн., призначення платежу: згідно Акту обсягу наданої правничої (правової) допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги 15/12/2023 від 08.12.2023 року. Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження відшкодування понесених судових витрат, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Відповідач не скористався своїми правами, передбачені ст. ст. 76-83, 174, 191\~ЦПК України та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81\~ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що боржник належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору в розмірі 3\~028,00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Outcome: approved