Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Представник позивачки адвокат Давидюк А.Ю. звернувся в її інтересах до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між позивачем та відповідачем 23 вересня 2017 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися, шлюбні стосунки на даний час фактично припинені. Позивач переконана, що подальше спільне сімейне життя зі збереженням шлюбу не можливе та суперечить її інтересам, оскільки вони не мають один до одного почуття любові та поваги, між ними існують протиріччя, відсутнє нормальне спілкування та спільні інтереси. Спори між сторонами про поділ майна відсутні. Спільний неповнолітній син проживає з позивачкою. Відповідач на утриманні інших осіб не має, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати. Просив суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Від адвоката Давидюка А.Ю. надійшла заява, в якій просив проводити розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв та клопотань до суду не подавав. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, 280 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 23 вересня 2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Подружжя має спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Таким чином, беручи до уваги визнання відповідачем позовної вимоги щодо розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому може бути розірваним. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Згідно з довідкою голови ОСББ "Дніпра-49", [PERSON] та її син [PERSON] дійсно проживають без реєстрації з 2018 року по поточний час у житловому приміщенні № [NUMBER] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). За статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно абз. 2, 3 ч. 1, 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідачем не надано доказів неможливості утримувати свою дитину. Враховуючи те, що відповідач є батьком дитини, обставин неможливості сплати ним аліментів не доведено, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача, а саме розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 11 квітня 2024 року.

Outcome: approved