Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.08.2023 року шлюб, зареєстрований між сторонами було розірвано. Від шлюбу у подружжя є діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що діти повністю перебувають на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, при цьому офіційно працевлаштований. Позивач зазначає, що вона працює на посаді вчителя, та її заробітної плати не вистачає для повного забезпечення необхідного для зростання та виховання дітей. На підставі викладеного позивач просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошові сумі, а саме в розмірі 5\~000 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам направлено копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. На адресу суду надійшла заява представника позивача про надання доказів щодо зміни прізвища позивача у справі (а.с.27,28). Також, 14.02.2024 року (вх. № 5020) за підписом представника позивача адвоката Коливай С.В. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с.30-33). Представником відповідача адвокатом Адаменко Іриною Володимирівною до суду 18.03.2024 року (вх. № 1923) надано довідку про доходи відповідача у справі (а.с.45-46). В подальшому, на адресу суду 13.05.2024 року (вх. № 16195) представником позивача надано заяву про стягнення судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги (а.с.48-52). В судовому засіданні представник позивача адвокат Коливай Сергій Васильович позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі: 5\~000 гривень на кожну дитину підтримав в повному обсязі. Додатково суду пояснив, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Зазначив, що позивач, як мати дітей, докладає зусиль для забезпечення дітям навчання та розвитку, що підтверджується наданими довідками. Просив позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти та витрати на правничу допомогу у розмірі: 4\~000 гривень. Представник відповідача адвокат Адаменко Ірина Володимирівна зазначила, що відповідач позовні вимоги не визнає, просила врахувати те, що відповідач в добровільному порядку надає кошти позивачу на утримання дітей. Крім іншого, дітям також допомагають батьки відповідача, які турбуються та допомагають онукам, доказів щодо такої допомоги не має, але така допомога є. Позивач маніпулює дітьми, вчиняє конфлікти. Зазначила, що відповідач буде сплачувати аліменти, його дохід є офіційним та підтверджений довідкою про заробітну плату. Заслухавши пояснення представників сторін, представника позивача, який просив задовольнити позовні вимоги, представника відповідача, яка просила відмовити в задоволенні позовних вимог, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами на підтвердження та спростування позовних вимог, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторонами у справі є батьками - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Згідно рішення\~Суворовського районного\~суду м.\~Одеси від\~03.08.2023\~року (справа\~№ 523/11359/23)\~шлюб, зареєстрований 06 листопада 2010 року, Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що 06 листопада 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 809, між [PERSON] , громадянином України, [INFO] , та [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , розірвано. Рішення суду набрало законної сили 07.09.2023 року (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 07.12.2023 року зареєстрували шлюб. Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.28). На підтвердження отримання доходів сторонами у справі надані довідки про отримання заробітної плати. Так, згідно довідки Одеської гімназії № 76 Одеської міської ради [PERSON] працює вчителем англійської мови Одеської гімназії № 76 з 01.09.2010 року, загальна заробітна плата з квітня 2023 року по вересень 2023 року становить 95\~083, 72 гривні (а.с.13,14). Згідно довідки виданої ТОВ «АЛЬФА ВІТАЛІТІ ТРАК 928» [PERSON] працює на підприємстві з 21.07.2023 року, займає посаду водій автотранспортних засобів, дохід за період з 01.09.2023 року по 29.02.2024 рік склав 51\~800 грн (а.с.46). Щодо визначення розміру аліментів на утримання дітей в розмірі: 5\~000 гривень на місяць на кожну дитину, позивач зазначила, що у зв`язку з підвищенням цін продукти харчування, витрат на забезпечення дітей, належне утримання та з урахуванням духовного, морального та соціального розвитку, а також виходячи з гарантованого прожиткового мінімального розміру аліментів, позивач визначила достатнім розміром на утримання дітей по 5\~000 грн. на кожну дитину щомісячно. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (вікова категорія дітей) становить 3196 гривень. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Відповідач є особою працездатного віку, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача суду надано не було. Судом встановлено, що відповідач та позивач, як батьки дітей, працевлаштовані та отримують дохід у виді заробітної плати. Судом відхиляються та не приймаються доводи відповідача щодо сплати аліментів в добровільному порядку, щодо надання допомоги по утриманню дітей з боку дідуся та бабусі, оскільки дані твердження не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами. Також, судом критично оцінюються довідки надані позивачем щодо занять дітей, а саме відвідування дочкою Златою занять у фітнес-клубі та арт-студії, оскільки дані довідки надані без печатки, не засвідчені належним чином, а відтак судом не приймаються надані докази щодо понесення позивачем додаткових витрат пов`язаних з додатковим навчанням-розвитком дитини. Таким чином, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд виходить з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, також слід враховувати рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини та враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які вона посилається. Суд вважає за доцільне звернути увагу сторін у справі, що відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 84 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України). Також, відповідно до положення ч. 7 ст. 81 ЦПК України - суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням зазначеного, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2\~500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17.10.2023 року (дата надходження позову до суду) та до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на утримання дітей, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін. При цьому, позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно поданої заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі: 4 000 гривень. На підтвердження зазначеного розміру витрат на правничу допомогу, суду надано розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, згідно якого визначено: підготовка до розгляду справи, 500 грн., складання та оформлення і надсилання позовної заяви 3\~000 гривень, представницвто інтересів в суді 500 грн. Акт приймання передачі наданих послуг, та квитанцію № 44 про сплати готівкою гонорару (а.с.48-51,52). Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Щодо витрат на правничу допомогу та їх доцільності стягнення, представник відповідача заперечувала щодо визначеного розміру та зазначила, що така заява подана з порушенням, а відтак не підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу є обґрунтованими, співмірними, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1\~073, 60 гривень.

Outcome: partial