Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача пеню за прострочення по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] , за період з квітня 2022 по квітень 2023 в сумі 57600,97 грн. Позов обґрунтувала тим, що за виконавчим листом відповідач повинен сплачувати їй аліменти на утримання дочки. Однак, з 01.04.2022 року по квітень 2023 року відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого за вказаний період виникла заборгованість по їх сплаті у розмірі 57600,90 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку по сплаті аліментів, позивач просить стягнути з нього неустойку (пеню) за кожен місяць такого прострочення у загальному розмірі, що не перевищує розміру самої заборгованості, а саме 57600,97 грн, а також судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла письмова заява, в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованою адресою проживання, та згідно довідки про доставку SMS, правом надання відзиву на позов не скористався, клопотання про відкладення судового засідання не подав, тому справу розглянуто без його участі. Суд установив, що згідно з рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2011 у справі 2-882/2011 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.11.2011 року і по 15.07.2023 року, тобто до повноліття доньки [PERSON] . При цьому відповідач [PERSON] приймав участь в судовому засіданні під час розгляду справи, позов визнавав частково та просив стягнути аліменти на утримання доньки у розмірі частини його заробітку. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 10.01.2012 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.07.2020 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.5). На ухвалу суду Кропивницький ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області надано копію матеріалів виконавчого провадження № 33360108, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-882/11, з яких вбачається здійснення заходів державного виконавця з примусового виконання рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у справі № 2-882/11 від 26.12.2011 щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . Зокрема в матеріалах виконавчого провадження міститься письмове пояснення [PERSON] від 10.04.2018 щодо несплати аліментів з серпня 2017 через відсутність роботи. Зі звіту про здійснення відрахування та виплати (а.с.109) з жовтня 2020 по березень 2022 включно аліменти з [PERSON] утримувались за місцем роботи останнього Катеринівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області. Сума боргу на кінець березня становила 964,38 грн. 05.12.2022 та 14.02.2023 [PERSON] звернулась із заявами до державного виконавця, в якій повідомила, що боржник [PERSON] проходить військову службу, просила продовжити перераховувати аліменти на її користь. З довідки про доходи № 3657 від 27.05.2023, наданої в/ч [NUMBER] вбачається, що військовослужбовець [PERSON] з квітня по грудень 2022 включно отримував грошове забезпечення та додаткові винагороди, з яких відрахування на аліменти не здійснювались (а.с.135). Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 01.05.2023 [PERSON] мав заборгованість по сплаті аліментів за період з квітня 2022 по квітень 2023 включно у розмірі 57600,97 грн, яка включає в себе заборгованість, що виникла у 2022 році: за квітень 3363,40 грн, за травень 3475,51 грн, за червень 3535,68 грн, за липень 3561,73 грн, за серпень 3573,93 грн, за вересень - 3627,88 грн, за жовтень 3627,88 грн, за листопад 3627,88 грн, за грудень 16163,63 грн, а також заборгованість, що виникла у 2023 році за січень 7838,62 грн, за лютий -1145,18 грн, за березень 1145,18 грн, квітень 2914,5 грн (а.с.134 зв). Згідно квитанції № 3992-2196-0391-0982 від 06.06.2023 вбачається перерахування 57600,97 грн отримувачу Кропивницький ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської обл., в якості призначення платежу: АСВП 33360108 (а.с.29, 150). З довідки № 9344 від 23.08.2023 вбачається, що [PERSON] в період з 09.06.2023 по 22.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення, інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (а.с.147). Відповідно до довідки № 820/11-3-24 від 18.01.2024, наданої начальником ВП № 2 (м.Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області [PERSON] самовільно залишив військову частину та перебуває за місцем проживання (а.с.170). Імперативними приписами ст.ст. 81, 89 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину. Про наявність у відповідача обов`язку утримання неповнолітніх дітей та сплачувати на їх утримання аліменти згідно рішення суду, яке набрало законної сили та відповідно до вимог частини 1 ст.14 ЦПК України є обов`язковим для всіх органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, було відомо з дня його постановлення судом. Отже, відповідач був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, знав та періодично виконував свій обов`язок з їх сплати, однак не надав суду доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в період з квітня 2022 по квітень 2023. Перебування на військовій службі [PERSON] не позбавляло його можливості вчасно сплачувати аліменти, про що свідчить квитанція від 06 червня 2023, згідно якої заборгованість по аліментах була погашена, отже така заборгованість виникла з вини відповідача. Доводів на спростування своєї вини з посиланням на належні, допустимі та достовірні докази відповідач не навів. У відповідності до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В п.22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3 зазначено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Згідно\~ст.551 ЦК України\~предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно\~ст.4 ЦК України\~можуть бути закони та підзаконні нормативні акти. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а частиною 3 даної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Великою Палатою Верховного Суду 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц висловлено правову позицію, згідно якої правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Таким чином, розрахунок заборгованості по пені виглядає наступним чином: заборгованість за місяць Х кількість днів заборгованості Х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Вищевказаний правовий висновок неодноразово підтриманий Великою Палатою Верховного Суду, зокрема 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, 19.02.2020 року у справі № 204/1256/19 та згідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом при вирішенні даного спору. \~ \~ \~ \~Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунками заборгованості по аліментах за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року включно, виконаними державними виконавцями, згідно яких заборгованість за аліментами за вказаний період складає 57600,97 грн. Вказана заборгованість відповідачем погашена 06.06.2023. Визначаючи кількість прострочених днів зі сплати аліментів, суд виходить з того, що аліменти є щомісячними платежами, які підлягають сплаті до останнього дня кожного календарного місяця. Таким чином, періодом прострочення є період з першого числа кожного наступного місяця після несплати аліментів по 30.04.2023 року. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) за наявності заборгованості по сплаті аліментів спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними, однак, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч.1 ст.196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст.5 Цивільного Кодексу України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів. Отже, розрахунок неустойки (пені) на заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] у даній справі обчислюється наступним чином: - за квітень 2022 року: 3363,4 грн. х 1% х 395 днів (з урахуванням обмеження, встановленого ч.1 ст.196 СК України) = 3363,4 грн. - за травень 2022 року: 3475,51 грн. х 1% х 364 дні (з урахуванням обмеження, встановленого ч.1 ст.196 СК України) = 3475,51 грн. - за червень 2022 року: 3535,68 грн. х 1% х 334 дні (з урахуванням обмеження, встановленого ч.1 ст.196 СК України) = 3535,68 грн. - за липень 2022 року: 3561,73 грн. х 1% х 304 дні (з урахуванням обмеження, встановленого ч.1 ст.196 СК України) = 3561,73 грн. - за серпень 2022 року: 3573,93 грн. х 1% х 273 дні (з урахуванням обмеження, встановленого ч.1 ст.196 СК України) = 3573,93 грн. - за вересень 2022 року: 3627,88 грн. х 1% х 242 дні (з урахуванням обмеження, встановленого ч.1 ст.196 СК України) = 3627,88 грн. - за жовтень 2022 року: 3627,88 грн. х 1% х 212 днів (з урахуванням обмеження, встановленого ч.1 ст.196 СК України) = 3627,88 грн. - за листопад 2022 року: 3627,88 грн. х 1% х 181 день (з урахуванням обмеження, встановленого ч.1 ст.196 СК України) = 3627,88 грн. - за грудень 2022 року: 16163,63 грн. х 1% х 151 дні (з урахуванням обмеження, встановленого ч.1 ст.196 СК України) = 16163,63 грн. - за січень 2023 року: 7838,62 грн. х 1% х 120 днів (з урахуванням обмеження, встановленого ч.1 ст.196 СК України) = 7838,62 грн. - за лютий 2023 року: 1145,18 грн. х 1% х 89 днів = 1019,21 грн. - за березень 2023 року: 1145,18 грн. х 1% х 61 день = 698,55 грн. - за квітень 2024 року: 2914,5 грн. х 1% х 29 днів = 2845,20 грн. Таким чином, загальна сума неустойки (пені) за прострочення [PERSON] сплати аліментів за виконавчим листом № 2-882/11 від 10.01.2012 року за період з 01.04.2022 року по 30.04.2023 року, з урахуванням ч.1\~ст.196 СК України,\~ становить 56959,10 грн. Підстав для зменшення розміру неустойки, передбачених ч.2 ст.196 СК України суд не вбачає, оскільки докази їх наявності відповідачем під час розгляду справи суду не надані, в матеріалах виконавчого провадження такі відсутні. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення по сплаті аліментів у розмірі 56959,10 грн. Вирішуючи питання\~щодо розподілу\~судових витрат\~у справі, суд виходить з приписів ст.141 ЦПК України, згідно яких судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору. Згідно вимог ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Прожитковий мінімум для працездатних\~осіб станом\~на 01.01.2023\~становив 2684\~грн. Таким чином, на відповідача покладається судовий збір за подання позовної заяви позивачкою (2684 х 0,4) та з урахуванням вимог пропорційності сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача становить 1061,64 грн. В позовній заяві зазначено, що загальна сума витрат на позивача за надання правничої допомоги становить 7300 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст.137 ЦПК України \~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження представництва позивача адвокатом Іващенком І.Ю. суду надано ордер про надання правничої допомоги серії СА № 1056683 від 07.06.2023. \~ \~ \~ \~Згідно правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 по справі № 285/5547/21 у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Договір з надання правничої допомоги № 215 від 20.07.2021, додаток № 2 від 29.12.2020 до договору № 215, на які міститься посилання у позовній заяві, а також детальний опис виконаних робіт, які виконав представник позивача, до завершення розгляду справи стороною позивача до суду не надано, тому суд вважає відсутніми підстави для стягнення позивачу відшкодування витрат на правничу допомогу. На підставі ст. 196 СК України, ст.ст. 549, 551 ЦК України,

Outcome: partial