Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . За життя на її ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0234486 розміром 2,28 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Радошівське» с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області. Однак оригінал вказаного сертифіката було втрачено. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на право на вказану земельну частку (пай). Спадщину після [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , який, не оформивши своїх спадкових прав, помер [INFO] . Позивачка являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , однак у зв`язку із відсутністю оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) не може оформити свої спадкові права на успадковану [PERSON] після смерті [PERSON] земельну частку (пай), а тому вона і звернулася з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 20 березня 2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 06 травня 2024 року о 14 год. 00 хв., позивачка [PERSON] не з`явилася, її представник адвокат Кучерук Т. М. надіслав до суду письмове клопотання, у якій просив справу слухати за відсутності сторони позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області Ковальська Ю. О. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, в якій вказала, що проти задоволення позову не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Радошівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 12 лютого 1997 року. Із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Ізяславською райдержадміністрацією, а також витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, наданого Управлінням надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 09 лютого 2024 року за № 579/281-24, вбачається, що за життя [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0234486 розміром 2,28 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Радошівське» с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області. У відповідності до повідомлення державного нотаріуса Ізяславської державної нотаріальної контори Довбиш В. П. від 21 березня 2024 року № 390/01-16, повідомлення завідуючої Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом Вальчук І. І. від 27 березня 2024 року № 805/01-18, даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 76369451 від 27 березня 2024 року спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилось. Водночас згідно з даними довідки старости Радошівського старостинського округу від 07 листопада 2023 року № 198/10.9-09 на день смерті [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] разом із своїм чоловіком [PERSON] . Також за змістом довідки старости Радошівського старостинського округу від 20 лютого 2023 року № 47/10.9-09 в фактичне управління спадковим майном після смерті [PERSON] вступив її чоловік [PERSON] , який взяв спадкове майно під свою охорону. Згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Радошівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 22 липня 1961 року, чоловіком [PERSON] дійсно значився [PERSON] . Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON] , він відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року визнається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Радошівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 07 березня 2009 року, [PERSON] помер [INFO] . За життя 03 квітня 2002 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області та зареєстрований у реєстрі за № 78, за яким все своє майно заповів [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Радошівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 19 травня 2008 року, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Із копії спадкової справи, наданої на запит суду державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори Хмельницької області Довбиш В. П., вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу за № 115/2022 на підставі заяви про прийняття спадщини спадкоємця за заповітом [PERSON] . Інші заяви не надходили. Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2022 року у справі № 675/2167/21, яке набрало законної сили 22 березня 2022 року, встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . З оголошення у газеті «Зоря Надгориння», випуск від 16 лютого 2023 року № 7 (11410), вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0234486 на ім`я [PERSON] вважається недійсним у зв`язку з його втратою. Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1274 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON] . Однак належним чином оформити свої спадкові права на спірну земельну частку (пай) не має можливості у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа. За таких обставин, суд вважає, що слід визнати за позивачкою право на спірну земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Відтак, позов підлягає до задоволення. Датою рішення суду є дата складення повного його тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч. 5 ст. 268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21). У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved