Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала вищезазначена справа. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 січня 2024 року, позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, задоволено. Здійснено поділ спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] шляхом виділу у власність [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) автомобіля CHEVROLET AVEO д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля CHEVROLET AVEO д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] у розмірі 57 595,00 грн. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073,60 грн. та зі сплати вартості проведеного експетроного дослідження у розмірі 1 200,00 грн. 15.01.2024 до суду надійшла заява позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій позивач вказує на те, що під час прийняття рішення від 08.01.2024 року по справі № 760/20449/23, Солом`янським районним судом м. Києва не було вирішено питання про судові витрати, які понесла позивач при розгляді справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Таким чином, позивач просить суд ухвалити додаткове рішення по справі № 760/760/20449/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. 16.01.2024 на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду дану заяву було передано для розгляду судді Букіній О.М. Оскільки розгляд справи відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони у судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч.2,3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/20449/23 ухвалено 08 січня 2024 року. Рішення суду направлено особам, які беруть участь у справі 08.01.2024. З заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 760/20449/23, позивач звернулася до суду 15.01.2024. При цьому, при зверненні до суду з позовом у позовній заяві позивач зазначала про розрахунок суми судових витрат, яків позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: (1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); (2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; (3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; (6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Так, позивачем до суду для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подано: - копію договору № 17/4-23 про надання правової допомоги, укладеного 17.04.2023 між адвокатом Кустовою Світланою Миколаївною та [PERSON] ; - копію додаткової угоди від 03.08.2023 № 2 до договору № 17/4-23 про надання правової допомоги, укладеного 17.04.2023; - копію акту, складеного 26.12.2023 про прийняття-передачі наданих послуг відповідно до Договору № 17/4-23 про надання правової допомоги від 17.04.2023. Відповідно до п. 1.1. Договору № 17/4-23 про надання правової допомоги від 17.04.2023, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний оплатити надані послуги у порядку та у строки, обумовлені Сторонами. Згідно п. 3.1 Договору, за правову допомогу, передбачену в п. 1.2 Договору, Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі, визначеному Додатком № 1 до цього Договору. Відповідно до 2.1 додаткової угоди від 03.08.2023 № 2 до договору № 17/4-23 про надання правової допомоги, укладеного 17.04.2023, сторони погодили розмір оплати праці Адвоката при наданні правової допомоги за розгляд справи у суді першої інстанції, що складає 5 000,00 грн. Як вбачається з Акту, складеного 26.12.2023 про прийняття-передачі наданих послуг відповідно до Договору № 17/4-23 про надання правової допомоги від 17.04.2023, адвокат Кустова Світлана Миколаївна (Виконавець) з 01.08.2023 по 20.12.2023 надала Замовнику ( [PERSON] ) юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги № 17/4-23 від 17.04.2023, а Замовник прийняла надані послуги наступного змісту: усні консультації щодо підготовчих дій для позовної заяви про поділ майна (авто); аналіз документів на предмет повноти та комплектності для підготовки позовної заяви про розірвання шлюбу; пошук та замовлення оцінки вартості автомобіля; фотографування автомобіля і зустріч з оцінщиком на місці стоянки авто; підготовка інформації про реквізити та розмір судового збору для оплати позивачем; підготовка позовної заяви та подання до суду; підготовка клопотання про скорочені терміни розгляду справи. У п. 2 Акту зазначено, що вартість послуг за період, вказаний в п. 1 цього Акту, становить 5 000,00 гривень. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що зазначений розмір витрат на правову допомогу є не співмірним із складністю даної справи. Окрім того, суд звертає увагу на те, що представництво інтересів в суді адвокатом не здійснювалось, оскільки справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial