Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

У червня 2023 року [PERSON] (далі- [PERSON] , позивач) звернувся з позовною заявою до Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат (далі ДП«СхідГЗК», відповідач) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позову позивач зазначив, що протягом 25 років 04 місяців 16 днів працював на Інгульській шахті ДП «Східний ГЗК», з них: з 18.04.1995 по 31.08.1995 - водієм автомобіля КрАЗ на перевезенні гідрозакладного матеріалу; з 01.09.1995 по 14.09.1996 - водієм автомобіля; з 15.09.1996 по 26.11.1996 - водієм автомобіля КрАЗ на перевезенні закладного матеріалу; з 01.12.1998 по 20.07.1999 - водієм автомобіля; з 21.07.1999 по 31.05.2007 - водієм автомобіля КрАЗ на перевезенні закладного матеріалу; з 01.06.2007 по 09.09.2022 - водієм автотранспортних засобів на перевезенні гірничої мас, в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. З підприємства звільнений 09.09.2022 згідно з п. 2 ст. 40 КЗпП України. 15 листопада 2022 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу установлено ряд професійних захворювань. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання від 28.11.2022, встановлено наявність у позивача професійних захворювань, підставою виникнення яких є тривалий стаж роботи в шкідливих і важких умовах праці на Інгульській шахті ДП «Схід ГЗК» при виконанні функціональних обов`язків водія автотранспортних засобів на перевезенні гірничої маси, водія автомобіля КРАЗ на перевезенні закладних матеріалів в умовах перевищення ГДР фізичного навантаження, перебування в вимушеній робочій позі та шуму із застосуванням засобів індивідуального захисту. Відповідно до п. 18 Акту причина виникнення професійного захворювання є рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в вимушеній робочій позі складає до 66,2% при нормі до 10% відносяться до III класу 2 ступеню важкості трудового процесу. Рівень виробничого шуму: до 82 дБА при нормі 80 дБА. Мікроклімат: Температура повітря робочої зони + 18 °С при нормі +17 +23 °С; рівень відносної вологості повітря до 68% при нормі Позивач вважає, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 335 000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В судових засіданнях 26.03.2024 та 19.04.2023 позивач позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Зазначив, що копію договору від 05.05.2023 отримала його жінка по пошті 11.03.2024. Договір він не підписував, дата на договорі проставлена не його рукою. Підписав чистий бланк. Звільнився з роботи в 22 році та приїздив в Жовті Води в грудні, 05.05.2023 його в Жовтих Водах не було. Представник позивача в судових засіданнях 26.03.2024 та 19.04.2023 просила позов задовольнити в повному обсязі та зазначила, що саме 05.05.2023 позивач не укладав договір про відшкодування моральної шкоди, а підписав чистий бланк. З оригіналу договору вбачається, що він заповнений різними ручками, відрізняються чорнила при зазначені дати договору та підпису договору. Сторона позивача цей договір не оскаржувала. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки моральна шкода відшкодовується одноразово, зважаючи на те, що 05 травня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 18/719-6 про відшкодування моральної шкоди, відповідно до якого відповідач зобов`язується сплатити позивачу суму моральної шкоди у розмірі 7 000,00 грн, в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням до 31.12.2024, а відповідач відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум в якості відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок професійних захворювань з ДП «Схід ГЗК». Цей договір чинний та не оскаржувався стороною позивача, тому в цьому випадку сторони перейшли до договірних відносин. Зазначив, що всі висновки МСЕК були здійснені до укладання цього договору. Крім того, заперечував щодо розгляду змісту договору, оскільки предметом позову не є оскарження договору, договір чинний та діє до 31.12.2024. Також 01 серпня 2023 року судом отримано відзив на позов ДП «СхідГЗК», в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та 06.03.2024 письмові пояснення, з яких вбачається, що 05.05.2023 між позивачем та відповідачем було укладено договір №18/719-6 про відшкодування моральної шкоди. В пункті 2 Договору було зазначено, що позивач відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання з ДП «СхідГЗК». Зобов`язання відповідача по цьому договору перед позивачем по сплаті 7 000 грн моральної шкоди визначено до 31.12.2024. Відповідач зазначає, що відповідно до частини 5 ст.\~23\~ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.1168\~ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Тобто у разі реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом). Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 р. у справі №641/8857/17. Відповідач стверджує, що позивач погодився на сплату йому одноразово у відшкодування моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням на ДП «СхідГЗК» у сумі 7000 грн, про що укладено договір про відшкодування шкоди, що в силу ч.5 ст.23\~ЦК України позбавляє позивача права повторно звертатися за відшкодуванням моральної шкоди. Враховуючи викладене, відповідач просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманням професійного захворювання відмовити у повному обсязі. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до трудової книжки позивач працював на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК» в період з 18.04.1995 по 31.08.1995 - водієм автомобіля КрАЗ на перевезенні гідрозакладного матеріалу; з 01.09.1995 по 14.09.1996 - водієм автомобіля; з 15.09.1996 по 26.11.1996 - водієм автомобіля КрАЗ на перевезенні закладного матеріалу; з 01.12.1998 по 20.07.1999 - водієм автомобіля; з 21.07.1999 по 31.05.2007 - водієм автомобіля КрАЗ на перевезенні закладного матеріалу; з 01.06.2007 по 09.09.2022 - водієм автотранспортних засобів на перевезенні гірничої маси. 09.09.2022 наказом ДП ''Східний гірничо-збагачувальний комбінат'' Інгульська шахта №227 о/с звільнено [PERSON] з посади водія автотранспортних засобів на перевезення гірничої маси автотранспортного господарства на підставі п.2 ст. 40 КЗпП у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню цієї роботи, що підтверджується відомостями у трудовій книжці серії [NUMBER] (а.с.8-9). По факту виникнення у позивача хронічного професійного захворювання проведено розслідування та складено акт за формою П-4 від 28 листопада 2022 року про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та встановлено наявність у позивача ряду професійних захворювань. Згідно з п.17 вищевказаного Акту професійне захворювання виникло за обставин роботи в шкідливих і важких умовах праці на Інгульській шахті ДП «Схід ГЗК» при виконанні функціональних обов`язків водія автотранспортних засобів на перевезенні гірничої маси, водія автомобіля КРАЗ на перевезенні закладних матеріалів в умовах перевищення ГДР фізичного навантаження, перебування в вимушеній робочій позі та шуму із застосуванням засобів індивідуального захисту. Відповідно до\~п.\~18\~Акту причинами\~виникнення професійного\~захворювання є\~рівень фізичного\~перевантаження,\~а саме:\~час перебування\~в вимушеній\~робочій позі\~складає до\~66,2%\~при нормі\~до 10%\~відносяться до\~III\~класу 2\~ступеню важкості\~трудового процесу.\~За показниками\~напруженості трудового\~процесу (відповідальний\~за безпеку)\~та нерегулярна\~змінність роботи\~з роботою\~у нічну\~зміну III\~клас 2\~ступінь напруженості\~трудового процесу. Рівень виробничого шуму: до 82 дБА при нормі 80 дБА. Мікроклімат: Температура повітря робочої зони + 18 °С при нормі +17 +23 °С; рівень відносної вологості повітря до 68% при нормі Усі вищевказані обставини стали причиною виникнення та розвитку у позивача хронічного професійного захворювання, діагноз якого вперше встановлений медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ "Український науково-дослідний інститут промислової медицини" м.Кривий Ріг 15.11.2022 (а.с.18-19). Згідно з довідкою МСЕК від 13 грудня 2022 року серія 12ААБ № 197696 [PERSON] первинно встановлено третю групу інвалідності з 09.12.2022 з причин професійного захворювання, безтерміново (а.с.16). Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК від 13 грудня 2022 року до довідки серія 12ААА № 105883 позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності з 09.12.2022 (радикулопатія - 45%, приглух. - 15%), причина - професійне захворювання (а.с.17). Позивачем надано виписки з медичної картки амбулаторного та стаціонарного хворого, які підтверджують перебування [PERSON] в липні, жовтні 2018 року, в лютому, червні, жовтні 2019 року, березні 2020 року, липні, грудні 2021 року, в серпні 2022 року на лікуванні у медичних закладах (а.с.20-33). Відповідно до договору №18/719-6 про відшкодування моральної шкоди від 05.05.2023, підписаного між ДП «СхідГЗК» в особі т.в.о генерального директора [PERSON] та [PERSON] сторони дійшли згоди про те, що ДП «СхідГЗК» сплачує одноразову грошову виплату [PERSON] у розмірі 7000 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отриманого ним професійного захворювання. [PERSON] відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання. Пунктом 3 договору передбачено, що ДП «СхідГЗК» зобов`язується в строк до 31.12.2024 сплатити позивачу 7 000,00 грн, в якості відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок отриманого професійного захворювання. Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 3 ст. 4 ЦПК України відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно зі ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 3 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» зазначено, що державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснення, що відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я у зв`язку із професійним захворюванням, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що професійне захворювання відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Щодо посилання представника відповідача на наявність договору про відшкодування моральної шкоди між ДП «Схід ГЗК» та [PERSON] , то суд виходить із наступних міркувань. Зобов`язання відповідача перед позивачем виникло внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю. Метою зобов`язань із заподіяння шкоди, в першу чергу, є відновлення стану потерпілого; необхідною умовою наявність самої шкоди, яка виражається у зменшенні здатності потерпілого до праці, додаткових витратах. Положеннями ч. 3 ст. 6 ЦК України однозначно передбачено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами, а ч. 3 ст. 23 ЦК України визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом. Отже, зважаючи на те, що відносини між сторонами носять деліктний характер, закон покладає на суд повноваження визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, то задля належної охорони життя та здоров`я позивача, відновлення його стану, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, не враховуючи положення згаданого договору. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач зазнав ушкоджень здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, у зв`язку з чим відповідно до виписки з акта огляду Медико-соціальної експертної комісії від 13 грудня 2022 року серії 12 ААА №105883 позивачу первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60%, при цьому зазначено про потребу в забезпеченні лікарськими засобами лікування в стаціонарі, санаторно-курортним лікуванням; довідки Медико-соціальної експертної комісії від 13 грудня 2022 року серія 12 ААБ №197696 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності безтерміново та зазначено про протипоказання роботи в умовах тяжкої фізичної праці, шуму. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 120 000 грн, яка спричинена втратою здоров`я, отриманням професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем. Слід зазначити, що заявлений в позовній заяві розмір моральної шкоди в сумі 335 000 грн є неспівмірним, завищеним та таким, що визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Виходячи з цих обставин, суд, приймає до уваги стаж роботи позивача на підприємстві, що становить 25 років 04 місяців 16 днів, важкість виконуваної ним роботи, шкідливі умови праці, в яких тривалий час працював позивач, крім того, суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань позивача, втрату позивачем 60 % професійної працездатності, безстрокове призначення останньому третьої групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, а саме, позивач зазнає постійного болю, у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, а лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому, суд уважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 120 000 грн, що на переконання суду буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. А тому позов підлягає частковому задоволенню. Разом з тим, згідно із Законом України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду. Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Оскільки сума стягнення з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь [PERSON] моральної шкоди складає 120 000 грн, що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в цьому випадку, підлягає стягненню моральна шкода, з урахуванням податків і зборів фізичних осіб. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір /фізичною особою/ в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір задоволених позовних вимог становить 120 000 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути 1 200 грн судового збору.

Outcome: partial