Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Керівник Криворізької центральної окружної \~прокуратури Рижков О.В. в інтересах держави в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області звернувся\~до суду\~із зазначеним\~позовом та в обґрунтування позовних вимог вказував, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 у справі № 216/2321/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки. Разом з цим питання відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушення залишилось не вирішеним. Так, згідно з вироком суду [PERSON] , 03.06.2022, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 15 год. 50 хв., знаходився на території Криворізького району, маючи намір направлений на незаконну порубку дерев, із заздалегідь підготовленими, в якості знаряддя вчинення злочину, належні невстановленій особі, досудове розслідування відносно якої виділено в окреме кримінальному провадження, бензопилу коричневого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 251/с», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 250/с», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 180/c», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 230/c», для виконання заходів, які полягали в умисному спилюванні дерев та розділення стовбуру на окремі колоди, на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі прибув до території лісосмуги, розташованої поблизу с. Надія Криворізького району Дніпропетровської області. Того ж дня, 03.06.2022 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 15 год. 50 хв., [PERSON] направився до лісосмуги, розташованої поблизу с. Надія Криворізького району Дніпропетровської області, що віднесено до території Лозоватської сільської ради, де мались сироростучі дерева, для вчинення незаконної вирубки. Після чого, [PERSON] використовуючи в якості знаряддя вчинення злочину бензопилу коричневого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 251/с», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 250/с», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 180/c», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 230/с», у порушення\~ст. 69 Лісового Кодексу України,\~Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідними документами (лісорубним квитком, тощо), виданим уповноваженою особою, умисно здійснив порубку, шляхом повного відокремлення від кореня до ступеня припинення росту та знищив сироростучі дерева у корі, біля шийки кореня діаметром від 10 - 71 см, у кількості 17 штук, загальною вартістю - 268368,68 грн, а також для зручності, умисно розпиляв частину стовбурів даних дерев на окремі колоди. Дії [PERSON] суд кваліфікував за ч. 4\~ст. 296 КК України, за ознаками незаконної порубки дерев у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що спричинило тяжкі наслідки. Своїми незаконними діями [PERSON] спричинив тяжкі наслідки для Лозуватської територіальної громади, в особі Лозуватської сільської ради у розмірі 268 368,68 грн., що відповідно до примітки ст. 246 КК України складає 108,16 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є тяжкими наслідками. Вирок в апеляційному порядку не оскаржувався та 20.01.2024 набрав законної сили. Крім того, розмір шкоди, завданої внаслідок незаконної рубки підтверджується розрахунком державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України Придніпровського округу, залученого у якості спеціаліста під час огляду місця події. Оскільки, на даний час шкода, завдана відповідачем у справі незаконною порубкою дерев в сумі 268 368,68 грн., не відшкодована, що підтверджується листом Лозуватської сільської ради № 1113/0/2-24 від 21.03.2024, Лозуватська сільська рада з позовом до суду не зверталась в порядку цивільного судочинства та не заперечує щодо представництва Криворізької центральної окружної прокуратури інтересів держави в суді, тому керівник Криворізької центральної окружної прокуратури змушений звернутися до суду із вказаним позовом, та просить суд стягнути з відповідача на користь Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області шкоду, завдану порушенням природоохоронного законодавства в розмірі 268368, 68 грн. Представник позивача прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури Стороженко С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, в інтересах якої заявлений цивільний позов, представника для участі в судовому розгляді не направила, хоча і була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання (а.с. 50). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 52). Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку доказам, вважає, що позов підлягає\~ задоволенню з наступних законних підстав.\~ Судом встановлено, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 у справі № 216/2321/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки (а.с. 7-8). Вирок в апеляційному порядку не оскаржувався та 20.01.2024 набрав законної сили, що підтверджено відомостями з ЄДР судових рішень. Так, згідно з вироком суду [PERSON] 03.06.2022 у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 15 год. 50 хв., знаходився на території Криворізького району, маючи намір направлений на незаконну порубку дерев, із заздалегідь підготовленими, в якості знаряддя вчинення злочину, належні невстановленій особі, досудове розслідування відносно якої виділено в окреме кримінальному провадження, бензопилу коричневого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 251/с», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 250/с», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 180/c», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 230/c», для виконання заходів, які полягали в умисному спилюванні дерев та розділення стовбуру на окремі колоди, на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі прибув до території лісосмуги, розташованої поблизу с. Надія Криворізького району Дніпропетровської області. Того ж дня, 03.06.2022 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 15 год. 50 хв., [PERSON] направився до лісосмуги, розташованої поблизу с. Надія Криворізького району Дніпропетровської області, що віднесено до території Лозоватської сільської ради, де мались сироростучі дерева, для вчинення незаконної вирубки. Після чого, [PERSON] використовуючи в якості знаряддя вчинення злочину бензопилу коричневого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 251/с», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 250/с», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 180/c», бензопилу помаранчевого кольору, марки «STIHL» з маркуванням «MS 230/с», у порушення\~ст. 69 Лісового Кодексу України,\~Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідними документами (лісорубним квитком, тощо), виданим уповноваженою особою, умисно здійснив порубку, шляхом повного відокремлення від кореня до ступеня припинення росту та знищив сироростучі дерева у корі, біля шийки кореня діаметром від 10 - 71 см, у кількості 17 штук, загальною вартістю - 268368,68 грн, а також для зручності, умисно розпиляв частину стовбурів даних дерев на окремі колоди. Розмір шкоди, завданої внаслідок незаконної рубки підтверджується розрахунком державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України Придніпровського округу, залученого у якості спеціаліста під час огляду місця події (а.с. 25). Таким чином, своїми незаконними діями [PERSON] спричинив тяжкі наслідки для Лозуватської територіальної громади, в особі Лозуватської сільської ради у розмірі 268 368,68 грн., що відповідно до примітки ст. 246 КК України складає 108,16 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є тяжкими наслідками. При ухвалені вироку питання відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушення залишилось не вирішеним. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування, визначених цією Конституцією. Зазначені положення також містяться в ст. 324 ЦК України, відповідно до яких земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Статтею 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, відшкодувати завдані ним збитки. Згідно вимог ст. 105 Лісового Кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність, відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев, чагарників. Згідно ст. 107 Лісового кодексу України громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів (ч. 5 ст. 68 Закону). Як вбачається з положень ст. 40 Закону України «Про рослинний світ», порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою цивільно-правову відповідальність згідно з законами України. Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарській обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» природні ресурси є власністю Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами України. Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Частиною 1 ст. 69 вказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься в роз`ясненні Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 № 02-5/744. Зокрема, відповідно до статті 69 Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Крім цього, у справі «Hamer проти Бельгії» Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 27.11.2007 вперше зазначив, що навколишнє середовище, не будучи безпосередньо зазначеним у Конвенції, тим не менш являє собою цінність, в збереженні якої зацікавлені як суспільство, так і публічна влада і економічні імперативи та навіть деякі основні права, включаючи право власності, не повинні превалювати над екологічними міркуваннями, особливо якщо держава прийняла законодавство з цього питання. Відповідно до п. 1.6 роз`яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 № 02-5/744, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. У відповідності до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України, в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Окрім цього, ст. 11 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2024 рік у частині доходів є надходження, визначені ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України. Таким чином шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. З огляду на викладене, шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню до відповідних бюджетів органів місцевого самоврядування за місцем заподіяння такої шкоди, в даному випадку на спеціальний фонд Лозуватської сільської ради Дніпропетровської області, на території якої здійснено незаконну рубку деревини. Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що шкода, завдана природному навколишньому середовищу неправомірними діями відповідача, а саме незаконною порубкою дерев у сумі 268 368,68 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Щодо повноважень прокурора на звернення з даним позовом. Положеннями\~статті 4ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 3, 4\~статті 23 Закон України «Про прокуратуру»\~прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Таким чином, прокурор вважається особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, тобто як представника держави в особі відповідних органів. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Тобто, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. При цьому бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Відповідно до ч. 7\~ст. 128 КПК України\~особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Враховуючи, що ні Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, ні філія «Дніпровське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», до суду із позовною заявою ані під час розгляду в суді кримінального провадження, ані після постановлення судом вироку не звернулись (а.с. 33,34, 31,32), а тому державні інтереси до цього часу залишаються незахищеними, подання позовної заяви окружною прокуратурою є єдиним ефективним засобом захисту цих інтересів. У вказаному випадку вбачаються порушення економічних інтересів держави, що полягає у нестягненні шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у зв`язку з незаконною порубкою лісу. Таким чином, оскільки правовідносини, щодо яких виник спір, стосуються відшкодування матеріальної шкоди, що завдана державі, і прокурор у достатній мірі обґрунтував підстави для представництва, які містяться в позові, суд вважає, що прокуратура реалізуючи покладені від імені держави повноваження щодо захисту інтересів держави, правомірно звернулася до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки на підставі п.6 ч.1 ст 5 Закону України «Про судовий збір», позивача звільнено від сплати судового збору по даній справі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved