Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

02 жовтня 2023 року ТОВ «Фінфорс», від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протоколом №0208/21 від 02.08.2021 року загальних зборів учасників ТОВ «Еквіфін Україна» було змінено назву на ТОВ «Містер Кеш». Так, 22.11.2022 року між ТОВ «Містер Кеш» та [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Містер Кеш» було укладено електронний кредитний договір 583925-М. Згідно кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 8000,00 грн. Відповідно до пункту 2.6.2. кредитного договору строк кредиту з 22.11.2022 року по 04.01.2023 року включно. ТОВ «Містер Кеш» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало їй кредит в сумі 8000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. У встановлений термін 04.01.2023 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 8000,00 грн. - тіло кредиту та 8800,00 грн. - нараховані проценти. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 17.01.2023 року між ТОВ «Містер Кеш» як клієнтом та ТОВ «Фінфорс» є юридичною особою, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме: з надання послуг факторингу, яка була видана Товариству розпорядженням Нацкомфінпослуг 28.12.2017 року №4666 було укладено договір факторингу №42987483-105, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Як вбачається з витягу з реєстру прав грошових вимог від 321.08.2023 ТОВ «Містер Кеш» 17.01.2023 відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором №583925-М від 22.11.2022 року на загальну суму 16800,00 грн. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у Боржника станом на 04.01.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 16800,00 грн., яку позивач просить стягнути на його користь, а також судовий збір в розмірі 2684 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000, 00 грн. Ухвалою судді від 16.11.2023 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Разом з позовом подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 22.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Містер Кеш» та [PERSON] в електронному вигляді, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Містер Кеш», шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладено електронний Кредитний договір №583925-М, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в сумі 8000 грн. на строк з 22.11.2022 по 04.01.2023 включно. Згідно з додатком№1 до кредитного договору заборгованість за кредитом станом на 04.01.2023 року складає 16800 грн. та складається з: тіла кредиту - 8000 грн. та проценти за користування кредиту - 8800 грн. (а.с.33-59). Згідно з копією протоколу №0208/21 від 02.08.2021 року загальних зборів учасників ТОВ «Еквіфін Україна» було змінено назву на ТОВ «Містер Кеш» (а.с.21-22). Фінансова установа свої зобов`язання виконала перерахувавши на картковий рахунок позичальника грошові кошти в розмірі 8000 грн. (а.с.61, 124-125). Згідно з копією договору факторингу № 42987483-105 від 17.01.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю «Містер Кеш» відступає, а Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» набуває права грошової вимоги, зокрема і до Кредитного договору №583925-М укладеного з [PERSON] (а.с.62-70). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.ст. 3, 12, 13, 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, суд приходить до висновку про те, що позов в частині заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом є обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано Додаток до договору про надання правової допомоги від 08.08.2023, яким встановлено надання позивачу послуг правової допомоги, зокрема: оформлення документів щодо надання правничої допомоги 30 хв. по 1000 грн. на суму 500 грн., збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів 1,5 год. по 1000 грн. на суму 1500 грн., складення позовної заяви її друк та підписання 2,5 год. по 1000 грн. на суму 2500 грн., формування додатків до позовної заяви, засвідчення копії 1 год. по 1000 грн. на суму 1000 грн., складення будь-яких процесуальних заяв, клопотань, заперечень в суді І інстанції 1 год. по 1000 грн. на суму 1000 грн., відправка позову до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі 30 хв. по 1000 грн. на суму 500 грн. (а.с.72), та платіжне доручення № 3498 від 25 серпня 2023 року, відповідно до якого позивачем 25.08.2023 сплачено на рахунок АБ «Герман Гурський та партнери» 7000 грн. (а.с.74). Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved