Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (далі ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні обґрунтовують тим, що 09 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС" (далі ТОВ "ІНФІНАНС") та відповідачем на підставі заявки-анкети № 3424627 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що ацептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом відповідача, було укладено договір позики № 0500670520/1, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 3630,00 грн строком кредитування на 18 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,75% за один день користування кредитом, строк дії договору 3 роки. 11 лютого 2022 року між ТОВ "ІНФІНАНС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі ТОВ "Вердикт Капітал") було укладено Договір факторингу № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ "ІНФІНАНС" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 0500670520/1 від 08 січня 2021 року укладеним з [PERSON] . У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до позичальника [PERSON] за договором позики № 0500670520/1 від 08 січня 2021 року ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року. \~ \~ \~ \~Відповідач умови договору позики щодо повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого станом на 15 березня 2024 року допустив заборгованість у розмірі 95423,72 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) у розмірі 3630,00 грн та заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 91793,72 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 0500670520/1\~від 08\~січня 2021\~року у розмірі 43710,00 грн, з яких: 3630,00 грн заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) та 40080,00 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ "ІНФІНАНС", а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача в поданій заяві просив про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує та в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 09 січня 2021 року між ТОВ "ІНФІНАНС" та [PERSON] на підставі заяви-анкети №\~3424627 від 08 січня 2021 року на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №\~0500670520/01, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у розмірі 3630,00 грн. на строк користування кредитом 18 днів з відсотковою ставкою 1,75 % за один день користування кредитом. Строк дії договору - 3 роки. (а.с. 4-6). Договір позики укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4g6r3g, який було доставлено 08 січня 2021 року на номер [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ідентифіккацію ТОВ "ІНФІНАНС" (а.с. 21). В ч. 1 ст. 14 ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно дост.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно пункту 1 частини 1статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зістаттею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент отримання письмового повідомлення про заміну кредитора. Таким чином, наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первісному кредитору належним. Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року(справа №301/2368/14-ц) було зазначено, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилається Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі №2-879/11(провадження №61-10005св21). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №\~219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача. Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості з відповідача за договором позики № 0500670520/1 від 09 січня 2021 року, позивач надав суду копію договору факторингу № 11-02/22 від 11 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ "ІНФІНАНС" та ТОВ "Вердикт Капітал", за умовами якого ТОВ ТОВ "ІНФІНАНС" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 25-30). Відповідно до наданого позивачем реєстру боржників до договору факторингу № 11-02/22 від 11 лютого 2022 року, до нового кредитора ТОВ "Вердикт Капітал" перейшло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором №\~0500670520\~від 24\~листопада 2020\~року (а.с.31). У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило права грошової вимоги до Боржників позивачу ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відповідно до Договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023 від 10 березня 2023 року, в тому числі до боржника [PERSON] за договором №\~0500670520 (а.с. 32-38). Таким чином, з вказаного вбачається перехід права вимоги до позивача за договором №\~0500670520 від 24 листопада 2020 року, а не за договором № 0500670520/1 від 08 січня 2021 року забогованість по якому просить стягнути позивач. В своїй заяві на усунення недоліків позовної заяви (а.с. 63-64), яку було залишено без руху ухвалою судді від 02 квітня 2024 року, представник позивача зазначає, що 09 січня 2021 року між ТОВ "ІНФІНАНС" та позичальником, яким є [PERSON] , було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0500670520. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з макимальним лімітом 20000,00 грн, в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов кредитного договору. Кожен наступний транш видається після погашення попереднього траншу, про що укладається відповідна угода у вигляді Оферта/Акцепт та номеру основного договору додається цифра відповідно до кількості траншів. За твердженням сторони позивача, в результаті видачі чергового траншу та підписання відповідних угод було присвоєно номер № 050067052/1. При цьому, представником позивача суду не надано жодних належних та допустимих доказів, в розумінні чинного ЦПК України, на підтвердження видачі відповідачу чергового траншу та підписання відповідних угод. Таким чином, стороною позивача не доведено за допомогою належних та допустимих доказів перехід до ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за договором позики № 0500670520/1 від 09 січня 2021 року від ТОВ "Вердикт Капітал", та відповідно від первісного кредитора ТОВ "Інфінанс" до ТОВ "Ведикт Капітал". Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВСУ від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах зазначає Суд. Окрім цього Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ТОВ КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за відмови\~у задоволенні\~позовних вимог, понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього ж.

Outcome: dismissed