Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Адвокат Кукурудз Р.О., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , 3-я особа: четверта Запорізька державна нотаріальна контора, про зняття арештів з майна. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер [PERSON] . Позивачка як його спадкоємиця звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу. Спадкове майно складається з квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тавтєлєвим А.В. 27.08.1999 р. У процесі підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нотаріусом було виявлено три архівні записи про обтяження спадкової квартири у вигляді арештів, які були накладені на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.09.1999 року, номер справи не зазначено, реєстраційні номери обтяжень: 2121690, 2121705, 2121720, дата виникнення усіх: 20.09.1999 року, дата реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 24.06.2005 року, реєстратор - Запорізький обласний державний нотаріальний архів. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна «власниками» квартири в записах про обтяження вказано: [PERSON] (обтяження №2121705), [PERSON] (обтяження №2121690) та [PERSON] (обтяження №2121720). Проте згідно з договором купівлі-продажу квартири від 27.08.1999 року одноосібним власником квартири на момент укладення договору був [PERSON] . На момент продажу квартира належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою 23.08.1999 року, та угоди, посвідченої Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою 23.08.1999 року. У відповідь на запити нотаріуса [PERSON] про надання копій документів, на підставі яких були зареєстровані згадані обтяження, Запорізький обласний державний нотаріальний архів та Четверта запорізька державна нотаріальна контора повідомили, що жодні документи в їхніх справах не збереглися. Зазначені арешти, накладені на спадкове майно, перешкоджають позивачці в оформленні її спадкових прав. У відповідь на запит адвоката Кукурудза Р.О. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя повідомив, що у провадженні суду перебувала цивільна справа №2-1293/99 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту визнання спадщини, яка розглянута 03.08.1999 року з повним задоволенням заяви про визнання мирової угоди, та цивільна справа №2-61/2002 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту визнання спадщини, яка розглянута 26.08.2002 року та залишена без розгляду. Проведеною перевіркою місцезнаходження зазначених справ не встановлено. Оскільки підстав для збереження арештів на спадковому майні не залишилося, сторона позивача просила суд зняти арешти та припинити обтяження типу «арешт», зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладені на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.09.1999 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційні номери обтяжень: 2121690, 21211705, 2121720. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Антоненку М.В. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2023 року у справі відкрито провадження, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 29.08.2023 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , поданий його представником адвокатом Остапенком В.С., в якому він позовні вимоги не визнав повністю. Зазначив, що з позовної заяви не вбачається, яким чином [PERSON] порушив, не визнав чи оспорює права позивачки. Вважає [PERSON] неналежним відповідачем, водночас в його участі у справі вбачає потенційні негативні наслідки, такі як розподіл судових витрат чи відшкодування шкоди. Просить суд у задоволенні позовних вимог про зняття арешту відмовити в повному обсязі. 09.11.2023 року від приватного нотаріуса Карташової Т.М. надійшла витребувана судом копія спадкової справи №17/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 20.11.2023 року із Запорізького державного нотаріального архіву надійшли витребувані судом копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.08.1999 року приватним нотаріусом Тавтєлєвим А.В. та документів, на підставі яких його посвідчено. 20.11.2023 року від приватного нотаріуса Студенцової О.О. надійшла витребувана судом копія спадкової справи №25/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 18.12.2023 року до суду надійшло повідомлення Четвертої запорізької державної нотаріальної контори про неможливість надання суду завіреної належним чином копії спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що документи передано до державного нотаріального архіву. 02.01.2024 року від приватного нотаріуса Студенцової О.О. надійшла витребувана судом копія спадкової справи №18/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 10.01.2024 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій з урахуванням витребуваних судом доказів позивачкою в особі представника адвоката Кукурудза Р.О. було розширено коло відповідачів у справі (за рахунок [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ), а також уточнено виклад обставин справи та обґрунтування заявленої позовної вимоги. Предмет і підстави позову залишилися незмінними. Ухвалою від 16.02.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 04.03.2024 року із Запорізького державного нотаріального архіву надійшли витребувані судом копії матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивачка [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, особисті пояснення не надала. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Кукурудз Р.О. заявлену позовну вимогу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві (уточненій). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та третя особа Четверта запорізька державна нотаріальна контора, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, особистих пояснень не надали. Представник відповідача [PERSON] адвокат Остапенко В.С. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Наголосив, що вважає [PERSON] неналежним відповідачем, просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку з урахуванням оголошених та досліджених копій спадкових справ та інших матеріалів справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з вимогами ст.\~13\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , якому позивачка доводилась онукою. Після себе залишив заповіт, відповідно до якого все належне йому майно та майнові права, де б вони не були і з чого б вони не складалися, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, і на що він за законом матиме право, без будь-яких винятків, заповів позивачці [PERSON] . 16.02.2021 року позивачка подала приватному нотаріусу Філіповій Л.П. заяву, якою прийняла спадщину після смерті свого дідуся [PERSON] як спадкоємець за заповітом. Повідомила, що крім неї інших спадкоємців немає. Того ж дня нотаріусом Філіповою Л.П. було заведено спадкову справу №17/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . На день відкриття спадщини [PERSON] на праві власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] . Право власності виникло з договору купівлі-продажу квартири, що був посвідчений 27.08.1999 р. приватним нотаріусом Тавтєлєвим А.В., та було зареєстроване Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 30.08.1999 р. Інші особи, крім позивачки, з заявами про прийняття спадщини чи про видачу свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] не звертались. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті зареєстровані особи були відсутні. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої нотаріусом Філіповою Л.П. 16.11.2021 р., вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нотаріусом містяться такі обтяження квартири за адресою: [ADDRESS] : тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 2121690; зареєстровано: 24.06.2005 10:47:08 за №2121690 реєстратором: Запорізький обласний державний нотаріальний архів; підстава обтяження: ухвала, б/н, 16.09.1999, нарсуд, Жовтневий район; об`єкт обтяження: квартира, склад: ціле, стан: добудоване; статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер: 844869ZAP1, архівна дата: 20.09.1999, дата виникнення: 20.09.1999, № реєстру: 27059-306, внутр. №C90132352AF05C2D714A, коментар: вх.6124; тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 2121705; зареєстровано: 24.06.2005 10:48:45 за №2121705 реєстратором: Запорізький обласний державний нотаріальний архів; підстава обтяження: ухвала, б/н, 16.09.1999, нарсуд, Жовтневий район; об`єкт обтяження: квартира, склад: ціле, стан: добудоване; статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер: 844869ZAP1, архівна дата: 20.09.1999, дата виникнення: 20.09.1999, № реєстру: 27059-306, внутр. №C90132352AF05C2D714A, коментар: вх.6124; тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 2121720; зареєстровано: 24.06.2005 10:50:16 за №2121720 реєстратором: Запорізький обласний державний нотаріальний архів; підстава обтяження: ухвала, б/н, 16.09.1999, нарсуд, Жовтневий район; об`єкт обтяження: квартира, склад: ціле, стан: добудоване; статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер: 844869ZAP1, архівна дата: 20.09.1999, дата виникнення: 20.09.1999, № реєстру: 27059-306, внутр. №C90132352AF05C2D714A, коментар: вх.6124. Водночас обтяжень нерухомого майна, пов`язаних з особою [PERSON] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не міститься. У відповіді Запорізького обласного державного архіву від 11.11.2022 року на запит нотаріуса Філіпової Л.П. про надання копій документів, на підставі яких було накладено виявлені обтяження (арешти, заборони), зазначається, що оскільки підставою арешту нерухомого майна є ухвала Жовтневого районного суду, арешт повинен бути прописаний в справах Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори (яка обслуговує Жовтневий район). Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою на зберігання до Запорізького обласного державного архіву переданр документи за період з 1953 року по 2001 рік. Справи: «Реєстр для реєстрації заборони відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами» за період з 1990 року по 2001 рік та «Алфавітна книга обліку заборон (арештів)» за період з 1990 року по 2003 рік , на підставі яких вносилась інформація до вищезазначених книг Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою, на зберігання до державного нотаріального архіву не передавались, залишені в нотаріальній конторі (архівна дата 20.09.1999 року, дата виникнення 16.09.1999 року). У зв`язку з наведеним нотаріальний архів радить звернутися до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори для уточнення інформації стосовно заборон. Четверта запорізька державна нотаріальна контора у відповідь на запит нотаріуса [PERSON] 16.01.2023 року повідомила про відсутність записів про арешт на квартиру [ADDRESS] (перевірені Алфавітна книга заборон відчуження жилих будинків (квартир), а також арештів, накладених судовими та слідчими органами та Реєстр для реєстрації заборон відчуження жилих будинків (квартир), а також арештів, накладених судовими т а слідчими органами за 1999 рік). З відповіді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2023 року на запит адвоката Кукурудза Р.О. з приводу надання інформації про справу, в якій було винесено ухвалу від 16.09.1999 року про накладення спірних арештів, вбачається, що за даними обліково-статистичних карток на цивільні справи за 1999-2002 роки, які зберігаються в архіві суду, у провадженні суду перебувала цивільна справа №2-1293/99 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту визнання спадщини, яка розглянута 03.08.1999 р. з повним задоволенням заяви про визнання мирової угоди, та цивільна справа №2-61/2002 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту визнання спадщини, яка відповідно до даних, внесених до обліково-статистичних карток, розглянута 26.08.2002 р. та залишена без розгляду. Проведеною перевіркою не встановлено місцезнаходження справ №2-1293/99 та №2-61/2002. В суді здійснюється упорядкування та передача до архівного управління Запорізької міської ради документів Національного архівного фонду. Окремі категорії справ підлягають знищенню, в зв`язку з чим порушено хронологічний порядок їх зберігання та виникають складнощі з встановленням місцезнаходження деяких справ. Справа №2-61/2002 внесена до акту нестачі №6 від 07.06.2021 року, який схвалено засіданням ЕК архівного управління Запорізької міської ради №6 від 02-30.06.2021 року. Працівниками апарату суду не припиняються пошуки цивільних справ, внесених до акту нестачі, зокрема, справ №2-1293/99 та №2-61/2002. З тексту договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.08.1999 року приватним нотаріусом Тавтєлєвим А.В., за яким квартира за адресою: [ADDRESS] , належала на праві власності [PERSON] , наданого на запит суду Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом, випливає, що на момент її придбання [PERSON] квартира належала продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 23.08.1999 року, р. №1-1517, та угоди, посвідченої Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 23.08.1999 року, р. №1-1519, зареєстрованих ЗМБТІ 26.06.1999 року Очевидно, в п. 2 договору дата реєстрації права власності (26.06.1999 року, тобто раніше від дати правовстановлювальних документів) зазначена помилково. Правильна дата реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] вказана в реєстраційному посвідченні АВБ №011999: 26.08.1999 року. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 23.08.1999 року за р. №1-1517, копія котрого надана державним нотаріальним архівом у складі витребуваних судом документів, на підставі яких був посвідчений договір купівлі-продажу від 27.08.1999 року, [PERSON] (син) та [PERSON] (дочка) є спадкоємцями майна їхньої матері [PERSON] , померлої [INFO] , в рівних частках (по 1/2). Свідоцтво було видане на квартиру [ADDRESS] , яка на день відкриття спадщини в цілому належала [PERSON] . Проте відповідно до угоди, посвідченої Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 23.08.1999 року за р. №1-1519, [PERSON] та [PERSON] домовились про розділ спадкового майна таким чином, що [PERSON] відійшли всі грошові кошти, які належали матері, а [PERSON] в цілому квартира за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується також матеріалами спадкової справи, копія яких надана суду державним нотаріальним архівом. Судом встановлено, що факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після [PERSON] , померлої [INFO] , не був установлений в судовому порядку. При цьому з матеріалів спадкової справи [PERSON] не вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину в будь-який зі способів, передбачених тогочасним законодавством (шляхом подання державній нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини чи фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном). [INFO] [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, що відкрилась після неї, був її чоловік [PERSON] , проте він помер [INFO] , не оформивши своїх спадкових прав. Після [PERSON] спадщину прийняли його діти: [PERSON] та [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Студенцовою О.О. 31.08.2016 р., копія якого була надана разом з матеріалами витребуваної судом спадкової справи [PERSON] . В записах про арешти квартири за адресою: [ADDRESS] , що містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником об`єкта обтяження зазначено [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 2121690), [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 2121705) та [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 2121720). Оскільки [PERSON] померла, правонаступниками всіх її прав та обов`язків у спірних відносинах виступають спадкоємці її єдиного спадкоємця [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . За даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в записах про спірні арешти підставою обтяжень вказано ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.09.1999 року, з чого випливає, що спірні арешти накладено судом в порядку забезпечення позову. У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебували дві справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини (№2-1293/99 та №2-61/2002), причому розгляд справи №2-1293/99 завершився 03.08.1999 року затвердженням мирової угоди. Враховуючи це, ухвала про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру від 16.09.1999 року могла бути винесена лише у справі №2-61/2002. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Водночас [PERSON] не був учасником справи №2-61/2002, тому не є суб`єктом права на подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, передбаченого ч. 1 ст. 158 ЦПК України. До того ж за відсутності матеріалів справи, в якій вжито заходів забезпечення позову, суд позбавлений можливості розглянути по суті питання про скасування заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 158 ЦПК України. [PERSON] та [PERSON] у справі №2-61/2002 виступали відповідачами, тобто потенційними набувачами спадкового майна, на яке претендувала і [PERSON] , подаючи позов про встановлення факту прийняття спадщини. У разі задоволення її позову вона потенційно могла набути право власності на рівну з [PERSON] та [PERSON] частку спадкового майна (тобто на 1/3 частку в т.ч. квартири), їхні частки у спадщині внаслідок цього зменшились би з 1/2 до 1/3. [PERSON] виступала позивачкою у справі №2-61/2002, тобто особою, в інтересах якої накладено арешти. [PERSON] та [PERSON] , будучи спадкоємцями її спадкоємця, виступають правонаступниками [PERSON] у спірних правовідносинах. Стаття 156 ЦПК України 1963 року передбачала, що ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року ухвали судів у цивільних справах підлягали примусовому виконанню. Якби ухвала від 16.09.1999 року з метою державної реєстрації накладених нею обтяжень була пред`явлена не до органів нотаріату, а до органу державної виконавчої служби в порядку примусового виконання, [PERSON] та [PERSON] виступили б у відповідному виконавчому провадженні боржниками, а [PERSON] - стягувачем. У поточній справі позивачка [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] , за яким від 30.08.1999 року і понині зареєстроване право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Предметом спору в поточній справі є вимога спадкоємиці власника майна, про звільнення спадкового майна з-під арешту, накладеного судом в порядку забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] . Згідно з постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року №5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване (п. 2). Оскільки позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов`язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно (п. 8). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яку він висловив у постанові від 29.06.2023 року у справі №208/9810/21, провадження №61-2303св23, основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04. 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15.12.2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі №554/8004/16 (провадження 14-431цс19)). Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19)). З огляду на наведене суд доходить висновку, що в поточній справі позов пред`явлено до належних відповідачів. Станом на 19.06.1999 року право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , було зареєстроване за [PERSON] 26.08.2002 року позовну заяву у справі №2-61/2002 залишено без розгляду. Тому суд погоджується, що після набрання законної сили ухвалою від 26.08.2002 року про залишення без розгляду позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] відпали правові підстави для збереження арештів, накладених ухвалою від 16.09.1999 року з метою забезпечення позову. Згідно з п. 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Отже, збереження арештів квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі ухвали від 19.06.1999 року перешкоджає видачі нотаріусом спадкоємиці [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру, порушує права та охоронювані законом інтереси позивачки, що є підставою для задоволення позову та зняття арештів зі спадкового майна. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про зняття арештів підлягає задоволенню.

Outcome: approved