Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , зареєстрованого 23 червня 2007 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №421. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що на даний час вони з відповідачем не мешкають разом, подружнє життя стало неможливе, оскільки починаючи з кінця 2020 року початку 2021 року стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, вже тривалий час вони живуть окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування з 2020 року. На даний час позивач з відповідачем проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, примирення між ними не можливо у зв`язку чим просить суд не застосовувати будь-які заходи для їх примирення. Спір щодо місця проживання та подальшого виховання спільної дитини відсутній. Клопотання про повернення дошлюбного прізвища, яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу між сторонами та клопотання про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат, позивач не заявляє. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволені, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, а саме шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим зв`язком та судової повістки у вигляді SMS-повідомлення, у судове засідання не з`явився. Оскільки суд немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 02.04.2019 рокувідділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області, 23.06.2007року сторони зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис за №421 (а.с.5). Згідно зі свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 06.12.2007 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Судом встановлено, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і інші документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved