Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

06.05.2024 до Вишгородського районного суду Київської області, представником позивача [PERSON] адвокатом Коломійцем І.О. подано заяву про стягнення судових витрат у розмірі 17000,00 гривень у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заяви, представник позивача зазначає, що [PERSON] у даній справі понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн., а також 2000,00 гривень за проведення незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку, що підтверджується долученими до заяви доказами: Договір про надання правової (правничої) допомоги від 10.10.2023, Додаток №1 до договору від 10.10.2023, Акт про надану правничу допомогу від 10.10.2023, Фіскальний чек від 10.10.2023, Акт про надану правничу допомогу від 03.05.2024, Фіскальний чек від 03.05.2023, та проведення незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку в розмірі 2 000,00 грн., що підтверджується наступними доказами: рахунок №У-23.9.134 від 07.09.2023, договір №134/9-2023 від 07.09.2023, акт виконаних робіт від 15.09.2023. Копії зазначених документів додаються до заяви. Згідно із пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Так, 06.05.2024адвокат Коломієць І.О. звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу у розмірі 15000,00 гривень та 2000,00 гривень за проведення незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку, тобто у строк, встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Розгляд вказаної заяви було призначено на 17.05.2024 о 10:30, про що повідомлено учасників провадження. У призначене судове засідання учасники провадження не з`явилися, про день час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Вирішуючи питання про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, суд враховує положення статті 223 та статті 270 ЦПК України, Дослідивши матеріали цивільної справи №363/5930/23, заяву та додані до неї матеріали, на яких ґрунтується заява про стягнення судових витрат, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для її розгляду, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви адвоката Коломійця І.О., з таких підстав. Судом встановлено, що у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа №363/5930/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так, представник позивача, звертаючись до суду з позовом, просив стягнути з\~ [PERSON] \~матеріальну шкоду\~заподіяну внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди в\~розмірі 32573,00\~гривні,\~моральну шкоду\~в розмірі\~20000,00\~гривень,\~а також\~стягнути з\~відповідача судові\~витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 гривень та вартість незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку у розмірі 2000,00 грн, при цьому у судовому засіданні представником позивача заявлено про подання доказів витрат на правову допомогу у порядку, встановленому частиною восьмою статті 141 ЦПК України, після ухвалення рішення у справі. З урахуванням зазначеного у позовній заяві, представник позивача під час розгляду справи повідомив, що докази витрат позивача на правову допомогу, будуть подані після розгляду справи по суті та протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі, у порядку статті 141 ЦПК України. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.05.2024 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 32 573,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 767,29 гривень, а всього стягнути 38340 (тридцять вісім тисяч триста сорок) гривень 29 копійок. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 767 (сімсот шістдесят сім) гривень 29 копійок. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 306 (триста шість) гривень 31 копійок. Так, частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000 та від 30.09.2009 №23-рп/2009. Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно із пунктами 13 частини другої, частини восьмої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу до заяви додано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги від 10.10.2023, що укладений між адвокатом Коломійцем І.О. та [PERSON] ; додатку №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 10.10.2023, відповідно до якого сторони погодили обсяг правової допомоги, яку адвокат повинен надати: консультація; ознайомлення з матеріалами справи; складання необхідних адвокатських запитів та процесуальних документів; складання та подання до суду позовної заяви; представництво інтересів клієнта суді; акту про надання правничої допомоги від 10.10.2023, згідно якого, на виконання умов Договору про надання правової допомоги (правничої) допомоги та додатку №1 в якому узгоджено обсяг наданої правової (правничої) допомоги адвокатом, та її вартість, а саме: консультація 1000,00 гривень; ознайомлення з матеріалами справи 1000,00 гривень; адвокатський запит до МТСБУ 1000,00 гривень; складання та подання до Вишгородського районного суду Київської області позовної заяви про стягнення матеріальних збитків завданих у наслідок дорожньо-транспортної пригоди 5000,00 гривень; фіскального чеку № QZUwkyEtouU від 10.10.2023 про сплату [PERSON] 8000,00 гривень на рахунок ФОП [PERSON] за надання правової допомоги згідно Договору від 10.10.2023; акту про надання правничої допомоги від 03.05.2023, складений відповідно умов Договору про надання правової допомоги (правничої) допомоги та додатку №1 в якому узгоджено обсяг наданої правової (правничої) допомоги адвокатом у частині представництва інтересів Клієнта у Вишгородському районному суду Київської області у цивільній справі №363/5930/23, а саме: складання та подання до суду заяви від 10.11.2023 про усунення недоліків та надання квитанції про сплату судового збору; судове засідання 23.01.2024 о 10:00 не відбулося; судове засідання 04.04.2024 о 12:00- відкладено у зв`язку із неявкою відповідача у справі. Подання до суду заяви про відкладення розгляду судового засідання для належного повідомлення відповідача у справі; судове засідання 03.05.2024 о 10:00 відбулося, суд ухвалив рішення у справі (вступна та резолютивна частина), позов задоволено частково; отримання в суді повного тексту рішення від 03.05.2024 та виконавчого листа. Перелічений обсяг виконаних робіт узгоджено з клієнтом та складає у сумі 7000,00 гривень; фіскального чеку ІД № wkWFdJEzCEQ від 03.05.2024 про сплату [PERSON] 8000,00 гривень на рахунок ФОП [PERSON] за надання правової допомоги згідно Договору від 10.10.2023, додатку №1 від 10.10.2023 та акту від 03.05.2024 . За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, як убачається із змісту позовної заяви, відповідно до пункту 9 частини третьої статті 175 ЦПК України, зазначено, що на момент подачі позову, позивач поніс витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 15000 гривень. Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками, не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву, при цьому подав письмові пояснення в яких зокрема вважає, необґрунтовано завищеними витрати на правничу допомогу, це майже половина позовної вимоги по суті, зазначивши, що ця справа не є складною у засобах доведення та не вимагає особливих вкладень часу. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на заперечення відповідача, складність справи, розгляд справи у спрощеному провадженні, обсяг виконаних адвокатом робіт,\~слід дійти висновку про неспівмірність розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень, який є завищеним. За таких обставин, суд дійшов висновку про зменшення понесених позивачем витрат на правову допомогу до 7000,00 гривень, оскільки такий розмір витрат на правничу допомогу є об`єктивним та співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом змісту позовної заяви та доданих документів, частковою сплатою судового збору, розміром задоволених вимог, та значенням справи для позивача. Щодо відшкодування позивачу вартість незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку у розмірі 2000,00 грн, слід зазначити, що питання щодо стягнення судових витрат, крім витрат на правову допомогу, судом було вирішено під час ухвалення рішення суду від 03.05.2024, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача адвоката Коломійця І.О. про стягнення судових витрат, в порядку пункту 3 частини першої статі 270 ЦПК України.

Outcome: partial