Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 03.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 5324064. 19.06.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено Договір факторингу № 29-06/2023-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників за Договором факторингу № 29-06/2023-Ф від 19.06.2023 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі заборгованості 72500,00 грн., яка складається з: 25000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 47500,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам вищезазначеного договору, відповідач свої зобов`язання не виконала. Після відступлення прав вимоги за цими договорами відповідачем не здійснювалось платежів на погашення заборгованості. В зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним договором 81910,1 грн. суму заборгованості, з яких :72500 грн. за кредитним договором; 7467,5 грн. інфляційні втрати; 1942,60 три відсотки річних та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 147,20 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 03.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 5324064, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 25000,00 грн. строком на 30 днів із сплатою відсотків : за стандартною ставкою 24079,41 річних, за зниженою ставкою 7497,59 річних. Також, 03.01.2022 відповідач ознайомилася з паспортом споживчого кредиту від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», про що поставила свій підпис . даний кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за кредитним договором № 5324064 виконало, та надало їй кредит в сумі 25000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується інформацією, наданою ТОВ «ФК Контрактовий дім». За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовами укладеного кредитного договору, позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки, передбачені вказаними умовами. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. 02.02.2022 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 10687,50 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4. та п.4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. Відповідно до п.п. 1.5.2 п. 1.5 кредитного договору, знижена процентна ставка 1,425 % в день та застосовується, Споживач, як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Разом із тим, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором № 5324064 від 03.01.2022 у загальному розмірі 72500 грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу- 25000 грн. та сума заборгованості за відсотками в сумі- 47500 грн. 19.06.2023 між ТОВ «ФК «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, у відповідності до якого ТОВ «ФК «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступає ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «АВЕНТУС УКРАЇНА» і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників за Договором факторингу № 19.06/23-Ф від 19.06.2023 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі заборгованості 72500,00 грн., яка складається з: 25000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 47500,00 грн. сума заборгованості за відсотками . Пунктом 1.2 Договору факторингу, передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку № 5 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток № 6). В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач висував заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України. В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за кредитним договором №5324064 від 03.01.2022, суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором, а саме у розмірі заборгованості на загальну суму 72500 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних в сумі 1942,6 грн. За змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Так, згідно з розрахунком наданим позивачем: сума інфляційних втрат за прострочення відповідачем [PERSON] виконання зобов`язань за період з вересня 2022 року по червень 2023 року становить 7467,5 грн; сума 3% річних від простроченої суми за період з 03 жовтня 2022р. по 25.08.2023 р. становить 1942,6 грн. Разом з тим, 24.02.2022р. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р., який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022р., № 259/2022 від 18.04.2022р., № 341/2022 від 17.05.2022р., № 573/2022 від 12.08.2022р., № 757/2022 від 07.11.2022р., №58/2023 від 06.02.2023р., № 254/2023 від 01.05.2023р., він діє і дотепер. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 р. № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40 - 44, ст. 356) доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Враховуючи те, що прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем [PERSON] зі сплати заборгованості за кредитним договором № 5324064 від 03.01.2022 року виникло у період дії в Україні воєнного стану, суд вважає, що з відповідача не підлягають стягненню інфляційні втрати за період з вересня 2022 року по червень 2023 року , 3% річних від простроченої суми за період з 03 жовтня 2022р. по 25.08.2023 р., а тому, в цій частині позов не підлягає задоволенню. Оскільки боржник свої зобов`язання за даним кредитним договором не виконала, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість: в сумі 72500 грн., з яких: 25000 грн.- сума кредиту, 47500 грн.- сума процентів за користування кредитом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд звертає увагу, що до матеріалів справи надано докази, які підтверджують сплату позивачем судового збору в сумі 2147,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №490 та надання позивачу правової допомоги адвокатом Крюковою М.В. в розмірі 10000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року, звітом про надання правової допомоги від 23 серпня 2023 року та платіжною інструкцією №465 від 23.08.2023 року про сплату послуг за надання правової допомоги в розмірі 10000 грн. Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, дійшов переконання, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн є правомірними та вважає, їх обґрунтованими. Враховуючи, що судом позов задоволено частково, що становить 88,51% (72500х100%/81910,1=88,51), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1900,49 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2147,20х88,51%=1900,49) та витрати на правову допомогу у розмірі 8851 грн (10000 : 88,51%=8851). На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial