Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Служба у справах дітей Вінницької міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батька у дитини немає. Щодо свого сина відповідач є одинокою матір?ю, що підтверджується актовим записом про народження дитини, де у графі «батько» не зазначено відомостей про батька дитини, а замість них стоять відповідні «прочерки», що означає відсутність даних про особу - батька дитини. Дитина перебуває на обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради, як дитина, що опинилися у складних життєвих обставинах, з 22.07.2020 року по теперішній час. Підставою для взяття на облік стало неналежне виконання матір?ю [PERSON] своїх батьківських обов?язків по відношенню до малолітньої дитини. [PERSON] протягом декількох років проживає окремо від сина, лише періодично відвідуючи його. Дитина протягом останніх чотирьох років мешкає разом з прабабою - [PERSON] , 1949 року народження, за адресою: [ADDRESS] . Мати протягом тривалого часу не бере участі у вихованні та утриманні сина, не піклується про нього, не цікавиться його станом здоров?я, розвитком та навчанням. Дитина фактично перебуває на утриманні та вихованні прабабусі, яка за станом здоров?я вже не може належним чином піклуватися про малолітню дитину, забезпечувати належне навчання та виховання останнього. Неналежне ставлення до виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина, негативний спосіб життя матері порушує право малолітньої дитини на належне батьківське піклування та виховання. Питання виконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] неодноразово розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при Виконкомі Вінницької міської ради, матір неодноразово попереджалась про юридичну відповідальність за невиконання батьківських обов?язків, вона обіцяла виправити свою поведінку, але продовжувала ухилятися від виконання батьківських обов?язків. Проведена працівниками Служби у справах дітей міської ради, міського центру соціальних служб індивідуально-профілактична робота з матір?ю не призвела до позитивного результату, мати продовжує порушувати права свого малолітнього сина. За викладених обставин позивач просить відібрати дитину [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передати дитину на опікування органу опіки та піклування, стягнути з відповідача аліменти на користь та на утримання дитини у розмірі по 1/4 всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття сина, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву суду не надала. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2024 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначила, що просить передати дитину на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради, для того, щоб [PERSON] набув статусу особи позбавленої батьківського піклування, після чого буде вирішено питання передачі дитини на опікування бабі чи прабабі. Для вирішення даного питання Служба у справах дітей повинна зібрати відповідні документи, зокрема матеріали, що характеризують як бабу так і прабабу, за результатами вивчення яких встановити перебування з ким із них дитини буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. На запитання суду представник зазначила, що вона не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Вдповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не надала, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є працівником Вінницького міського центру соціальних служб Вінницької міської ради, суду повідомила, що вона здійснює соціальний супровід сім`ї [PERSON] з 2023 року, а загалом Вінницьким міським центром соціальних служб супровід здійснюється з 2020 року. Зазначила, що вона жодного разу з 25.03.2023 не бачила [PERSON] за місцем проживання її сина з прабабою. Здійснювала вихід за адресою місця проживання [PERSON] щомісячно. Зазначила, що прабаба [PERSON] повідомляла її про те, що відповідач вживає наркотичні засоби, вона не працює, веде аморальний спосіб життя, постійного місця проживання не має, [PERSON] поводить себе неадекватно та агресивно. Участі у житті та вихованні дитини остання не приймає, матеріально дитину не забезпечує, медичним супроводом не займається. Навчанням дитини [PERSON] не займається, в школі жодного разу, для з`ясування успішності сина в навчанні, не була. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є працівником Вінницького міського центру соціальних служб Вінницької міської ради, суду повідомила, що [PERSON] перебуває на обліку у службі, як дитина, що опинилась в складних життєвих умовах через невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків. Зазначила, що дитина проживає з прабабою, особисто відвідувала місце проживання дитини з 2021 року один раз на два місяці та зустрічала [PERSON] за місцем проживання за весь період лише два рази. Вказала, що відповідач поводила себе агресивно. Суду повідомила, що [PERSON] не працює щонайменше з 2020 року, матеріально дитину не забезпечує. За два роки навчання [PERSON] у школі, відповідач його успіхами не цікавилась, медичне забезпечення не здійснює, матеріально не допомагає. Свідок вважає, що дитину слід відібрати від матері та передати на опікування Органу опіки та піклування Вінницької міської ради. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є заступником директора КЗ «Вінницький ліцей №34», суду повідомила, що [PERSON] до ліцею привела прабаба на 2022-2023 навчальний рік. Зазначила, що прабаба розповіла їй, що мати [PERSON] живе окремо від дитини та те, що [PERSON] обманює сина, обіцює прийти до нього та не приходить. Вказала, що мати [PERSON] бачила лише один раз, в жовтні 2022 року, коли запросила [PERSON] до ліцею, поспілкуватись з приводу навчання сина, відповідач пообіцяла систематично навідуватись до навчального закладу, однак після тієї зустрічі, остання більше не приходила. Суду повідомила, що зі слів прабаби їй відомо, що відповідач веде аморальний спосіб життя. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.02.2016. В графі «Батько» не зазначено відомостей про батька дитини (а.с. 7-8). З 22.07.2022 дитина перебуває обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Підставами для взяття на облік [PERSON] стало ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, неналежне виконання матір`ю [PERSON] батьківських обов`язків щодо дитини, що підтверджується витягом з обліково-статистичної картки дитини №0400349 від 10.11.2022 (а.с.10-11). Службою у справах дітей Вінницької міської ради неодноразово здійснювались обстеження житлово-побутових умов проживання дитини [PERSON] , за результатами проведення яких, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживає сім`я яка складається з відповідача [PERSON] (мати), [PERSON] (дитина), [PERSON] (баба), проживає в мікрорайоні Поділля), [PERSON] (дитина баби), [PERSON] (дитина баби), [PERSON] (прабаба), [PERSON] (син прабаби). Сім`я проживає у двохкімнатній квартирі з усіма зручностями, загальною прощею 65 кв. м. В одній із кімнат проживає [PERSON] з прабабою, гостьова належить [PERSON] . В кімнаті [PERSON] : двоспальне ліжко, на якому [PERSON] спить разом з прабабою. Санвузол суміжний. Санітарний стан помешкання задовільний: чисто, квартира належним чином мебльована та обладнана необхідною технікою. Продукти харчування наявні у достатній кількості. Мирон забезпечений необхідним одягом відповідно віку, має вдосталь іграшок та розвиваючих ігор. З актів обстеження житлово-побутових умов проживання дитини слідує, що [PERSON] належним чином не виконує батьківські обов`язки, зі слів прабаби [PERSON] , дядька [PERSON] та баби [PERSON] , мати [PERSON] вживає якісь наркотичні засоби. Спільно з дитиною не проживає. Здоров`ям та навчанням сина не цікавитися, матеріально його не забезпечує, сину не телефонує. [PERSON] поводить себе агресивно. Вихованням дитини займається прабаба [PERSON] . За результатом обстежень [PERSON] роз`яснено вимоги ст. 150, 155, 157, 164, 180 СК України та попереджено про відповідальність у разі невиконання батьківських обов`язків щодо дітей (акти обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 20.06.2018, 15.07.2020, 28.12.2020, 08.11.2021, 03.10.2022, 01.03.2023, 24.08.2023, 06.10.2023, 29.12.2023) (а.с. 12-13,15-22). Згідно повідомлень КЗ «Дошкільний навчальний заклад №72 Вінницької міської ради» про стан виконання батьківських обов`язків від 29.04.2021 за №54 та від 20.09.2021 за №120, [PERSON] , [INFO] , відвідував КЗ «ДНЗ №72 ВМР» з серпня 2018 року. За цей час проявив себе, як добрий, життєрадісний та веселий хлопчик. Охайно одягнений, доглянутий. Родина хлопчика вважається неблагополучною. Мама - [PERSON] не приводить хлопчика до закладу дошкільної освіти, не приймає участі у вихованні дитини. [PERSON] проживає з бабусею/прабабусею, які приводять та забирають хлопчика. У виховному процесі групи мати участі не приймає (а.с. 23-24). Згідно листа Вишенського відділення поліції ВВП ГУНП у Вінницькій області від 07.08.2020 за №1100мр/231-20, 05.08.2020 працівниками ювенальної превенції СП Вишенського відділення поліції було здійснено перевірку родини [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання та встановлено, що малолітній хлопчик [PERSON] , проживає за вищевказаною адресою разом із прабабусею [PERSON] , та її сином [PERSON] , які забезпечують виховання, харчування та всебічний розвиток дитини. Малолітній хлопчик під час перевірки знаходився за місцем проживання. У квартирі чисто та доглянуто, родина забезпечена усім необхідним та не має проблем із продуктами харчування та засобами гігієни. Хлопчик доглянутий, спокійний, вихований та дружелюбний, має власний простір для розвитку, забезпечений речами та іграшками. Під час спілкування із бабусею та дядьком, встановлено, що [PERSON] вже близько двох років не займається вихованням дитини та неналежно виконує батьківські обов?язки. За вищевказаною адресою [PERSON] з?являється рідко, рідних про своє місце перебування не повідомляє, були випадки відсутності останньої за місцем проживання по декілька місяців. Також у ході бесіди було встановлено, що [PERSON] спілкується із криміногенним елементом, вживає наркотичні засоби, постійного місця роботи та місця проживання не має, вихованням дитини не займається та рідко цікавиться дитиною в загальному (а.с. 27). З листа Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 28.08.2021 № 1686мр/200-91 слідує, що 28.07.2021 до Вінницького РУП надійшло звернення з приводу з`ясування місця перебування малолітнього [PERSON] та перевірки стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] . Під час розгляду даних матеріалів було здійснено перевірку місця проживання дитини та встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та знаходиться під наглядом прабабусі. При обстеженні квартира де проживає малолітній було виявлено, що він забезпечений усім необхідним для всебічного і гармонійного розвитку: збалансованим харчуванням, одягом та взуттям, канцелярським приладдям, іграшками та розвиваючими іграми. В квартирі прибрано, одягнутий у чистий одяг. Однак, мати вихованням сина не займається. 20.07.2021 працівниками поліції [PERSON] була розшукана, яка повідомила, що протягом часу її відсутності, проживала за адресою: [ADDRESS] у свого знайомого, так як із родичами у неї систематичо виникають конфлікти. Як стало відомо, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Із своїми сусідами жінка не спілкується. Веде аморальний та відлюдькуватий спосіб життя. При зустрічі не вітається, досить часто стає ініціатором конфліктних ситуації та поводить себе під час суперечок агресивно. Крім того, як вказують оточуючі, остання має заборгованість перед сусідами за ремонт будинку та внутрішні роботи коридору та санітарного вузла, однак гроші вона не повертає. При неодноразовому відвідуванні вищевказаної адреси двері квартири ніхто не відчинив та на зв`язок [PERSON] не виходить (а.с. 26). Згідно листа Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 08.10.2021 № 1984мр/200-21, працівниками поліції встановлено, що малолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться під наглядом своєї прабабусі - [PERSON] . При обстеженні квартири де проживає малолітній було виявлено, що він забезпечений усім необхідним для всебічного і гармонійного розвитку: збалансованим харчуванням, одягом та взуттям, канцелярським приладдям, іграшками та розвиваючими іграми. В квартирі прибрано, одягнутий у чистий одяг. Однак, мати вихованням сина не займається, досить часто не ночує дома. Як стало відомо, досить часто [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Дане помешкання належить матері - [PERSON] . Із своїми сусідами жінка не спілкується. Веде аморальний та відлюдькуватий спосіб життя. При зустрічі не вітається, досить часто стає ініціатором конфліктних ситуації та поводить себе під час суперечок агресивно. Крім того, як вказують оточуючі, остання має заборгованість перед сусідами за ремонт будинку та внутрішні роботи коридору та санітарного вузла, однак гроші вона не повертає. Із [PERSON] проведено профілактичну бесіду виховного характеру та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, матеріали направлено до Вінницького міського суду Вінницької області (а.с. 30). Як слідує з даних ЄДРСР, які є в загальному доступі, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2018 (справа №127/27543/17) [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП та постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2021 (справа №127/29692/21) [PERSON] була визнана винною за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Відповідно до листа Вінницького міського центру соціальних служб від 13.10.2021 за №01-07/1194 щодо надання інформації про хід соціального супроводу сім`ї [PERSON] та про стан виконання батьківських обов`язків, встановлено, що родина перебуває під соціальним супроводом у Вінницькому міському центрі соціальних служб з 28.10.2020 у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] , ніде не працює, не має навиків виховання дитини, ухиляється від виконання батьківських обов?язків, зникає на тривалий час, залишаючи дитину з прабабою та не повідомляє свого місця перебування. Під час соціального супроводу родини також встановлено, що у [PERSON] є мати - [PERSON] , яка мешкає окремо. Всі дорослі члени родини перебувають в конфліктних відносинах, часто між собою не спілкуються, тому баба, [PERSON] , не приймає участі у вихованні онука. Фактично прабаба забезпечує Мирона усім необхідним для повноцінного та гармонійного розвитку дитини (збалансоване харчування, одяг відповідно до сезону, чиста постільна білизна, медичне обстеження). Під час соціального супроводу з [PERSON] проводились бесіди щодо відповідального батьківства, підвищення рівня виховного потенціалу матері, а також обговорювались питання щодо ведення здорового способу життя та необхідності працевлаштування. Станом на 07.10.2021 ситуація в родині не змінилась на краще (а.с. 33). Аналогічні обставини викладені у листах Вінницького міського центру соціальних служб від 21.04.2022 за №01-07/322 та від 21.03.2023 за №01-07/290 (а.с. 31-32). За повідомленнями КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Вінниці» від 12.03.2020 за №405, від 05.08.2020 за №965, від 07.10.2021 за №1263, від 18.05.2022 за №376, від 21.03.2023 за №338 та від 02.01.2024 за №3, дитина [PERSON] інвалідності немає, дитина хворіла на обструктивний бронхіт, мати участі у лікуванні не приймала, на прийом в поліклініку та при активному огляді вдома дитина була з прабабою. З 31.07.2021 дитина з бабусею знаходилась на стаціонарному лікуванні в ВОДКЛ з приводу Ковід-19. Протягом 2022 року [PERSON] три рази хворів на ГВРІ, один раз на амбулаторному прийомі з хлопчиком була мати та два рази - прабабуся. Протягом 2023 року на прийом до лікаря з [PERSON] приходила бабуся (а.с. 34-39). Питання про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав було предметом розгляду Органу опіки та піклування Вінницької міської ради та за його висновком від 02.02.2024 №01/00/011/7337 відібрання дитини [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав є доцільним з огляду на те, що остання неналежно виконує свої батьківські обов`язки, що створює загрозу для життя, здоров`я та розвитку [PERSON] (а.с.5-6). Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 19 СК України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Відповідно до вимог закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. З огляду на викладене слід зазначити, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. З досліджених судом доказів слідує, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Об`єктивних обставин, які б перешкоджали останній виконувати свої обв`язки, судом не встановлено. Прибувши в перше судове засідання по справі, в подальшому проявила байдужість до вирішуваного питання та в судові засідання не приходила. Наразі мати, не забезпечує [PERSON] необхідного медичного догляду, обстеження, лікування дитини, безвідповідально ставиться до свого обов`язку з належного рівня матеріального забезпечення дитини, спілкування з дитиною для її нормального самоусвідомлення, проживає окремо від дитини, навчанням та розвитком дитини не займається, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не піклується про його розвиток, що зокрема слідує з даних медичного закладу. Дитина перебуває на обліку як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. Мати не дотримується рекомендацій працівників, які здійснювали соціальний супровід сім`ї, зокрема щодо медичного обстеження та лікування дитини, відвідування навчального закладу, належного догляду. Усі дії по відношенню до дитини є нерегулярними та мінливими. Всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як винну поведінку матері та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, а тому виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дітей з метою охорони його фізичного і психічного здоров`я, забезпечення нормального розвитку суд дійшов висновку про наявність підстав для відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, оскільки така міра на даний час відповідає найкращим інтересам дитини і є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення його інтересів та максимально можливою мірою його розвитку. Необхідно зауважити, що мати, від якої відібрана дитина, не втрачає щодо нього прав та обов`язків, обумовлених походженням. Відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідач не позбавлена права звернутися до суду з вимогою про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. [PERSON] , [INFO] , на дату ухвалення рішення виповнилося 8 років. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок матері утримувати дитину до його повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач відомостей про незадовільний стан здоров`я, підтвердження того, що у неї на утриманні знаходяться інші особи, неможливості утримувати дитини, суду не надала. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів її заробітку (доходу). При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, зважаючи на пред`явлення вимог як немайнового, так і майнового характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 2 422,40 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved