Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У червні 2023 року ТОВ «Будинок Комфорту» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 76\~740 грн. за договором № 1144200227009 оренди майна з правом викупу від 27 лютого 2020 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 лютого 2020 року між ТОВ «Будинок Комфорту» та [PERSON] укладено договір оренди майна з правом викупу № 1144200227009, за умовами якого Орендодавець (позивач) зобов`язується передати Орендареві (відповідачу) у строкове платне володіння та користування майно, що визначене у цьому договорі, з наступним переходом права власності на такий Об`єкт на умовах, визначених Договором, а Орендар зобов`язується прийняти Об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, на визначених умовах, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Дані щодо об`єкта оренди за цим договором погоджуються сторонами у додатку до цього договору. Вартість об`єкта оренди за цим договором визначається сторонами у додатку до цього договору. Дані щодо об`єкту оренди, його вартість, строк оренди, розмір щомісячного платежу погоджено сторонами. Однак, відповідач всупереч умов договору орендну плату не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 76 740 грн., з яких: штраф у розмірі 16\~788 грн.; орендна плата 29\~976 грн.; вартість об`єкта оренди - 29\~976 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року у складі судді Ковальчук Л.М. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно розпорядження в.о. керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дяченко В.В. щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи від 25 вересня 2023 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 25 вересня 2023 року справу призначено судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2023 року прийнято справу до провадження та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 27 лютого 2020 року між ТОВ «Будинок Комфорту» (орендодавець) та Гребенюком (орендар) укладено договір оренди майна з правом викупу № 1144200227009. Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове володіння та користування майно, що визначене у цьому Договорі, з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від Орендодавця до Орендаря на умовах, передбачених цим Договором, а Орендар зобов`язується прийняти Об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Згідно з пунктами 1.2, 1.3 зазначеного Договору дані щодо Об`єкта оренди за цим Договором погоджуються сторонами у Додатку до цього Договору. Вартість Об`єкта оренди за цим Договором визначаються сторонами у Додатку до цього Договору. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Орендодавець зобов`язується передати орендарю об`єкт оренди протягом п`яти робочих днів з дати підписання цього Договору. Відповідно до пункту 5.1 Договору сплата орендної плати здійснюється Орендарем щомісячно відповідно до графіку платежів, узгодженого Сторонами у Додатку до цього Договору. Згідно з пунктом 7.2 Договору викуп об`єкта оренди після закінчення строку оренди відповідно до п. 4.1 цього Договору здійснюється за умови належної сплати всіх Орендних платежів. При цьому, Орендар сплачує авансові платежі у якості оплати вартості Об`єкта оренди у сумі і відповідно до умов, погоджених у додатку до Договору. Об`єкт оренди переходить у власність Орендаря за умови здійснення Орендарем всіх належних платежів (Орендної плати та авансових платежів) на користь Орендодавця згідно з графіком. Згідно з п. 8.5 Договору у разі не здійснення плати орендарем протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору (залежно від того, що настане раніше) орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, повідомивши орендаря за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до фактичної дати розірвання. У такому разі орендодавець має право вимагати сплати вже нарахованої орендної плати, та додаткової сплати штрафу орендарем у розмірі 50 % від вартості об`єкта оренди, визначеної відповідно до п. 1.3 цього договору. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано акт приймання-передачі товару № 1144200227009 від 27 лютого 2020 року, згідно з яким позивач передав відповідачу, а відповідач отримав: Smart/tel Samsung Galaxy A51 4/64GB Black (SM-A515FZK USEK) - вартість з ПДВ 29\~976 грн. 27 січня 2022 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням-вимогою щодо одностороннього розірвання договору та стягнення заборгованості в судовому порядку. Позивачем наведено розрахунок заборгованості за договором оренди № 1144200227009, згідно з яким сума заборгованості становить 76 740 грн., з яких: штраф у розмірі 16\~788 грн.; орендна плата 29\~976 грн.; вартість об`єкта оренди - 29\~976 грн. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України). Частинами першою та другою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~ Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Цивільне законодавство передбачає обов`язкову підставу для покладення відповідальності на боржника доведеність у передбачений законом спосіб вини боржника у порушенні умов зобов`язання. Відповідно до вимог частини першої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.\~ Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (частина перша статті 617 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Приписи статті 759 України визначають, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. За змістом частини першої статті 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Згідно з приписами частин першої та другої статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. \~Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання (частина друга статті 777 ЦК України). Відповідно до вимог частини першої статті 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо\~ наймач володіє та/або користується річчю всупереч договору або призначенню речі. Зі змісту договору про оренду майна з правом викупу від 27 лютого 2020 року та акту № 1144200227009 від 27 лютого 2020 року суд встановив, що позивач за умовами договору передав відповідачу у володіння та користування майно Smart/tel Samsung Galaxy A51 4/64GB Black (SM-A515FZK USEK). Вартість об`єкту оренди сторони визначили у розмірі 29 976 грн. Враховуючи зміст статті 204 ЦК України, в якому говориться про те, що\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а також відсутність в матеріалах справи доказів визнання договору оренди майна з подальшим викупом недійсним, суд приходить до висновку про його чинність станом на час виникнення спірних правовідносин. Кредитор та боржник погодили, що майно [PERSON] отримає строком на 24 місяці, протягом яких боржник зобов`язаний перераховувати на рахунок кредитора орендні платежі на суму 1 249 грн. щомісяця. Матеріали справи не містять доказів належного виконання [PERSON] істотної умови договору сплати щомісячних орендних платежів за користування спірним майном на суму 29\~976 грн. протягом 24 місяців. Отже, на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд дійшов висновку про доведеність порушеного права позивача на отримання від відповідача коштів за надане в оренду майно. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Будинок комфорту» вважає, що належним способом поновлення порушеного права на отримання коштів за договором оренди є стягнення з відповідача на користь позивача вартості переданого в оренду майна, передбаченого договором штрафу за порушення виконання його умов, а також орендну плату за час перебування майна у користуванні відповідача. Згідно з пунктом 8.5 договору у разі нездійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору (залежно від того, що настане раніше), орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, повідомивши орендаря за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до фактичної дати такого розірвання. Право на одностороннє розірвання договору оренди орендодавцем також передбачене пунктом 6.1.2 договору. Диспозиція частини першої статті 651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, сторони погодили право орендодавця у разі невиконання чи порушення виконання умов договору орендарем розірвати договір у односторонньому порядку, тобто, без згоди орендаря, у строк за 15 днів до дати фактичного розірвання шляхом повідомлення останнього про такий намір. 27 січня 2022 року позивач направив відповідачу повідомлення про розірвання договору 25 лютого 2022 року внаслідок невиконання останнім умов договору. Отже, враховуючи вимоги цивільного законодавства, умови договору, направлене відповідачу повідомлення, проміжок часу між моментом порушення відповідачем зобов`язання та поданням позову ТОВ «Будинок комфорту» (28 червня 2023 року), принципи свободи договору, справедливості, доброчесності та розумності цивільних правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позивач скористався належним чином правом на одностороннє розірвання договору оренди майна з подальшим викупом. Позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 16 788 грн., орендну плату у розмірі 29 976 грн. та вартість об`єкта оренди у розмірі 29 976 грн. Відповідно до пункту 8.4 договору за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця штраф у сумі 75,00 грн. за кожен факт прострочення сплати орендних платежів, а також пеню в розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми оренди за цим договором. За змістом пункту 8.5 договору у разі нездійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору (залежно від того, що настане раніше), орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, повідомивши орендаря за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до фактичної дати такого розірвання. У такому випадку орендодавець має право вимагати сплати вже нарахованої орендної плати та додаткової сплати орендарем штрафу у розмірі 50% вартості об`єкта оренди, визначеної відповідно до пункту 1.3 цього договору. Матеріали справи не містять доказів про часткове виконання відповідачем умов договору, а отже, суму штрафів слід обчислювати за період, починаючи з дати укладання договору, тобто, з 27 лютого 2020 року та протягом 24 місяців. За таких обставин, сума штрафів складає: (75,00 грн. Х 24 фактів прострочення орендних платежів) + (29 976 грн. (вартість об`єкта оренди) Х 50%) = 16 788 грн. Сума орендних платежів за період користування майном становить 1 249 (сума одного орендного платежу) Х 24 місяці (строк дії договору) = 29 976 грн. Крім того, згідно з пунктом 8.7 договору у випадках, визначених у пункті 6.1.2 договору, орендодавець повинен повідомити орендаря про розірвання договору за 15 днів до фактичної дати такого розірвання. В такому випадку нарахування орендної плати не здійснюється та орендар зобов`язаний сплатити орендну плату за весь період фактичного використання об`єкта оренди з урахуванням пункту 5.2 договору та викупити об`єкт оренди. Пунктом 6.1.2 передбачене право орендодавця на одностороннє розірвання договору, зокрема, у разі використання орендарем предмету оренди всупереч умовам договору. За таких обставин, на підставі погоджених сторонами умов договору з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість об`єкта оренди 29 976 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Будинок комфорту» про стягнення заборгованості, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2\~684 грн., який підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved