Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

12 жовтня 2023 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки, посилаючись на те, що батько дружини [PERSON] , через хворобу не може повноправно керувати своїми діями та потребує опіки. [PERSON] проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні та потребує постійного стороннього догляду, оскільки не здатний до самообслуговування. На підставі вищевикладеного заявник, просить визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , громадянина України, уродженця с.Коховка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, місце проживання [ADDRESS] , встановивши над ним опіку, призначити його опікуном. В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги, наполягав на визнанні [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечувала проти визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 50 Дніпровської філії СЕ ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» від 13.02.2024 року, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі виражених розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку. За своїм психічним станом в теперішній час іспитований не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Статтею 41 ЦК України передбачено правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Відповідно до вимог ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Положеннями ст. 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ Наталія Михайленко проти України (2013), Станєв проти Болгарії (2012), Штукатуров проти Росії (2008), адже ч.6 ст.300 ЦПК України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , громадянин України, уродженець с.Коховка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, місце проживання [ADDRESS] , внаслідок свого хронічного стійкого психічного розладу не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а відтак вважає необхідним визнати його недієздатним. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Частиною 4 ст.63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. У судовому засіданні встановлено, що у матеріалах справи подання органу опуки та піклування щодо призначення [PERSON] опікуна відсутнє. Так, [PERSON] має доньку [PERSON] , що підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 травня 1971 року виданим Межівським РВ РАГС Дніпропетровської області. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом РАГС Межівського району Дніпропетровської області 16 листопада 1996 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після укладення шлюбу, прізвище дружини [PERSON] . Отже, судом установлено, що заявник [PERSON] є зятем особи, яка потребує опіки [PERSON] . Проаналізувавши вищенаведені письмові докази, надавши їм об`єктивну оцінку, суд приходить до висновку, що заява в частині призначення [PERSON] опікуном [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки заявником не було надано висновку органу опіки про доцільність призначення його опікуном. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що в [PERSON] наявні інші родичі, які мають змогу опікуватись ним, зокрема його донька [PERSON] . Жодних доказів, чому [PERSON] не може бути призначена опікуном батька суду надано не було. Крім того, суд розцінює звернення [PERSON] із заявою про встановлення його опікуном [PERSON] , як можливий спосіб ухилення від проходження військової служби та обов`язку щодо захисту Батьківщини, адже рішення суду про призначення заявника опікуном може створити передумови для ухилення [PERSON] , який є особою призовного віку, від мобілізації на період воєнного стану, згідно зі статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Окрім того, суд наголошує, що умови існування в Державі можуть визначати домінування суспільного інтересу над приватним, що характерно для сучасної України, яка перебуває зараз в стані війни. А тому, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном батька дружини за обставин існування інших споріднених членів сім`ї, зокрема доньки, оскільки жодних доказів про неможливість здійснення нею обов`язків опікуна щодо її батька до суду подано не було. Враховуючи вимоги законодавця, що при визнанні особи недієздатною, суд зобов`язаний встановити опіку над недієздатною, зважаючи на те, що суд в задоволенні заяви в частині призначення опікуна відмовляє, обов`язки опікуна над недієздатним тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом. Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч.3 ст.299 ЦПК України, судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. На підставі викладеного та

Outcome: partial