Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

В листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, що стягується з нього на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року по справі №204/5657/22 на користь [PERSON] на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з частини від усіх його видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 2000,00 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 25 квітня 2009 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації Красногвардійського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зроблено запис № 216. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/2447/17 від 08 червня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Від цього шлюбу у них є спільна дитина: [PERSON] , 2014 року народження. Після розлучення дитина залишилась проживати з відповідачем. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №204/4372/17 від 21 грудня 2017 року було задоволено позов відповідача до нього про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. З моменту винесення рішення він, у добровільному порядку, сплачував присуджену суму аліментів, в якості доказу надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, за період з липня 2017 року по березень 2023 року. З травня 2023 року з ним було поновлено трудові відносини у ТОВ «АТТІКА ГРУП». Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/5657/22 провадження № 2/204/1886/22 від 05 грудня 2022 року розмір аліментів було збільшено, та встановлено у розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Наразі обставини змінилися таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання його неповнолітньої дитини у вказаному розмірі. У липні 2023 року його було попереджено про майбутнє звільнення. Наказом № 5- к від 28.09.2023 р. його було звільнено у зв`язку із скороченням чисельності працівників та неможливістю подальшого працевлаштування, згідно з п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. Заборгованості за аліментами станом на 30.09.2023 р. він не має. З 01.10.2023 року він перебуває у пошуках роботи, постійного доходу не має. З серпня 2020 року він одружений. [INFO] у шлюбі народилась донька [PERSON] . Дружина наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, відповідно не має змоги працювати. Також, вважає за необхідне зазначити, що не має особистого житла і на сьогодні він із родиною мешкаємо у квартирі його батьків разом із ними. Наразі державним виконавцем у довідці про заборгованість зазначено: «Розмір доходу/середня заробітна плата працівника для цієї місцевості - 14 479,00 грн». Саме з цієї суми буде нараховано суму аліментів яку я маю сплатити за жовтень 2023 року, що становитиме 3 619,75 грн. Така сума для нього є занадто великою, і він не в змозі буде її сплатити, що призведе лише до накопичення боргу та значного погіршення матеріального стану його сім`ї , що негативно відіб`ється на обох дітях. Не погодившись\~з позовними\~вимогами,\~відповідачкою подано\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~відповідно до\~якого вказано\~наступне.\~З вересня\~2016\~року спільне\~проживання сторін,\~а також\~ведення спільного\~господарства між\~сторонами було\~припинено.\~За згодою\~сторін,\~про що\~зазначається,\~і в\~позовній заяві,\~дитина залишилась\~проживати з\~відповідачем.\~Рішенням Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~08\~червня 2017\~року у\~справі №204/2447/17\~шлюб сторін\~було розірвано.\~Враховуючи,\~що між\~сторонами не\~було досягнуто\~згоди щодо\~утримання спільної\~дитини в\~позасудовому порядку,\~за ініціативою\~ [PERSON] \~це питання\~двічі було\~предметом судового\~розгляду.\~Так,\~ [PERSON] \~зверталась до\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська з\~позовом про\~стягнення аліментів,\~а згодом\~-\~з позовом\~про збільшення\~розміру аліментів\~та стягнення\~додаткових витрат.\~Відповідачка зазначає,\~що:\~позивач з\~2017\~року не\~спілкується з\~дитиною та\~жодної участі\~у її\~вихованні не\~приймає;\~ухиляється від\~діалогу з\~відповідачем в\~частині додаткових\~витрат на\~дитину.\~Між тим,\~окрім зрозумілих\~витрат на\~харчування та\~придбання одягу,\~є й\~інші витрати.\~Зокрема,\~дитина відвідує\~додаткові заняття\~з англійської\~мови (вартість\~ 1335,00\~грн./місяць),\~плавання (2000\~грн./місяць),\~гончарне мистецтво\~(800\~грн./місяць).\~Для навчання\~за програмою\~«Інтелект України»\~щомісяця придбаваються\~зошити на\~суму 350\~грн.\~Також,\~у 2023-2024\~рр.\~у відповідача\~виникли додаткові\~витрати,\~обумовлені станом\~здоров`я дитини,\~а саме:\~переломом ключиці\~та погіршенням\~стану зубів\~та ротової\~порожнечі.\~Зокрема,\~у зв`язку\~з тим,\~що дитина\~зламала ключицю,\~влітку 2023\~року відповідачем\~було додатково\~понесено витрати\~на загальну\~суму 1602,00\~грн.\~(здавання\~аналізів,\~придбання спеціального\~корсету).\~У березні\~2024\~року Відповідачем\~було витрачено\~3\~150,00\~грн.\~на стоматологічне\~лікування дитини.\~Враховуючи,\~що відповідач\~не здійснює\~зберігання абсолютно\~всіх чеків/інших\~платіжних документів,\~що підтверджують\~придбання товарів\~та послуг\~для дитини,\~відповідач надає\~до цього\~відзиву частину\~зазначених документів\~(якщо\~до судового\~засідання будуть\~знайдені додаткові\~-\~їхнє надання\~також буде\~здійснене).\~Однак,\~враховуючи,\~що узгодити\~з Позивачем\~будь-які\~додаткові витрати\~можливим не\~вбачається через\~ухилення останнього\~від участі\~в будь-яких\~перемовинах з\~цього приводу,\~відповідачеві залишається\~лише стягнення\~половини цих\~витрат в\~судовому порядку\~(чим,\~Відповідач,\~власне,\~і буде\~займатись,\~якщо під\~час судового\~процесу в\~межах даної\~справи з\~Позивачем не\~буде вибудувано\~якийсь конструктивний\~діалог).\~Враховуючи,\~що воєнний\~стан у\~державі триває,\~ворог здійснює\~систематичні обстріли\~як цивільних\~об`єктів,\~так і\~промислових,\~нема розуміння,\~чи вдасться\~в масштабах\~держави отримати\~нормальний врожай,\~скільки об`єктів\~критичної інфраструктури\~вціліє (адже\~все це\~прямо впливає\~на добробут\~громадян),\~ще невідомо,\~чи вистачить\~теперішньої суми\~аліментів на\~утримання дитини\~-\~можливо,\~ [PERSON] \~знову доведеться\~звертатись з\~позовом про\~їх збільшення. за підсумками ретельного ознайомлення з позовною заявою Відповідачем не встановлено, що ж саме в житті Позивача змінилось в бік погіршення у порівнянні з тими обставинами, які існували станом на 05.12.2022р. - тобто, на момент прийняття Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська Рішення у справі №204/5657/22 про збільшення аліментів. Зокрема, як вбачається із вищевказаного судового рішення, [PERSON] , заперечуючи проти позову [PERSON] про збільшення аліментів на утримання сина, посилався на те, що цитата з рішення: «у серпні 2020 року він одружився з [PERSON] , у шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , дружина не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Окрім цього, у зв`язку із військовою агресією проти України, його трудова угода з ТОВ «Аттіка груп», де він працював старшим менеджером, була призупинена з 01 квітня 2022 року та на момент подачі відзиву на позов підприємство не поновило роботу, у зв`язку із чим він шукає нову роботу. Також зазначив, що не має особистого житла та проживає разом із родиною у квартирі своїх батьків разом із ними». Тобто, на момент ухвалення вищевказаного судового рішення [PERSON] зазначав про: перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною 13.02.2021р.н. до досягнення нею трирічного віку; відсутністю доходу у зв`язку з призупиненням трудових відносин з ТОВ «Аттіка груп» та пошуком роботи». Втім, вбачається що станом на дату подання цього відзиву становище [PERSON] не зазнало погіршень (а в деяких аспектах, навпаки, покращилось) у порівнянні з тим, що існувало станом на дату 05.12.2022р., оскільки: малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] - досягла 3-річного віку, і [PERSON] (нинішня дружина [PERSON] ) має змогу працевлаштуватись і сприяти зміцненню сімейного бюджету та утриманню власної дитини (адже в неї наявне рівно таке ж коло обов`язків по утриманню власної дитини, як і у [PERSON] ); як на момент ухвалення вищевказаного судового рішення, так і станом на дату розгляду справи [PERSON] стверджує про перебування у стані пошуку роботи (тобто, фактичних змін у будь-який бік в цій частині нема). Позивачем подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вказав наступне. Ним за період 2023-2024 р.р. загалом було сплачено аліментів на загальну суму майже 40 тис. грн., що говорить про те, що він в жодному разі не ухиляюсь від виконання свого обов`язку відносно сина. Однак в силу певних життєвих обставин, змушений звернутись із позовом щодо зменшення розміру аліментів, саме з цілю захистити інтереси обох своїх дітей. Таке фінансове навантаження, на сьогодні, є надмірним для нього. Вважає за необхідне зауважити, що він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, яка має такі самі права на рівень життя. Він не поділяю своїх дітей, і маю намір надавати їм утримання на рівних умовах в межах своїх можливостей та намагатимусь їх покращити. По друге, щодо безпідставності вимог в частині зменшення аліментів на думку відповідача. З моменту винесення рішення він, у добровільному порядку, сплачував присуджену суму аліментів, в якості доказу надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, за період з липня 2017 року по березень 2023 року. З травня 2023 року з ним було поновлено трудові відносини у ТОВ «АТТІКА ГРУП». Наразі обставини змінилися таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання його неповнолітньої дитини у вказаному розмірі. У липні 2023 року було попереджено про майбутнє звільнення. Наказом № 5-працівників та неможливістю подальшого працевлаштування, згідно з п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. Окрім того, що його було звільнено, існують інші обставини на які звертає увагу суду. Його донька від другого шлюбу, [PERSON] 2021 р.н., у зв`язку із хворобою потребує домашнього догляду, що підтверджується довідкою №7 від 12.02.2024 р. З метою забезпечення дитини відповідним доглядом та лікуванням, дружина змушена взяти відпустку по догляду за дитиною. Наразі відповідно до Наказу № 17/МПВ212 к/тр від 12.02.2024 р. ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» їй надано таку відпустку до 13.08.2024 р. Окрім того, його дружина, [PERSON] , у березні цього року мала хірургічне втручання, що додатково відбилось і на її фізичному стані і призвело до додаткових фінансових витрат. У зв`язку із вищевикладеним, просить суд взяти до уваги зазначені обставини та задовільнити його позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, зазначив, що після винесення рішення про збільшення розміру аліментів у нього нічого не змінилося, просить стягувати фіксовану суму. Відповідачка в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги не визнає. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року у справі №204/4372/17 з позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 грн. з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 20 липня 2017 року. Також, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05\~грудня 2022 року у справі №204/5657/22 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року у справі №204/4372/17. Стягнуто із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , щомісячно, аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , у розмірі частини від усіх його видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він утворив нову сім`ю та вже від цього шлюбу в нього теж народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва (а.с. 8). В цьому випадку саме позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення, та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі. Окрім факту народження нової дитини, платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів суттєвої зміни його матеріального стану, які не дозволяють йому сплачувати аліменти на сина у розмірі, який встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року у справі №204/5657/22. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а сама по собі зміна його сімейного стану - народження дитини від іншого шлюбу, за вищевикладених обставин не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року справа № 715/2073/20. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічні за змістом висновки неодноразово викладалися в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21). Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed