Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

представник позивача [PERSON] подала до суду позовну заяву та просить розірвати договір на виготовлення корпусних меблів № 5/02, укладений 05 лютого 2022 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу та додаткові вимоги за договором на виготовлення корпусних меблів № 5/02 від 05 лютого 2022 року в загальному розмірі 46404,24 гривень, з яких: сума боргу в розмірі 38000,00 гривень; інфляційні збитки в розмірі 7013,23 гривень; 3% за користування грошовими коштами в розмірі 1346,14 гривень, сума пені в розмірі 44,87 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 05 лютого 2022 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 5/02 на виготовлення корпусних меблів, відповідно до умов якого [PERSON] за заданими замовником розмірами та на підставі його вимог зобов`язався розробити дизайн проект корпусних меблів; [PERSON] зобов`язався виготовити та передати [PERSON] у власність меблі відповідно до розробленого та затвердженого дизайн проекту, у кількості та асортиментів відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною договору № 5/02, а [PERSON] сплатити та прийняти їх; загальна сума договору 55000 гривень; [PERSON] зобов`язалася в момент підписання договору внести передплату 70 % від загальної суми договору, яка складає 38000 гривень; [PERSON] зобов`язався виготовити меблі протягом 45 робочих днів та змонтувати їх на місці встановлення протягом 5 робочих днів; приймання меблів здійснюється [PERSON] по комплектації, відповідно до ескізу та специфікації у присутності представників обох сторін, про що складається акт приймання-передачі, меблі вважаються переданими [PERSON] та прийнятими [PERSON] з переходом до неї права власності тільки після підписання сторонами акту приймання-передачі меблів, до підписання якого усі права власності на виріб знаходяться у [PERSON] . Крім того відповідно до умов договору № 5/02 від 05 лютого 2022 року, за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність, встановлену законодавством України та цим договором; за затримку виготовлення меблів [PERSON] сплачує [PERSON] штраф у розмірі 0,1 від ціни за кожний день прострочки, але не більше 20% вартості робіт. Договір № 5/02 на виготовлення корпусних меблів від 05 лютого 2022 року набрав сили 05 лютого 2022 року строком його виконання було 15 квітня 2022 року. [PERSON] виконала умови договору № 5/02 та 05 лютого 2022 року, в день підписання договору, внесла передоплату в розмірі 38000 гривень, з яких 31970,00 гривень [PERSON] передала особисто [PERSON] , 6300 гривень перерахувала зі своєї картки АТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок, вказаний [PERSON] . Проте, станом на 05 квітня 2023 року [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, а саме не розробив дизайн проект корпусних меблів, не склав специфікацію, а також не виготовив та не передав [PERSON] замовлені меблі. 05 квітня 2023 року представником [PERSON] [PERSON] на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання та стягнення заборгованості; вказана вимога відповідачем проігнорована. В телефонному режимі [PERSON] повідомив, що на теперішній час не є фізичною особою-підприємцем та не збирається виконувати договір, а через введення на території України військового стану позивач не зможе стягнути з нього внесені у якості передоплати кошти. Відповідно до норм чинного законодавства, у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, отже [PERSON] несе відповідальність за зобов`язаннями, які набуті під час здійснення ним господарської діяльності. Оскільки відповідач порушив договірні зобов`язання в частині термінів виготовлення, поставки та встановлення меблів у [PERSON] виникло право вимоги до [PERSON] про розірвання договору № 5/02 від 05 лютого 2022 року та стягнення з нього суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (7013,23 гривень) та 3% річних від простроченої суми (1346,14 гривень). За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 червня 2023 року відкрито провадження по справі. 25 липня 2023 року представник відповідача адвокат Стець Максим Леонідович через систему «Електронний суд» подав заяву про внесення його даних РНОКПП до додатких відомостей про учасника справи та переведення в лектронну форму процесуальних документів. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 05 лютого 2022 року між фізичною особою підприємцем [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) укладено договір на виготовлення корпусних меблів № 5/02, відповідно до умов якого виконавець по завданим замовником розмірам, на підставі його вимог та побажань зобов`язався розробити дизайн-проект корпусних меблів, виготовити їх протягом 45 робочих днів, змонтувати у місці встановлення протягом 5 робочих днів та передати замовнику у власність. Загальна вартість договору складає 55000 гривень. Відповідно до умов договору на виготовлення корпусних меблів № 5/02 від 05 лютого 2022 року, замовник зобов`язалася в момент підписання договору внести передплату 70 % від загальної суми договору. Позивач повністю виконала свої зобов`язання за договором на виготовлення корпусних меблів №28/01 від 28 січня 2022 року та сплатила відповідачу за вказаним договором передплату 70 % від загальної суми договору, що складає 38000,00 гривень, але відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у встановлений договором строк меблі не виготовив, не змонтував та не встановив. Відповідно до п.п. 3 п. 8 Договору на виготовлення корпусних меблів № 5/02 від 05 лютого 2022 року за затримку виготовлення меблів Виконавець виплачує Замовнику штраф у розмірі 0,1 від ціни за кожний день прострочки, але не більше 20% вартості робіт. Згідно з наданим представником позивача розрахунком: інфляційні нарахування складають 7013,23 гривень (38000,00 гривень (сума боргу) х 118,456 (сукупний індекс інфляції) / 100 - 38000,00 гривень (сума боргу); 3% річних становлять 1346,14 гривень (38000,00 гривень (сума боргу) х 3 х 431(кількість днів прострочення)/365/100); сума пені складає 44,87 гривень (38000,00 гривень (сума боргу) х 0,1/100х431/365). В якості доказів суду надано: копія квитанції, копія вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання та стягнення заборгованості від 04 квітня 2023 року з доказами відправки відповідачу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частинами першою, другою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір побутового підряду є публічним договором; до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 2 ст. 873 ЦК України робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~849\~ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з\~вимогами статті\~653\~ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються; якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили; якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Судом встановлено, що позивачем виконані зобов`язання за договором на виготовлення корпусних меблів № 5/02, укладеним 05 лютого 2022 року, відповідач отримав передбачену договором передоплату в розмірі 38000 гривень, проте свої зобов`язання не виконав, у встановлений договором строк не розробив дизайн проект корпусних меблів, не виготовив, не передав та не змонтував їх, що є істотним порушенням договору, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про розірвання договору на виготовлення корпусних меблів № 5/02, укладеного 05 лютого 2022 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , та стягнення сума попередньої оплати за вказаним договором в розмірі 38000,00 гривень з відповідача\~на користь позивача у примусовому порядку. Щодо вимог позивача про стягнення трьох процентів річних, суми інфляційних втрат та пені суд приходить до наступного. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~10\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 651 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 7013,23 гривень та 3% річних в розмірі 1346,14\~гривень нарахованих на суму боргу за прострочення договірних зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пені у розмірі 44,87 гривень, при цьому враховує, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ним вжиті всі належні заходи щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір стягується з відповідача на корись держави.

Outcome: approved