Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивачкою подано до суду вказаний позов у якому вона просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] суму авансу у розмірі 2000 доларів США та судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 06.02.2022 [PERSON] було складено розписку, згідно якої він отримав від [PERSON] , [INFO] , грошову суму в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США в рахунок вартості будинку [ADDRESS] загальним розміром 9000 (дев`ять тисяч) доларів США. [PERSON] помер [INFO] . Спадщину після його смерті у вигляді вищевказаного житлового будинку оформила на себе сестра спадкодавця - [PERSON] . Вказує, що з моменту передачі грошових коштів спадкодавцю, вона протягом місяця намагалася домовитися з ним, однак останній чомусь уникав виконання зобов`язань. Після чого позивачка дізналася, що він помер. На даний час, вказаний житловий будинок втратив свою цінність для позивачки та потребує інших вкладень, змінилася його вартість. Оскільки передані кошти в розмірі 2000 доларів США були авансом та спадщину прийняла [PERSON] , позивачка просить з останньої стягнути вказані кошти, а також понесені судові витрати - сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. 11.03.2024 у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Представником відповідачки [PERSON] адвокатом Журяном О.М. подано відзив, у якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки, мотивуючи тим, що передані кошти позивачкою в розмірі 2000 доларів США є завдатком, про що вказано в розписці. Водночас зазначає, що відповідачка готова укласти договір купівлі продажу з позивачкою, як спадкоємець майна після смерті брата [PERSON] , але позивачка не довела до відома, що вже не бажає купити вказаний будинок. Представником позивачки адвокатом Бурлаченком Д.В. подано відповідь на відзив, яке мотивоване тим, що договір купівлі-продажу будинку між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачкою грошова сума в ромірі 2000 дол. США, є авансом, який підлягає поверненню позивачці відповідачкою [PERSON] , як спадкоємцем після смерті [PERSON] .. Ухвалою суду від 27.03.2024 було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. 08.04.2024 адвокатом Бурлаченком Д.В. надано докази сплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5800,00 грн, які просив стягнути, та договір про надання правничої допомоги від 13.12.2023, Додаток 1 до договору, Прайс-лист, Акт приймання-передачі наданих послуг, квитанцію. Представник позивача адвокат Бурлаченко Д.В.в судовому засіданні на позові наполягав, просив його задовольнити. Відповідачка та її представник адвокат Жур`ян О.Мв судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, просили в позові відмовити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши відповідачку, представників сторін, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до письмової розписки від 06.02.2022, складеної [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , вбачається, що він отримав в якості завдатку від [PERSON] , [INFO] , грошову суму в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США в рахунок вартості будинку [ADDRESS] загальним розміром 9000 (дев`ять тисяч) доларів США. [PERSON] був власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва на право на спадщину від 29.03.2021 та право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією Актового запису про смерть № 164 від 11.03.2022. Відповідно до матеріалів спадкової справи №1/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що спадщину після смерті останнього прийняла [PERSON] - відповідачка по справі, та останній було видано свідоцтво про право на спадщину, яким є житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано відповідачкою 09.10.2023, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 355263636 від 12.12.2023. 13.12.2023 позивачкою на адресу місця проживання відповідачки була направлена вимога, відповідно до якої останню повідомлено щодо факту передачі авансу в розмірі 2000 доларів США за майбутній продаж житлового будинку [ADDRESS] та щодо невиконання у зв`язку зі смертю відповідних договірних відносин зі спадкодавцем. На підставі чого позивачка вимагала від відповідачки, як спадкоємиці майна [PERSON] , в строк до 20.01.2024 повернути вищевказану суму. 28.12.2023 відповідачкою надано відповідь на вказану вимогу, яка по суті не задовольнила вимогу позивачки, мотивуючи тим, що передані кошти були завдатком, та відповідачка не відмовляє у продажу позивачці вказаного будинку. Матеріали справи та зміст розписки свідчить про наявність між позивачкою та померлим [PERSON] договірних правовідносин щодо купівлі-продажу у майбутньому зазначеного нерухомого майна. Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Частиною 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Основними ознаками завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, який він одночасно і забезпечує, а також він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Як і інші способи забезпечення виконання зобов`язання завдаток вважається дійсним у разі дотримання письмової форми правочину (ст. 547 ЦК України) і може забезпечувати лише дійсне зобов`язання (ст. 548 ЦК України). Аванс - це визначена грошова сума. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути. І якщо продавець отримав як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. Тобто, боржник який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. Матеріали справи та зміст розписки свідчать, що позивачка та [PERSON] , який помер [INFO] , домовилися щодо купівлі-продажу у майбутньому житлового будинку в [ADDRESS] , належного померлому, проте власник вказаного будинку помер, договір купівлі-продажу в установлено законом порядку між позивачкою та померлим укладено не було, вказаний будинок в подальшому успадкувала відповідачка [PERSON] .. Отже, передані кошти в сумі 2000 доларів США як завдаток за розпискою від 06.02.2022 за своєю суттю є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із відсутністю зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 09 грудня 2020 року по справі № 211/5994/17, від 10 лютого 2021 року по справі № 208/680/15-ц, від 25 квітня 2018 року у справі № 679/2231/15-ц, від 21 вересня 2020 року по справі № 308/1904/17. Обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора визначений положеннями статті 1282 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожний із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідачка [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON] та відповідно до інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєструвала право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину №1592 від 09.10.2023. Системний аналіз вищевказаних норм та встановлені обставини справи дають можливість зробити висновок, що вимоги позивачки до відповідачки [PERSON] , як спадкоємця майна після смерті [PERSON] , є обґрунтованими. Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення коштів в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц. Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Отже, на підставі вищевикладеного, з відповідачки підлягають до стягнення на користь позивачки грошові кошти в розмірі 2000 доларів США. Також, позивачкою при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, який в порядку ч.1 ст. 141 підлягає стягненню в повному розмірі з відповідачки. Водночас, позивачкою заявлено вимогу стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу, яка відповідно до наданих Договору про надання правничої допомоги від 13.12.2023, Додатку 1 до Договору, Прайс-листа, Акту приймання-передачі наданих послуг, квитанцію від 30.04.2024, становить 5800,00 грн. Вказана сума відповідно до ст. 137, ч.2 ст.141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідачки. На підставі ст.15,16 ЦК України,

Outcome: approved