Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

19.02.2024 адвокат Браславська О.А., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 27.12.2022 р. Індустріально - Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 519. Крім того, просить суд вирішити питання про визначення місця проживання дитини разом із батьком. На обґрунтування позову зазначено, що з 27.12.2022 позивач перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, намагання позивача зберегти сім`ю та шлюбні відносини до позитивного результату не призвели. У зв`язку із тим, що подальше збереження сім`ї неможливе, позивач просить шлюб розірвати та визначити місце проживання сина разом із ним. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.03.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлялись належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Браславська О.А. подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та без участі позивача. На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти розірвання шлюбу та залишення дитини проживати разом із батьком не заперечувала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За положенням ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб сторони перебувають у шлюбі з 27.12.2022, який зареєстровано Індустріально - Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 519, Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а. с. 13). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а. с. 14). Судом встановлено, що сторони припинили сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про залишення проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу разом із батьком, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу та проживання дитини разом із батьком, відтак батьки погодились, щоб малолітня дитина проживала разом із батьком за адресою фактичного проживання, як внутрішньо переміщена особа ( [ADDRESS] ). До позову додано копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , [INFO] про те, що остання є мати [PERSON] , [INFO] та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітнього сина (а. с. 16, 30). Як встановлено судовим розглядом, спір про визначення місця проживання малолітньої дитини відсутній. Відтак, підстав для задоволення цієї частини позовних суд не вбачає. Разом із тим слід роз`яснити, що позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, за наявності такого спору між матір`ю та батьком, який може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (стаття 161 Сімейного кодексу України). Питання щодо розподілу судових витрат вирішити у порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial