Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 31 серпня 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, України, за актовим записом №33. Позивачка вказує, що причиною розпаду сім?ї стало те, що вони з відповідачем мають різні характери та погляди на життя через, що в сім?ї виникають безпідставні сварки та непорозуміння. Відповідач не поважав її як свою дружину, не рахувався з її думкою, безвідповідально ставився до своїх сімейних обов?язків та перебуваючи в нетверезому стані безпричинно затіває безпідставні сварки в ході яких ображає її нецензурною лайкою в присутності дітей, що негативно впливає на їх виховання. Від данного шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.02.2024 року призначено подружжю [PERSON] та [PERSON] строк для примирення терміном на три місяці. Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрих кодовим ідентифікатором №0600094800126 в судове засідання не з`явилася. В позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами №0600073596979, №0600083851942, №0600088040462, №0600094822731 в судове не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району, Закарпатської області, України за актовим записом №33, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] (а.с.7). Від данного шлюбу сторони мають одного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про його народження Серія [NUMBER] виданого виконкомом Глибокопотіцької сільської ради 27 березня 2017 року (а.с.4). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторонни разом не проживають більше чотирьох років, спільного господарства не ведуть та не спілкуються. Наданий сторонм строк для примерення позитивного результату не дав. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved