Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Полтави з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 01.10.2019 працювала на посаді головного спеціаліста організаційного відділу Куп`янської міської ради Харківської області. 25.04.2022 була призначена на посаду начальника відділу організації документообігу виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області. 19.06.2022 позивачку було звільнено із займаної посади за згодою сторін, ч.1. п.1, ст. 36 КЗПП. При звільненні з нею не було проведено розрахунку по заробітній платі за період з 01.03.2023 19.06.2023 та виплати компенсації за невикористану соціальну відпустку як матері, що виховує дитину одна за 2021-2022 роки. Враховуючи викладене, просила стягнути з Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2023 по 19.06.2023 в розмірі 48\~522 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 6 місяців починаючи з 19.06.2023 у розмірі 80\~128 грн, усього на загальну суму 128\~649, 90 грн без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати та стягнути на її користь грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2021-2022 роки станом на день звільнення 19.06.2023, в розмірі 12\~718,60 грн. Ухвалою суду від 19.07.2023 зазначену позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. Шляхом подання нової позовної заяви 31.07.2023 зазначені в ухвалі суду недоліки були усунуті. Ухвалою суду від 01.08.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено судовий розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 04.09.2023 представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти позову, вважає позовні вимоги незаконними і необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву представник позивача значив, що позивачка безпідставно просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2023 по 19.06.2023, оскільки останню було звільнено 19.06.2022, після чого, позивачка у трудових відносинах з відповідачем не перебувала. [PERSON] під час окупації пішла на співпрацю з окупаційною владою, добровільно очоливши у так званій «військово-цивільній адміністрації» один із її структурних підрозділів. [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 111-1 КК України вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2022. Позивач також безпідставно просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2021-2022 року, оскільки невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, як матері що сама виховує дитину до 15 років за 2022 рік складає 10 календарних днів. Також, при звільненні передбачено утримати відповідні кошти основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи з 01.10.2021 по 19.06.2022 за який наперед використано 8 к.дн. Позивачка пропустила строки звернення до суду, які поновленню не підлягають, оскільки з моменту звільнення позивачки та ознайомлення з розпорядженням про її звільнення пройшло більше року. Просив у задоволення позовної заяви відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на позивачку. 11.09.2023 позивачкою надано відповідь на відзив, у якому вона зазначила, що вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП не обмежені будь-яким строком. З зазначених підстав посилання відповідача на строк позовної давності є недоречним. При звільненні 19.06.2022 з позивачкою, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, не було проведено виплат всіх сум, що належать їй. Додаткові відпустки позивачкою використані не були. Позивачка самостійно виховує та утримує дитину 11.07.2006 року народження. Просила задовольнити позовні вимоги. 11.09.2023 позивачка подала уточнену позовну заяву, в якій остаточно просила стягнути на її користь з Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2022 по 19.06.2022 в розмірі 96\~549, 06 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 6 місяців починаючи з 19.06.2023 у розмірі 354\~493,68 грн, усього на загальну суму 451 042,74 грн без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати та стягнути на її користь грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2021-2022 роки станом на день звільнення 19.06.2022, в розмірі 57\~641,20 грн., рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць звернути до негайного виконання, стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. 27.09.2023 представником відповідача надано відзив на уточнену позовну заяву, у якому він зазначив, що вважає уточнену позовну заяву незаконною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що позивач не мала права змінювати предмет позову на даній стадії судового процесу, оскільки змінила розмір позовних вимог вже після початку першого судового засідання у справі. Крім того, на думку відповідача, позивач одночасно змінила предмет і підстави позову, що суперечить ст. 49 ЦПК України, оскільки у первісній позовній заяві просила стягнути заборгованість за інший період і у значно меншому розмірі. Також, при визначенні розміру середньої заробітної плати в первісному позові позивачка виходила з розміру заробітної плати за 2021 рік, а в уточненій позовній заяві виходила з розміру середньої заробітної плати за останні два місяці січень-лютий 2022 згідно з довідками АТ КБ «Приватбанк». При цьому середньоденна заробітна плата склала 2882,06 грн. Позивач пропустила строки звернення до суду, які поновленню не підлягають, оскільки з моменту звільнення позивача та ознайомлення з розпорядженням про її звільнення пройшло більше року. Крім інших правових підстав незаконності та необґрунтованості уточненої позовної заяви , необґрунтованим та неправомірним є здійснений розрахунок заборгованостей, оскільки позивачкою неправомірно визначено розмір середньоденної заробітної плати, у складі цих надходжень були також одноразові виплати. За березень 2022 з позивачем був здійснений повний розрахунок, крім того, за розпорядженнями Куп`янського міського голови було встановлено збереження в межах кошторису за працівниками, які підпадають під дію простою та працівниками залученими до роботи заробітну плату у розмірі двох третин посадового окладу, а отже, розрахований позивачкою розмір заборгованості по заробітній платі за період з 01.03.2022 по 19.06.2022 є безпідставним та необґрунтованим. Просив у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі а судові витрати покласти на позивачку. 16.10.2023 позивачкою надано відповідь на відзив у якому вона вказала що позовну заяву подано в межах строку позовної давності, при визначенні середнього заробітку позивачка виходила з розміру середньої заробітної плати за останні два місяці, січень-лютий 2022, згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк». В даному спорі подія невиплати заробітної плати почала відбуватися з березня 2022 року, тому при обчисленні заробітної плати слід виходити з розміру середньої заробітної плати за останні два місяці, січень-лютий 2022. 16.10.2023 представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначив що розрахунки заборгованості надані позивачкою є необґрунтованими та помилковими та надано власні розрахунки виниклої заборгованості. Також зазначено про сплив строків позовної давності. 19.10.2023 позивачка подала уточнену позовну заяву, в якій остаточно просила стягнути на її користь з Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2022 по 19.06.2022 в розмірі 81\~313,44 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 6 місяців починаючи з 19.06.2023 у розмірі 134\~249,16 грн, усього на загальну суму 215\~562,60 грн без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати та стягнути на її користь грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2021-2022 роки станом на день звільнення 19.06.2022, в розмірі 21\~829,00 грн., рішення в частині виплати заробітної плати за один місяці звернути до негайного виконання, стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. 02.11.2023 представник відповідача надав відзив на уточнену позовну заяву в якій вказав про неможливість зміни позивачкою підстав та предмету позову на даній стадії судового процесу, розрахунки заборгованості виконані позивачкою є безпідставними та необґрунтованими, надав власні розрахунки такої заборгованості. Крім того заявив про застосування строків позовної давності. Просив у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі а судові витрати покласти на позивачку. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 09.02.2024 справу було передано судді Москаленко В.В. Ухвалою суду від 14.02.2024 справу прийнято до розгляду судді Москаленко В.В. та залишено позовну заяву без руху, з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви. 20.03.2024 недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою суду від 21.03.2024 продовжений розгляд справи після усунення недоліків заяви. В судовому засіданні представник позивачки та позивачка підтримали позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві від 19.10.2023. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій підтримав заперечення проти позову, просив у задоволенні позову відмовити та розглянути справу без його участі за наявними у справі документами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивачка з 01.10.2019 працювала на посаді головного спеціаліста організаційного відділу Куп`янської міської ради, 25.04.2022 була переведена на посаду начальника відділу організації документообігу виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області (копія трудової книжки - а.с.29-30). Розпорядженням «Про звільнення» № 125/ос від 19.06.2022 [PERSON] була звільнена з 19.06.2022 з посади начальника відділу організації документообігу виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області за угодою сторін, ч.1 п.1, ст.36 КЗпП України (а.с.34). Пункт 2 розпорядження від 19.06.2022 № 125/ос, містить вказівку відділу бухгалтерського обліку та звітності апарату виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, у зв`язку із звільненням [PERSON] з посади начальника відділу організації документообігу виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, провести нарахування та остаточний розрахунок згідно чинного законодавства, взявши до уваги, що невикористані дні: -додаткової оплачуваної відпустки, як матері, що сама виховує дитину до 15 років за 2022 рік складає 10 к.дн.; -провести утримання відповідних коштів основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи з 01.10.2021 по 19.06.2022 за який наперед використано 8 к.дн (30:354=0,0847 х 257 к.дн. = 21,7=22 к.дн., а в дійсності використано 30 календарних днів). Розпорядженням Куп`янського міського голови від 24.02.2022 № 42 встановлено у Куп`янській міській раді Харківської області та її виконавчих органах з 24.02.2022 терміном на час введення воєнного стану простій у роботі працівників та зокрема, збережено у межах кошторису середній заробіток для працівників які підпадають під дію простою (а.с. 94). Розпорядженням Куп`янського міського голови від 12.03.2022 №45 внесені зміни до розпорядження від 24.02.2024 № 42 «Про встановлення простою», та зазначено про збереження у межах кошторису за працівниками залученими до роботи середнього заробітку за фактично відпрацьований час (а.с. 95). Розпорядженням Куп`янського міського голови від 14.03.2022 № 47 з 14.03.2022 [PERSON] була залучена до роботи як головний спеціаліст організаційного відділу апарату міської ради (а.с. 96-98). Розпорядженням Куп`янського міського голови від 25.04.2022 № 56/ос «Про призначення в порядку переведення», [PERSON] призначена в порядку переведення з 25.04.2022 на посаду начальника відділу організації документообігу виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 99) Розпорядженням Куп`янського міського голови від 02.05.2022 № 60 внесені зміни до розпорядження Куп`янського міського голови від 24.02.2022 № 42 «Про встановлення простою», та визначено зберегти у межах кошторису за працівниками, які підпадають під дію простою, а також працівниками залученими до роботи, заробітну плату у розмірі двох третин посадового окладу (а.с. 100). Розпорядженням від 30.11.2022 № 1-со/1 «Про припинення простою», припинений з 01.12.2022 у Купянській міській раді Харківської області та її виконавчих органах простій у роботі працівників, що виник не з їх вини, встановлений з 24.02.2022 (а.с.101). Згідно довідки про доходи, виданої Виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області, [PERSON] , як начальнику відділу організації документообігу, виходячи з кількості фактично відпрацьованих днів на вказаній посаді було нараховано за квітень 2022 року 1666,67 грн., а за травень 2022 року 7000,00 грн. Середньоденна заробітна плата становить 320,99 грн. (а.с. 102). Як вбачається з довідки, виданої Виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області 14.05.2024 №46, заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з 01.04.2022 по 19.06.2022 року становить 17113,03 грн, в тому числі: заборгованість за квітень 2022 року складає 13022,19 грн, за травень 2022 року 4666,66 грн, за період з 01.06.2022 року по 19.06.2022 3192,98 грн. Згідно розпорядження від 19.06.2022 №125/ос про звільнення [PERSON] проведено утримання відповідних коштів основної щорічної відпустки за невідпрацьований період роботи з 01.10.2021 по 19.06.2022 року за 8 календарних днів в сумі 3768,80 грн. Відповідно до вищезазначеного розпорядження [PERSON] не використала додаткову оплачувану відпустку, як мати що сама виховує дитину до 15 років, за 2022 рік, а саме: 10 календарних днів. Розмір компенсації за невикористані дні додаткової відпустки склав 4901,60 грн. Отже, заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить 11713,03 грн, розмір компенсації за дні невикористаної додаткової відпустки становить 4901,60 грн. Згідно відповіді від 30 червня 2023 року на звернення позивача щодо надання довідки про розмір заробітної плати за період січень-лютий 2022 з розшифровкою нарахувань, довідки про неотримання соціальної відпустки за 2021-2022 роки, відповідачем повідомлено, що на дату відповіді міська рада має можливість надати лише довідку про отримані доходи за січень-лютий 2022 року (а.с.23-24). Відповідно до копії довідки про доходи, позивачці за січень 2022 року нараховано суму 35045,58 грн, складовими якої є: заробітна плата 4023,18 грн, щорічна відпустка 8479,80 грн, матеріальна допомога на оздоровлення 5200 грн, виробнича премія 383,00 грн, компенсація за невикористані відпустки 16\~959, 60 грн., індексація 0,00 грн та за лютий 2022 року нараховано суму 14332,95 грн, складовими якої є: заробітна плата 3276,00 грн, щорічна відпустка 8950,90 грн, матеріальна допомога на оздоровлення 0 грн, виробнича премія 2080,00 грн, компенсація за невикористані відпустки 0,00, індексація 26,05 грн. в подальшому заробітна плата не нараховувалась (а.с. 25). Згідно з довідкою наданою виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області від 30.09.2023 №2434 [PERSON] за березень 2022 року була нарахована заробітна плата в сумі 15046,22 грн. На картковий рахунок останньої надійшли 11.03.2022 грошові кошти в сумі 5000,00 грн та 21.03.2022 в сумі 7112,20 грн (а.с. 64). Надаючи оцінку позовним вимогам суд виходить з такого. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1\~статті 47 КЗпП України\~визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Положеннями статті 233 КЗпП України, встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Положеннями статті 234 КЗпП України також передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~статтею 233\~цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року. З аналізу положень вказаних норм КЗпП України, які діяли на час звернення позивачки до суду із позовом, вбачається, що строки звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, обраховуються з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Позивачка звернулась до суду із позовною заявою 17.07.2023. Предметом позову є стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за додаткову відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Представником відповідача не надані до матеріалів справи докази виконання з боку відповідача обов`язків, передбачених ст.ст. 47, 116 КЗпП України в частині письмового повідомлення позивачки про нараховані та виплачені суми при звільненні до дати звернення позивачки до суду. Із зазначених підстав суд відхиляє посилання відповідача про пропуск позивачкою строку звернення до суду, оскільки, виходячи з предмета позову (яким є стягнення всіх сум, що належать працівникові при звільненні), початок обчислення вказаного строку пов`язаний з датою отримання позивачкою повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, а не з датою її ознайомлення з розпорядженням про звільнення. Відповідно до\~статті 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 43 Конституції України\~закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини 1\~статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі\~статтею 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з частиною першою\~статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно з довідкою, наданою виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області від 30.09.2023 №2434 [PERSON] за березень 2022 року була нарахована заробітна плата в сумі 15046,22 грн. На картковий рахунок останньої надійшли 11.03.2022 грошові кошти в сумі 5000,00 грн та 21.03.2022 в сумі 7112,20 грн (а.с. 64). Отже, після утримання передбачених законодавством податків та зборів, відповідачем був проведений з позивачкою повний розрахунок по заробітній платі за березень 2022 року. Відповідно позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2022 року задоволенню не підлягають. Заборгованість відповідача по заробітній платі становить: за квітень 2022 року - 13022,19 грн, за травень 2022 року 4666,66 грн, за період з 01.06.2022 року по 19.06.2022 3192,98 грн. Всього на загальну суму 20881,83 грн. Згідно розпорядження від 19.06.2022 №125/ос про звільнення [PERSON] проведено утримання відповідних коштів основної щорічної відпустки за невідпрацьований період роботи з 01.10.2021 по 19.06.2022 за 8 календарних днів в сумі 3768,80 грн. Отже, загальний розмір заборгованості по заробітній платі [PERSON] за період з 01.04.2022 по 19.06.2022 становить 17113,03 грн., що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 14.05.2024 № 46. Крім того, відповідно до вказаної довідки, розмір нарахованої [PERSON] компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2022 рік, а саме 10 календарних днів, становить 4901,60 грн. При цьому суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості по заробітній платі за період з 01.03.2022 по 19.06.2022 на суму 81313,44 грн. та розрахунок компенсації за невикористану соціальну відпустку в розмірі 21829,00 грн., оскільки вказані розрахунки проведені виходячи з самостійно визначеної позивачем середньої заробітної плати за січень-лютий 2022 року в розмірі 1091,45 грн., на підставі даних довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 27.04.2023 про рух коштів по картці/рахунку та без врахування обставини переведення позивачки з 25.04.2022 на посаду начальника відділу організації документообігу виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області. Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на наявність вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2022 у справі № 183/8096/22, яким [PERSON] засуджена за ч.2 ст. 111-1 КК України, оскільки зазначені обставини не стосуються предмета позову, мали місце після звільнення позивачки та не позбавляють відповідача обов`язку виплати працівникові всіх сум, належних останньому при звільненні. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню частково, за період з 01.04.2022 по 19.06.2022 на загальну суму 17113,03 грн. Позовні вимоги про стягнення грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2022 рік підлягають задоволенню частково, на загальну суму 4901,60 грн. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає таке. У пункті 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України. Відповідно до\~статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1\~статті 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум, але не більш як за шість місяців. Велика Палата Верховного суду у постанові від 26.02.2020 по справі № 821/1083/17 сформулювала правову позицію, суть якої полягає у тому, що ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими\~ЦК України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, а відтак працівник має право на відшкодування майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин згідно з нормою\~статті 117 КЗпП України, за весь період такого невиконання, в тому числі й після прийняття судового рішення. З матеріалів справи встановлено, що позивач з 01.10.2019 працювала на посаді головного спеціаліста організаційного відділу Куп`янської міської ради, 25.04.2022 була переведена на посаду начальника відділу організації документообігу виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, 19.06.2022 звільнена з вказаної посади, та під час звільнення позивачки, з нею не був проведений остаточний розрахунок. Поряд з цим, надаючи оцінку позовній вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 134249,16 грн. за період з 19.06.2022, суд виходить з такого. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 8\~лютого 1995\~року №100 (далі Порядок № 100). З урахуванням цих норм, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з положеннями п.2 Порядку № 100, якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався середній заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього-п`ятого пункту 4 цього Порядку. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 4 Порядку № 100, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Згідно з довідкою Виконавчого комітету Купянської міської ради Харківської області, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 320,99 грн. При цьому позивачем здійснений розрахунок суми середнього заробітку, що підлягає стягненню, шляхом множення самостійно визначеної суми середньо-місячного заробітку у розмірі 22374,86 грн. виходячи з даних довідки АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів по картці/рахунку, на 6 календарних місяців. Проте, відповідно до пункту 8 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.\~ Отже суд не погоджується зі здійсненими позивачем нарахуваннями та здійснює розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням пункту 8 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, виходячи з кількості робочих днів за період з 19.06.2022 по 19.12.2022, яка дорівнює 131 робочий день (червень 2022 року 9 робочих днів, липень 2022 року 21 робочий день, серпень 2022 року 23 робочих дні, вересень 2022 року 22 робочих дні, жовтень 2022 року 21 робочий день, листопад 2022 року 22 робочих дні, грудень 2022 року 13 робочих днів). Розрахунок здійснюється шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку 320,99 грн. на число робочих днів. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з урахуванням заявлених позовних вимог [PERSON] , становить: 320,99 грн х 131 робочих день = 42049,69 грн. Отже, позов у цій частині підлягає задоволенню частково, на суму 42049,69 грн. Відповідно до частини 1\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заробітної плати та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, яка включається до структури заробітної плати. Позовні вимоги позивачки в частині стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені частково, на суму 17113,03 грн. (21,05%). Відповідно, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за вказаною вимогою у розмірі 225,99 грн. (1073,60 х 21,05%). Позовні вимоги позивачки про стягнення грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки задоволені частково, на суму 4901,60 грн. (22,46%) Відповідно, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за вказаною вимогою у розмірі 241,13 грн. (1073,60 х 22,46%). З матеріалів справи вбачається, що позивачем за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні сплачений судовий збір на загальну суму 1342,50 грн. (а.с. 41, 166). Позовні вимоги позивачки про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволені частково, на суму 42049,69 грн. (31,32%) Відповідно, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір за вказаною вимогою у розмірі 420,47 грн. (1342,50 х 31,32%). З урахуванням наведеного ,суд вважає позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку , грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial