Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

У січні 2024 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , Ічнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стан у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було укладено 02.10.1998. В період шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Через деякий час шлюбні відносини між подружжям [PERSON] та [PERSON] припинилися та сторони почали проживати окремо. У 2004 позивачка познайомилась з [PERSON] , почали зустрічатися та та проживати разом. В позивачки та відповідача народився син - [PERSON] , [INFO] . Однак у свідоцтві про народження дитини та в державному реєстрі актів цивільного стану батьком записано не біологічного батька дитини, а колишнього чоловіка позивачки - [PERSON] , з яким позивачка розірвала шлюб лише 23.07.2008. [INFO] [PERSON] помер. В подальшому у позивачки та відповідачки народився ще один син - [PERSON] , [INFO] . Цю дитину сторони зареєстрували за спільною заявою подружжя, оскільки на той момент ще не перебували між собою в зареєстрованому шлюбі. Лише після народження [PERSON] позивачка та відповідач зареєстрували шлюб. Позивачка зазначає, що хоча в свідоцтві про народження сина [PERSON] записаний не біологічний батько, а перший чоловік позивачки, однак весь цей час відповідач утримував та виховував синів. Враховуючи викладене, позивачка просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] ; внести зміни до актового запису № 42 від 07.07.2005, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області, зазначивши батьком дитини - [PERSON] громадянина України [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження, замінивши прізвище та по-батькові [PERSON] на « [PERSON] »; судові витрати позивачка залишає за собою. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2024 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник позивача також подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що прости задоволення позовних вимог не заперечує та просить провести розгляд справи за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Ічнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стан у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Надали до суду лист № 19061/75-10-24-33.14/33.14 від 04.04.2024, в якому зазначили, що просять провести розгляд справи без участі їх представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавство. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. Проте, позивачка зазначила у позовній заяві, що судові витрати просить залишити за нею. Враховуючи вищевикладене, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved