Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. ПАТ Харківенергозбут звернулось до Київського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованість за електричну енергію, що утворилась за адресою: [ADDRESS] за період з 31.12.2021 по 31.03.2024 в розмірі 114082,08 грн. Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. Аргументи учасників справи. Позивач надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач відзиву на позов або будь-яких інших клопотань до суду не надала. Участь у справі сторін. У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, додавши до позовної заяви клопотання про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності не надала. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Рух справи. Ухвалою судді\~Київського\~районного\~суду м.\~Харкова\~від\~06.11.2023\~прийнято\~до\~розгляду\~та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК\~України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 26.10.2018 № 1268 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, передбачено, що на території Харківської області таким постачальником визначено ПрАТ Харківенергозбут. ГІрАТ Харківенергозбут має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 № 505). Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі Споживач) постачальником універсальних послуг (далі Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641. 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії (далі Закон) та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.08.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів. Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ Харківенергозбут розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo. kharkov.ua. Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. У відповідності до абзацу вісімнадцятого пункту 13 розділу XVII Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. За адресою:\~ [ADDRESS] ,\~згідно Договору\~від 01.01.2019\~побутовим споживачем\~електричної енергії,\~що постачає\~ПрАТ Харківенергозбут\~є [PERSON] (далі - Відповідач). Враховуючи наведені приписи, та те, що за вказаною адресою фактично спожито електричну енергію. Договір вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua з [PERSON] .. За період\~з 31.12.2021\~по 31.03.2024\~за вказаною\~адресою згідно\~переданих у\~відповідності до\~вимог п.\~11\~Постанови №\~312,\~п.\~4.3\~ПРРЕЕ,\~п.\~1.1\~Розділу IX\~Кодексу комерційного\~обліку від\~оператора системи\~розподілу AT\~Харківобленерго показань\~приладу обліку\~проведено нарахування\~за електричну\~енергію (довідка\~додається)\~у розмірі\~114082,08\~грн. Проте вказану суму боргу за виставленими рахунками боржник не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за електричну енергію у вказаному розмірі. Несплата Відповідачем вартості використаної електроенергії шкодить інтересам товариства, а тому ПрАТ Харківенергозбут вимушене звернутись до суду із даним позовом. У відповідності до інформаційної довідки № 372336203 від 02.04.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Відповідач є власником квартири, за вказаною адресою: [ADDRESS] , з часткою власності: 80/100, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, р. № 4900, від 16.08.2004, виданий приватним нотаріусом ХМНО Назаренко О.О. Рішення Баглейського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.04.2005 Мирова угода від 09.06.2005, затверджена Ухвалою Київського районного суду м. Харкова, та 20/100 на підставі договору дарування, р. № 10796, від 01.12.2006 виданого приватним нотаріусом ХМНО Назаренко О.О. За даною адресою відкрито 2 особових рахунки, а саме: 960000163332 на [PERSON] ; 960000163336 на [PERSON] . Таким чином при наявності 2 (двох) особових рахунків за вказаною адресою, та відсутністю доказів причетності до заборгованості за о/р [NUMBER] , який відкрито на [PERSON] , інших співвласників саме Відповідач повинна нести відповідальність за утворену заборгованість. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~13\~ЦПК\~України\~суд\~розглядає\~справи\~не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим\~відповідно\~до\~цього\~Кодексу,\~в\~межах\~заявлених\~нею\~вимог\~і\~на підставі\~доказів,\~поданих\~учасниками\~справи або\~витребуваних\~судом\~у\~передбачених\~цим\~Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 1 ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з п. 5.10 Договору оплата рахунка Постачальника має бути здійснена Споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору. За умовами п. З комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць: оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється Споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Стаття 13 Конституції України та ст. 319 Цивільного Кодексу України наголошують те, шо «власність зобов`язує». Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечні закону.. Статтею 322 Цивільного Кодексу України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» містить чітке визначення як «індивідуальний споживач». Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, які є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, які користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власні потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлові комунальної послуги. Згідно із пунктом другим частини першої статті 5 Закону України «Про житлові комунальні послуги» постачання електричної енергії відноситься до комунальних послуг. Хоч у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно і: договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закон споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлові комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Абзацом другим ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуг і передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплати і житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою д. звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція міститься у Постанові ВСУ від 20.04.2016 справа № 6-2951 цс 15. Також, аналогічна позиція висвітлена в Ухвалі ВССУ з розгляд цивільних і кримінальних справах від 05.04.2017 у справі №212/4917/15ц. За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ч. 1 ст. 541 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Інші доводи та заперечення учасників справи означених висновків суду не спростовують. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Щодо судових витрат. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, що розглядається, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати зі сплати судового збору стягнувши з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved