Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

В квітні\~2024\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування якого вказав, що 09.10.2023р. він уклав з [PERSON] договір позики та 09.10.2023р. передав останньому грошові кошти в сумі 8000 доларів США, з умовою їх повернення 14.10.2023р. Договір укладено в письмовій формі у вигляді розписки у присутності свідка [PERSON] .. Проте, станом на 14.10.2023р. та до цього часу відповідач не виконав умови договору, відмовляється в добровільному порядку погашати заборгованість, яка виникла, а тому це стало підставою для звернення до суду з позовом. З врахуванням наведеного, а також положень ст.ст. 1046, 1047, 1049, 625 ЦК України, позивач просить суд: стягнути з відповідача на його користь 8000 доларів США позики та 117,07 доларів США 3% річних за період з 09.10.2023р. по 03.04.2024р. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК Україи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.10.2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого останній отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 8000 доларів США, які зобов`язався повернути 14.10.2023р. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується розпискою від 09.10.2023р.. [PERSON] своє зобов`язання, згідно договору позики від 09.10.2023р. не виконав, кошти позивачу не повернув. Стаття 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язання за договором позики від 09.10.2023р. При цьому позивачем та його представником не обгрунтовано нарахування 3% річних відповідно до положень ст.625 ЦК України та п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України за період з 09.10.2023р. по 03.04.2024р. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який триває і на даний час. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 8000 доларів США заборгованості за договором позики від 09.10.2023р. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 3959,93 грн. (8117,04/100 = 81,17; 8000/81,17 = 98,56%; 4017,79 (3109,39 +908,40) /100 х 98,56 = 3959,93). На підставі викладеного та

Outcome: partial