Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Мотуз Олександр Володимирович звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області\~\~з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок травми на виробництві та професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат". За час роботи на даному підприємстві [PERSON] отримав хронічні професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких він працював. Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технологічних процесів, відсутність денного освітлення, несприятливий мікроклімат, важка фізична праця, вимушена робоча поза сприяли розвитку професійних захворювань. Крім того, за час роботи на підприємстві відповідача, з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1 від 25 вересня 2014 року №25/7 та актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 25 вересня 20214 року. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 20\~квітня 2015 року серія 12 ААА №003139 позивачу первино встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 25% травма на виробництві. Згідно довідки\~Медико-соціальної\~експертної комісії\~від 02 червня 2021 року серія 12 ААА №060898 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 25% травма на виробництві. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 22 червня 2023 року серія 12 ААА №143952 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 25% травма на виробництві. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 27 лютого 2024 року серія 12 ААА №129916 позивачу первино /повторно/ встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 65%: 30% радикулопатія, 10% вібраційна, 10% ХОЗЛ, 5% приглухуватість,10 % травма на виробництві. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 27 лютого 2024 року серія 12 ААГ №558335 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, [PERSON] втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури та лікування. Просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 245 000,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Згідно з п.1 ч.1 ст.274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України). Ухвалою суду від 26 квітня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - в письмовому провадженні. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ 08 травня 2024 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання у розмірі 245 000,00 грн. Посилається на те, що позивач свідомо не надав суду інформацію про те, що 16 січня 2024 року між ним та АТ "Марганецький ГЗК" був укладений договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, відповідно до якого АТ "Марганецький ГЗК" сплатило [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 гривень (за обома договорами) в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди, зумовленої втратою здоров`я внаслідок: - виявлених захворювань, за основним діагнозом: 1. Радикулопатія попереково- крижова L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). 2.Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом і другого степеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. 3.Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень перші стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня. 4. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] , підтверджується повідомленням про хронічне професійне захворювання (отруєння) № 08/21-2843, виданого Державною Установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» 13.12.2023 року, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ «МАРГАНЕЦЬКИЙ ГЗК відповідно до П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 23 січня 2024 року. -\~ та\~моральну шкоду\~від отриманої\~травми внаслідок\~нещасного випадку\~на виробництві,\~ який\~стався з\~ним 20.09.2014\~року о\~19\~год.\~10\~хв.\~на шахті\~№3/5\~АТ «Марганецький\~ГЗК» ,\~що підтверджується\~Актом за\~формою Н-1\~№ 25/7\~від 23.09.2014\~року про\~нещасний випадок,\~пов`язаний\~з виробництвом,\~затвердженим Головою\~Правління ПАТ\~«Марганецький ГЗК»\~Зільберманом О.Ю.\~Відповідно до\~зазначених договорів\~при виконанні\~АТ «Марганецький\~ГЗК» усіх\~своїх зобов`язань\~моральна шкода\~пов`язана\~з втратою\~здоров`я\~внаслідок виявлених\~захворювань Позивача\~внаслідок роботи\~у шкідливих\~умовах на\~АТ "Маргнецький\~ГЗК",\~вважається відшкодованою\~у повному\~обсязі.\~Сторони,\~АТ «Марганецький\~ГЗК» та\~ [PERSON] вчинили\~правочин добровільно,\~без наявності\~насильства,\~обману чи\~помилки,\~волевиявлення сторін\~при укладенні\~договору було\~вільним та\~відповідало внутрішній\~волі сторін.\~ При\~укладенні договору\~сторони визначили\~його істотні\~умови та\~своїми підписами\~це засвідчили,\~свідки зазначені\~в договорі\~своїми підписами\~засвідчили умови\~на яких\~був укладений\~договір.\~Спірний договір\~був виконаний\~зі сторони\~Відповідача в\~поновному обсязі,\~позивач отримав\~грошові кошти,\~що свідчить\~про бажання\~у сторін\~настання наслідків\~укладення спірного\~договору та\~те,\~що договір\~вчинено добровільно,\~без будь-якого\~стороннього впливу.\~Вказує,\~що статтею\~23\~ЦК України\~передбачено право\~особи на\~відшкодування моральної\~шкоди завданої\~внаслідок порушення\~її прав\~ та\~законних інтересів.\~Відповідно до\~частини другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою ля відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.1168 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Тобто у разі свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом). Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №641/8857/17. Позивач погодився на сплату йому одноразово у відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням та виробничою травмою у загальній сумі 10000 грн. про, що укладено договір про добровільне відшкодування шкоди, отримав таку виплату одноразово, що в силу ч. 5 ст. 23 ЦК України позбавляє позивача права повторно звертатися за відшкодуванням моральної шкоди. Враховуючи те, що моральна шкода відшкодована позивачу в повному обсязі, просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. 09 травня 2024 року представник позивача - адвокат Мотуз О.В. надав відповідь на відзив в якому просив позовні вимоги [PERSON] задовільнити у повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею\~\~13\~ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки Серії [NUMBER] , заведеної 02 березня 1998 року на [PERSON] . За час роботи на даному підприємстві, а саме: 20 вересня 2014 року позивач отримав травму на виробництві, яка обумовлена умовами в яких він працював, а саме: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій шийного відділу хребта, що підтверджується Актами форми Н-1, Н-5. За даним нещасним випадком складено Акти за формою Н-1 та Н-5 від 24 вересня 2014 року. Попри це позивач, працюючи на даному підприємстві, також отримав і професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких він працював, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) [PERSON] від 23 січня 2024 року (Форма П-4). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія 12 ААА №003139 від 20.04.2015 року позивачу первино встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25%. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія 12 ААА №060898 від 02 червня 2021 року позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25%. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА №143952 від 22 червня 2023 року позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25%. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 27 лютого 2024 року серія 12ААА №129916 позивачу первино/повторно /встановлено ступінь втрати професійної працездатне у загальному розмірі 65%, первинно: 30%- рад., 10%- вібр., 10% -ХОЗЛ, 5% -тугов., повт - 10% по труд. кал. 2014 р.) та третю групу інвалідності. Дата переогляду - 10.02.2025 року. Згідно довідки до акту медико-соціальної експертної комісії від 27 лютого 2024 року серія 12 ААГ №558335 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності за проф.захворюванням. Дата чергового переогляду 10.02.2025 року. Виходячи з медичних документів, акту №25/7 про нещасний випадок на виробництві, який стався 20 вересня 2014 року о 19 год. 10 хв., акту проведення розслідування нещасного випадку, який стався 20 вересня 2014 року 19 год. 10 хв., акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON] , суд прийшов до висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки та впливом комплексу виробничих шкідливих факторів на шахті, позивач отримав професійні захворювання та травму на виробництві. Статтею 46\~Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробнича травма отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.\~237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок виробничої травми, спричиненої негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.\~\~ Відповідно до\~ст. 1 Гірничого Закону України\~до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо). Згідно зі\~ст.38 Гірничого закону України\~до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах. За таких обставин, з огляду на вище зазначені норми Законів, під час судового розгляду доведено, що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача професійного захворювання. Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15). У зв`язку з вищевикладеним, суд не бере до уваги посилання відповідача на укладений між сторонами договір 16.01.2024 року про відшкодування моральної шкоди за спричинене професійне захворювання, оскільки його було укладено до встановлення у позивача стійкої втрати працездатності вперше (по проф.захворюванню) висновком МСЕК. Щодо договору від 16.01.2024 року про відшкодування моральної шкоди за травму на виробництві, як на підставу відмови у задоволенні позову, суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до положень\~статті 27 ЦК України, правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов`язки, є нікчемним. Згідно ч. 2\~ст. 115 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У відповідності до положень\~ст. 116 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків. Положення вищевказаної угоди не відповідають матеріалам справи, відомості яких не оспорюються сторонами (дата проходження огляду МСЕК, дата складення та затвердження Акту форми Н-1,Н-5,П-4 дата звільнення позивача з роботи) дає можливість визначити, що дана угода фактично зводиться до єдиного завдання - обмеження можливості позивача мати не заборонені законом цивільні права (право на компенсацію спричиненої немайнової шкоди), що вказує на нікчемність цього правочину та підтверджує, що він не створює жодних юридичних наслідків. Зазначена угода за своєю суттю являється обмеженням можливості позивача мати право на відшкодування моральної шкоди, яке передбачене\~Цивільним кодексом України\~та\~Конституцією України. Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях суду апеляційної інстанції, зокрема у справі№ 185/8504/21 провадження№ 22-ц/803/3597/22. Внаслідок втрати професійної працездатності, у зв`язку з виробничою травмою та професійним захворюванням, у позивача наявна моральна шкода, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, погіршилися його здібності, він втратив професійну працездатність, позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений постійно приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки професійного захворювання та травми, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди. Згідно статті 3\~Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини другої статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173\~КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно абзацу 9 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до вказаного закону. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167\~ЦК України та ст.237-1 КЗпПУ їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. Частиною першої статті 237-1\~КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни його життєвих зав`язків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 220_000 грн., з яких 120\~000 гривень за отримане професійне захворювання, 100\~000 за отриману травму на виробництві, з утриманням податку та обов`язкових платежів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у сумі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial