Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем з 2011 року почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання з відповідачем, народився син - [PERSON] [INFO] . 10.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 16.03.2021 року рішенням Братського районного суду в Миколаївській області шлюб було розірвано. Після чого син, [PERSON] 2014 р. н. залишився жити з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Після розлучення позивачем була подана заява до Братського районного суду про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини. Після розірвання шлюбу Відповідач підтримувала зв`язок із сином, намагалася сплачувати аліменти. На початку 2022 року Відповідач, припинила підтримувати будь-які стосунки із сином, [PERSON] , самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, навчанням та вихованням дитини не займається, матеріально не допомагає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, не цікавиться станом його здоров`я, не сплачує аліменти. Фактично вихованням сина по сьогоднішній день займається тільки, позивач, оскільки мати повністю зникла з життя своєї малолітньої дитини. Малолітній син повністю утримується та виховується позивачем, оскільки доглядати його більше нікому. Позивач вважає, що дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та сином склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. В свою чергу, Відповідач, маючи реальну можливість приймати участь у виховані та забезпечені сина, з власної ініціативи, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться фізичним, духовним та моральним розвитком, станом його здоров`я, тобто свідомо участі в житті дитини не приймає. Враховуючи те, що Відповідач жодним чином не позбавлена інформації стосовно місця проживання сина, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні сина з нею та прийманні участі в його вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно сина батьківських обов`язків, покладених на неї законом. Станом на сьогоднішній день, жодного з покладених законом на батьків обов`язків Відповідач не виконує, а тому позивач і звернувся до суду з даною позовною заявою. Під час судового засідання позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги. В судове засідання не з`явилася відповідачка, причини неявки суду невідомі. Під час судового засідання представник третьої особи [PERSON] , вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] 25.04.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , видане 09 червня 2017 року,актовий запис № 41. (а.с. 15). 10.06.2017 року між, [PERSON] та [PERSON] 1978 р. н. було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис №4.(а.с 11). 16.03.2021 року рішенням Братського районного суду в Миколаївській області шлюб було розірвано.(а.с. 12). 12.07.2021року на підставі судового наказу № 471/477/21 від 25.06.2021 року було відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] .(а.с.16-17). [PERSON] аліменти не сплачує,що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.(а.с.20). Малолітній [PERSON] . [INFO] навчається в 4-А класі Братського ліцею № 1 Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області. Хлопчик забезпечений всім необхідним шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання в школі, завжди має охайний вигляд. Із характеристики, яку надано дирекцією Братського ліцею №1 встановлено, що учень [PERSON] , 2014 р.н. на уроках активний із задоволенням працює в гуртках, має гарну нам ять, систематично бере участь у класних заходах, у спортивному житті школи. Навчанням та вихованням дитини займається його батько [PERSON] , 1987 р.н., який бере активну участь у житті класного колективу допомагає в організації позакласних заходів, постійно відвідує батьківські збори, організовує правильне проведення вільного часу, забезпечує високий рівень навчання дитини. Мати дитини [PERSON] , 1978 р.н., з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. За період навчання дитини з класним керівником на зв`язок не виходила, не цікавилася життям дитини. (а.с.22). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 06.02.2024 року встановлено, що протягом трьох років мати дитини [PERSON] не бере участі у вихованні га матеріальному забезпеченні сина [PERSON] . 2014 р.н. Хлопчик проживає із своїм батьком [PERSON] , який ним опікується, дбає про здоров`я, повноцінний розвиток та виховання дитини. (а.с.23). Батько дитини [PERSON] позитивно характеризується по місцю проживання, з 14 травня 2013 року працює у ФОП [PERSON] на посаді фармацевта аптечного пункту №1. З лютого 2023 року по січень 2024 року отримав дохід у сумі 83.918 грн.(а.с. 24-26) Рішенням виконавчого комітету Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області затверджено висновок органу опіки та піклування Братської селищної ради від 26.02.2024 року № 24, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 97-100). Під час судового засідання 23.04.2024 року свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з дитиною. Зараз позивач проживає з іншою жінкою. [PERSON] поїхала на заробітки, виїхала за кордон приблизно три роки тому, з того часу з дитиною її не бачила. Згідно інформації Державної прикордонної служби від 03.04.2024 року [PERSON] , [INFO] перетнула державний кордон (виїзд) 18.01.2020 року . Інформація щодо її повернення на територію України відсутня. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України, передбачено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у судовому порядку, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов`язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Як вказано в ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»). Отже, суд розглянувши справу дійшов висновку, що [PERSON] в порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, участь у виховані та забезпечені сина не приймає , не цікавиться фізичним, духовним та моральним розвитком, станом його здоров`я, тобто свідомо участі в житті дитини не приймає, а тому, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення її батьківських прав. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved