Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивач ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», звернулося в суд із позовом до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 18.05.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування, в особистому кабінеті на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» URL:https://miloan.ua/ відповідач, подав заявку на отримання кредиту №4181642. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному сайті URL: https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №4181642 від 18.05.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL:https://miloan.ua/. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит №4181642 від 18.05.2021 р. з ТзОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн. Кредитний договір №4181642 від 18.05.2021р. було укладено строком на 30 днів. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням вимог договору. 13.09.2021 р. згідно умов Договору факторингу №07Т ТзОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним Договором №4181642 від 18.05.2021р на користь ТзОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТзОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 44850 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.; заборгованість за відсотками 33750 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1100 грн., заборгованість за пенею -0,00 грн. В добровільному порядку відповідач не погашає вказану суму заборгованості, а тому позивач просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 09.04.24 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.73). Сторони у судове не з`явились. ТзОВ «Діджи Фінанс» при подачі позову до суду зазначило про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.6). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надавав. Сповіщався про дату та час судового засідання за адресою останнього відомого його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат не проживає». Крім того, на офіційному веб - сайті судової влади України розміщено оголошення, що відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням учасника процесу (а.с. 71, 74). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, пояснення на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, а також за наявності згоди позивача, суд, у відповідності до ч. 8 ст. 178ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами, та відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Встановлено, на підставі анкети-заяви на кредит №4181642 від 18.05.2021р між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладеного Договір про споживчий кредит №4181642 від 18.05.2021р (а.с.9, 30-33). Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 , 1.4 вказаного договору розмір кредиту становив 10000 гривень, строк кредиту 30 днів з 18.05.2021. Термін повернення кредиту і сплати комісії за дання кредиту та процентів за користування кредитом 17.06.2021 (а.с.30). Згідно з графіком платежів за договором про споживчий кредит №4181642 від 18.05.2021р [PERSON] ознайомлений із графіком платежів по вказаному договору (а.с. 34). ТзОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу на виконання умов договору №4181642 кошти в розмірі 10000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4638600 від 18.05.2021 (а.с. 38). Згідно з умовами договору факторингу №07Т від 13.09.2021 та витягу з додатку до нього ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 4638600 від 18.05.2021 на користь ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с. 11, 18-20). З розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 4181642 від 18.05.2021, та витягу з додатку №1 до договору факторингу №07Т від 13.09.2021 встановлено, що залишок боргу на момент відступлення прав вимоги складає 44850,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн.; заборгованість за відсотками 33750,00 грн.; заборгованість за комісією 1100,00 грн.; заборгованість за пенею 0 грн. (а.с.12 зворот, 21). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Отже, відповідачем умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту, що дає суду підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.204ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.639ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України"Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 7 ст.11Закону України"Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч. 1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст.612ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст.1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст.1050ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Враховуючи те, що ТОВ «Мілоан», як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого суд не встановив, а відповідач не надав, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог до відповідача. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження існування у [PERSON] перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованості за невиконання кредитного договору № 4638600 від 18.05.2021, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До матеріалів справи додано договір №42649746 від 11.12.2023 про надання правової допомоги, укладений між представником ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатським об`єднанням «Анастасії Міньковської», детальний опис виконаних робіт, акт про підтвердження факту надання правової допомоги (а.с.13-17). Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 2422 грн. 40 коп. судового збору та 6000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного, ст.ст. 509,526,1046-1049,1050-1054ЦК України та

Outcome: approved