Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 червня 1987 року між сторонами у Дубівецькій селищній раді, було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 6 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . У даному шлюбі в сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми, проживають окремо та створили власні сім`ї. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що подружжя втратило почуття взаємної поваги та любові, перестали вести спільне господарство та підтримувати шлюбні стосунки. Фактично протягом останніх двох років сім`я припинила своє існування. Підставою погіршення відносин стали різні погляди на життя, несумісність характерів. Примирення між сторонами неможливе. Ухвалою судді від 01 травня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/9611/24. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, у ньому наведених, строк на примирення просила не надавати. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20 червня 1987 року Дубівецькою с/Радою Тернопільського району Тернопільської області, сторони 20 червня 1987 року зареєстрували шлюб про що складено відповідний актовий запис за № 6. У шлюбі в сторін народилися: - син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно 17 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України; - син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 20 травня 1988 року відділом ЗАГСУ Тернопільського міськвиконкому. Неповнолітніх дітей у подружжя немає. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved