Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивачка в липні 2023 р. звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання іпотеки припиненою, скасування заборони відчуження нерухомого майна, в якому просила: 1) визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 19.10.2007, посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секретою І. І. за реєстровим номером 4120; 2) скасувати заборону відчуження нерухомого майна земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1417 га з кадастровим номером 2625855600:02:002:0119 на [ADDRESS] , яка накладена 19.10.2007 приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секретою І. І. за реєстровим номером 4121; 3) вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 5869463 від 19.10.2007 про обтяження нерухомого майна вказаної земельної ділянки та запис про іпотеку № 12972449 (спеціальний розділ), реєстраційний номер іпотеки 5869235 від 19.10.2007, об`єкт нерухомого майна: вказана земельна ділянка. Ухвалою від 20.09.2023 суддя відкрила провадження у даній справі та призначила підготовче засідання у рамках її розгляду за правилами загального позовного провадження, залучивши до участі в справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 12.12.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 12.10.2007 між позичальником [PERSON] та ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» укладений кредитний договір № 142-2007, згідно якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби в розмірі 15000 доларів США на строк до 12.10.2012 включно, із щомісячним погашенням кредиту до 05 числа кожного місяця в сумі не менше 245 доларів США, починаючи з листопада 2007 р., за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку 15 % річних. На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позивачка передала в іпотеку банку належну їй на праві власності земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1417 га з кадастровим номером 2625855600:02:002:0119 на [ADDRESS] (на цей час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області. 22.05.2014 між ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», який є правонаступником первісного кредитора, та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого останній набув права вимоги за вказаними кредитним договором і договором іпотеки. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25.06.2015 у справі № 352/1896/14-ц, яке набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.07.2015, з позичальника [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» 4154,79 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 24.07.2014 48539,86 грн., та 485,39 грн судових витрат; у решті позову відмовлено за спливом позовної давності. 02.09.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір відступлення прав вимоги, згідно якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки. Ухвалою Тисменицького районного суду від 27.05.2021 частково задоволено заяву ТОВ «Діджи Фінанс» про заміну сторони її правонаступником, замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «Діджи фінанс» у виконавчому листі № 352/1896/14-ц Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09.11.2015, виданому згідно рішення цього суду від 25.06.2015, з урахуванням ухвали цього суду від 01.07.2015, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 142-2007 від 12.10.2007 у розмірі 4154,79 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 24.07.2014 48539,86 грн., та 485,39 грн судових витрат. Рішення суду було звернуте до примусового виконання, виконане боржником [PERSON] у повному обсязі, що підтверджується постановою старшого державного виконавця Тисменицького ВДВС Шаманського П. С. від 06.09.2021 про закінчення виконавчого провадження № 50630230. Оскільки зобов`язання за кредитним договором припинилося виконанням, проведеним належним чином, припинилася також іпотека, яка є похідною від основного зобов`язання та дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Однак, відповідач не вжив заходів для припинення іпотеки та скасування заборони відчуження нерухомого майна, чим порушується право позивачки як власника на розпорядження земельною ділянкою. Представник позивача адвокат Волосянко Р. О. в поданій до суду заяві просив справу розглянути без участі сторони, позов підтримав і просив його задоволити. Представник відповідача АТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином. Представник відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» адвокат Міньковська А. В. у поданому до суду клопотанні просила розглянути справу за її відсутності, відповідач визнав заявлені позовні вимоги. При цьому представник відповідача подала заперечення щодо заявленого позивачкою розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що цей спір не є складним, а понесені позивачкою витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг; крім того, позивачка не надала жодних доказів на підтвердження фактичної оплати таких послуг. Просила відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. При цьому суд не бере до уваги раніше подані пояснення із запереченням позову представником відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» Гавриленко А. О., яка не підтвердила своїх повноважень на представництво інтересів відповідача в рамках розгляду цієї справи. Третя особа [PERSON] у поданій до суду заяві просив судовий розгляд справи проводити в його відсутності, просив задоволити позов. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що 12.10.2007 ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» та позичальник [PERSON] , який є третьою особою в цій справі, уклали кредитний договір № 142-2007, згідно якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби в розмірі 15000 доларів США на строк до 12.10.2012 включно, із щомісячним погашенням кредиту до 05 числа кожного місяця в сумі не менше 245 доларів США, починаючи з листопада 2007 р., за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку 15 % річних (а.с.9-11). Для забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позивачка [PERSON] на підставі укладеного з банком договору іпотеки від 19.10.2007, посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секретою І. І. за реєстровим номером 4120, передала в іпотеку банку належну їй на праві власності земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1417 га з кадастровим номером 2625855600:02:002:0119 на [ADDRESS] (а.с.12-13). Державна реєстрація іпотеки на підставі вказаного договору іпотеки від 19.10.2007 № 4120 здійснена в Державному реєстрі іпотек 19.10.2007 реєстраційний номер іпотеки 5869235, номер запис про іпотеку 12972449 (спеціальний розділ) (а.с.18). У зв`язку з посвідченням договору іпотеки приватний нотаріус Секрета І. І. 19.10.2007 наклала заборону відчуження зазначеної в договорі земельної ділянки, що належить позивачці [PERSON] , до припинення договору іпотеки, яка зареєстрована за реєстровим номером 4121 (а.с.13). \~ \~ \~ \~Вказана заборона на нерухоме майно зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 19.10.2007 приватним нотаріусом Секретою І. І., реєстраційний номер обтяження 5869463 (а.с.18 зв.ст.). 22.05.2014 між ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», який є правонаступником первісного кредитора, та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого останній набув права вимоги за вказаними кредитним договором з позичальником [PERSON] та договором іпотеки з іпотекодавцем [PERSON] . Рішенням від 25.06.2015 у справі № 352/1896/14-ц, з урахуванням ухвали від 01.07.2015 про виправлення описки у рішенні, яке набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.07.2015, Тисменицький районний суд Івано-Франківської області частково задоволив позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнув з позичальника [PERSON] на користь банку 4154,79 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 24.07.2014 48539,86 грн., та 485,39 грн судових витрат. 02.09.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений нотаріально посвідчений договір відступлення прав вимоги № 2303/К/1, відповідно до якого відповідач ТОВ «Діджи фінанс» набув права вимоги за вказаними кредитним договором з позичальником [PERSON] та договором іпотеки з іпотекодавцем [PERSON] . Ухвалою від 27.05.2021 Тисменицький районний суд частково задоволив заяву ТОВ «Діджи Фінанс» про заміну сторони її правонаступником, замінив стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «Діджи фінанс» у виконавчому листі № 352/1896/14-ц Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09.11.2015, виданому згідно рішення цього суду від 25.06.2015, з урахуванням ухвали цього суду від 01.07.2015, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 142-2007 від 12.10.2007 у розмірі 4154,79 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 24.07.2014 48539,86 грн., та 485,39 грн судових витрат (а.с.15-16). Стягувач ТОВ «Діджи Фінанс» звернув до примусового виконання виконавчий лист № 352/1896/14-ц Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09.11.2015 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», заборгованості за кредитним договором у розмірі 4154,79 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 24.07.2014 48539,86 грн., та 485,39 грн судових витрат. Постановою від 06.09.2021 старший державний виконавець Тисменицького ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шаманський П. С. закінчив виконавче провадження № 50630230 з примусового виконання вказаного виконавчого листа у зв`язку з повним фактичним виконанням (а.с.17). Таким чином, суд установив, що позичальник [PERSON] повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 142-2007 від 12.10.2007. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначає, що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку»). Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Абзац 2 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про іпотеку»). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, яке є похідним від основного зобов`язання. Такий правовий висновок міститься в ряді постанов ВС, зокрема, в постановах від 06.08.2020 у справі № 337/1000/19, від 28.04.2021 у справі № 569/14282/19, від 07.07.2021 у справі № 756/13164/18. У рамках розгляду справи суд установив, що у зв`язку з повним виконанням позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 142-2007 від 12.10.2007 припинилося як це основне зобов`язання, так і похідне зобов`язання за договором іпотеки. Суд зазначає, що на час укладення договору іпотеки порядок державної реєстрації іпотек встановлювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою КМУ від 31.03.2004 № 410 (втратила чинність у вересні 2012 р.), відповідно до п. 25 якого після виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель зобов`язаний був протягом десяти днів надіслати реєстратору письмове повідомлення про виключення запису з Реєстру з обов`язковим зазначенням порядкового номера запису. Запис про обтяження майна іпотекою міг бути виключений на підставі рішення суду з обов`язковим зазначенням порядкового номера запису. Порядок обтяження нерухомого майна забороною відчуження на час укладення договору іпотеки був урегульований Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5 (у редакції наказу МЮУ від 18.08.2004 р. № 85/5), зареєстрованим в МЮУ 10.06.1999 р. за № 364/3657 (втратив чинність у грудні 2012 р.), згідно п. 2.5 якого відомості про накладені (зняті) заборони та арешти на об`єкти нерухомого майна вносились реєстратором до Реєстру заборон у день їх надходження. На цей час відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Процедура використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно визначена чинним Порядком використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5, зареєстрованим у МЮУ 18.12.2012 за № 2102/22414. Пункт 7 вказаного Порядку передбачає, що державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об`єкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у Реєстрах, у частині, що стосується такого об`єкта. У разі, коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. Таким чином, суд установив, що існуючі обтяження щодо належної позивачці земельної ділянки обтяження іпотекою та заборона відчуження порушують право власності позивачки, тому підлягають припиненню. Суд ураховує, що ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Тому третя позовна вимога щодо вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження нерухомого майна та запису про іпотеку не підлягає до задоволення. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість перших двох заявлених позивачкою вимог щодо визнання припиненою іпотеки за договором іпотеки та припинення обтяження заборони відчуження нерухомого майна. У рамках цієї справи позивачка понесла судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3220,80 грн (по 1073,60 грн за кожну з трьох заявлених вимог) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн, що підтверджуються належними доказами, а саме засвідченими копіями: договору про надання правничої допомоги від 14.07.2023 (а.с.172-173), додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги від 14.07.2023 (а.с.174), акта приймання-передачі наданих послуг від 27.03.2024 (а.с.175), квитанцій до платіжної інструкції на 2500 грн, 3500 грн, 4000 грн (а.с.178-180). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд ураховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до якого ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. З огляду на задоволення двох позовних вимог та відмову в задоволенні третьої вимоги, суд стягує з відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» у користь позивачки 2147,20 грн сплаченого судового збору та 6667 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу, а всього 8814,20 грн судових витрат. На підставі наведеного, відповідно до ст. 509, 526, 598, 599, 1054 ЦК України, ст. 1, 3, 4, 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5, зареєстрованого в МЮУ 18.12.2012 за № 2102/22414,

Outcome: approved