Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] , та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, мотивуючи тим, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, однак відповідач свого обов`язку не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Ухвалу про відкриття провадження у справі від 01.03.2024 сторонам надіслано по місцю реєстрації. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Строни перебували в зареєстрованому шлюбі до 09 березня 2022 року. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09 березня 2022 року, справа №596/140/22, шлюб між сторонами розірвано. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Оришківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Оришківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області). Діти проживають з позивачем, що підтверджується довідкою № 69 від 12.02.2024, виданною Бучацькою міською радою. Згідно інформації наданої Державною прикордонною службою України у період з 01.01.2020 по 01.02.2024 відповідач [PERSON] , перетинув кордон України у пункті пропуску «Шегині» 25.08.2021. Отже, згідно наданої інформації вбачається, що відповідач з 25.08.2021 перебуває за межами України. Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч.3 181 СК України. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги вищенаведене, та те, що діти проживають з матір`ю, а відповідач не виконує обов`язки по їх утриманню, також, суд враховує, що відповідач у судове засідання не з`явився, доказів на спростування заявлених позивачем вимог не надав, тому, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved