Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва 20.03.2024 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов позивач мотивує тим, що з 22.02.1997 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду від 27.09.2021. У сторін народились діти, донька - [PERSON] , [INFO] (повнолітня), син - [PERSON] , [INFO] (неповнолітній). На даний час неповнолітній син, [PERSON] знаходиться на утриманні позивача. Позивач посилається на те, що з відповідачем згоди щодо утримання сина не досягнуто, тому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 10000 грн. щомісячно, до досягнення повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 12.04.2024 Відповідачем надано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнаються з огляду на наступне. Позивачем не проводились переговори та не пропонувалось укласти угоду про добровільне відрахування, сплату коштів на утримання дитини, потреби якої відповідач враховував при перерахуванні коштів на особистий рахунок сина. При цьому відповідач просить врахувати наявність боргових зобов`язань, що стягнуті за рішенням суду, наявність суперечностей у позові та обставини, що не відповідають дійсності щодо матеріального забезпечення дитини. Відтак, зважаючи на обставини викладені у відзиві, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. 17.04.2024 ухвалою суду витребувано від Головного Управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) наступні документи: - Довідку про доходи Фізичної особи - підприємця [PERSON] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , дата реєстрації в ДПІ у Дарницькому районі 05.06.2000 року, за період 2021-2023 роки. - Довідку про доходи [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), як директора ТОВ «КЛІНІКА «СКІН ПРО» (код ЄДРПОУ: 45108504, адреса реєстрації: 02156, м. Київ, Братиславська 14-Б, приміщення 9,11 дата реєстрації в Головне управління ДПС у м. Києві, ДПІ у Деснянському районі 13.04.2023, за період з 13 квітня 2023 року - по 13 квітня 2024 року. 29.04.2024 ухвалою суду витребувано з: Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину [PERSON] , [INFO] , закордонний паспорт [NUMBER] кордону у період з 2021 по 2024 роки по місцям відбування -прибуття з та до України; витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину [PERSON] , [INFO] , закордонний паспорт [NUMBER] кордону у період з 2021 по 2024 роки по місцям відбування - прибуття з та до України; 29.04.2024 залишено без задоволення клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 22 лютого 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району міста Києва, актовий запис № 210. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27.09.2021 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 22 лютого 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району міста Києва , актовий запис № 210. Позивач посилається на те, що з відповідачем згоди щодо утримання сина не досягнуто, тому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 10000 грн. щомісячно, до досягнення повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що син навчається у відокремленому структурному підрозділі Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» - «Фаховий коледж Київського міжнародного університету». Навчання в коледжі складає 33 900 (тридцять три тисячі дев`ятсот грн. 00 коп.) гривень за один навчальний рік. Оплата навчання дитини повністю здійснюється з власних коштів позивача без участі відповідача. Також дитина займається у Лондоні з репетитором по вивченню англійської мови, які позивач теж оплачує самостійно без участі відповідача. Відповідач є зареєстрованою фізичною особою - підприємцем. Має постійний дохід від здачі спільно нажитих комерційних приміщень в оренду. Також Відповідач є директором ТОВ «КЛІНІКА «СКІН ПРО», засновником якої є його батько. Товариство проводить господарську діяльність пов`язану з загальною медичною практикою. Відповідач заперечує щодо стягнення аліментів, посилаючись на наявність боргових зобов`язань, що стягуються з нього в примусовому порядку в рамках виконавчого провадження. Крім того зазначає, що враховував потреби сина при перерахуванні коштів на його особистий рахунок, а позивач в свою чергу не проводила переговори та не пропонувала укласти угоду про добровільне відрахування, сплату коштів на утримання дитини. Суд вважає важливими доводи відповідача, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дитини та спосіб її життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, потребу дитини в одержанні аліментів, стан здоров`я, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину вважає розмір аліментів, який заявлений позивачем, таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості. При цьому враховуючи ті обставини, що дитина є неповнолітньою, аліменти на дитину стягуються на користь матері, з якою вона проживає та перебуває на утриманні. Витребувані судом докази щодо перетину [PERSON] кордону у період з 2022 року по 2024 роки не свідчать про окреме проживання сина від матері, [PERSON] , натомість факт проживання батька окремо від дитини не заперечується [PERSON] . Вказані обставини суд визнає допустимими доказами та приходить до висновку, що саме на відповідача, який окремо проживає від дитини покладено обов`язок її матеріально забезпечувати. Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, відтак суд не бере до уваги посилання відповідача на наявність боргових зобов`язань, стягнутих за рішенням суду, як підставу для відмову у стягненні аліментів, натомість враховує зазначені обставини при їх визначенні. Інші доводи відповідача не спростовують висновків суду щодо правомірності заявлених позовних вимог та не потребують детального обґрунтування. Відповідно до ст. 201, ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи вік дитини та її вікову потребу в матеріальному забезпеченні, визначений законом прожитковий мінімум, зважаючи на обставини викладені в заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини щомісячно в сумі 5000 грн., з усіх видів доходу відповідача, з дня подачі позову до суду, до досягнення повноліття, починаючи з 20.03.2024, що буде достатнім для матеріального забезпечення [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Outcome: partial