Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.07.2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №357694- КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 38 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності. Згідно з умовами договору плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86664474% в день. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 38000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, вказану позичальником в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів. 26.11.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «Бізнес Позика» Додаткову угоду №1 до договору №357694- КС-001 від 23.07.2021 року, яка була укладена в електронній формі. Відповідно до даної Додаткової угоди, ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] додатково кредит у розмірі 26 000 грн., комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 3 900,00 грн. 27.01.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №2 до договору про надання кредиту №357694- КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписана у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовилися внести зміни до п. 1 договору та викласти «Термін дії договору» та «Строк кредиту» в новій редакції, а саме: «Термін дії договору до 28.07.2022 р.», «Строк кредиту: 371 днів». Позивач вказав, що відповідач лише частково сплати заборгованість за кредитним договором та здійснив оплату за договором на загальну суму 95 680,84 грн. Станом на 03.01.2024 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 96 081,13 грн., яку просили стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 22.01.2024 року справа прийнята до судового розгляду та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 20.03.2024 до суду від відповідача [PERSON] надійшла відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує про стягнення відсотків в сумі 64 780,55 грн., посилаючись на Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким позичальник звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання споживачем зобов`язання за таким договором до закінчення воєнного стану. Також, в порушення вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачем у договорі встановлено відсотки за несвоєчасне виконання зобов`язання за кожен день прострочення у розмірі, що є несправедливим та суперечить принципу розумності та добросовісності, оскільки розмір відсотків становить 64 780,55 грн., а тіло кредиту 31300,58 грн. Відповідач вважає, що при укладенні договору Позивачем не було дотримано вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відповідальність за своєчасне виконання грошових зобов`язань» в частині повідомлення відповідача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. На підставі викладеного, відповідач у відзиві на позовну заяву прохав у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у сумі 64 7870,55 грн. відмовити. 29.03.2024 до суду від Позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 38 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника, згідно анкетних даних вказаних відповідачем при заповненні анкети в особистому кабінеті. Перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням №30091 від 23.07.2021. Також, 26.11.2021 між ТОВ «Бізнеспозика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до Договору №357694-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на банківський рахунок відповідача грошові коштів розмірі 26 000 грн., що підтверджується платіжним довідками про видачу грошових коштів. Відповідач частково виконував свої зобов`язання за кредитним договором та частково здійснив оплату за ним на загальну суму 95 680, 84 грн. Позивачем надано до позову розрахунок заборгованості за кредитним договором, який ґрунтується на умовах договору. Всі платежі, які були внесені відповідачем враховані у розрахунку заборгованості. Іншого розрахунку заборгованості відповідач не надав. Щодо нарахування відсотків у період воєнного стану позивач у відповіді на відзив зазначає, що п. 6 розділу 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» передбачає, що споживач звільняється від обов`язку сплатити кредитодавцю неустойку (штраф, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання споживачем зобов`язання за таким договором. Водночас Позивач штрафні санкції за кредитним договором не нараховувало та у позовні заяві не прохає стягнути з Відповідача будь-яких неустойок (штрафу, пені), хоча вони і передбачені п. 4 Кредитного договору. Такі суми у розрахунок заборгованості не включалися. Позивач прохає суд стягнути з відповідача лише тіло кредиту та відсотки за його користування. Також позивач зазначає, що всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, його строк, процентна ставка та комісія за кредитом, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором були встановлені не у Правилах надання споживчих кредитів чи Паспорті споживчого кредиту, а у кредитному договорі. У відповіді на відзив позивач прохав задовольнити позов у повному обсязі та проводити розгляд справи без участі представника позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 23.07.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №357694-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 38 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Розмір та порядок нарахування плати за користування (сума коштів, яка виражена в процентах, за користування кредитом), термін дії договору визначається в п. 1 договору. Так, умовами кредитного договору визначено: строк кредиту - 24 тижнів; процентна ставка в день - 0,86664474, фіксована; комісія за надання кредиту - 5 700,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту - 38 000,00 грн.; термін дії договору до 07.01.2022; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 83 640,00 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3608,58%. Пунктом 2 договору сторони передбачили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахування дня видачі кредиту та дня повернення його згідно графіку (графік погашення кредиту визначений сторонами в п. 3 договору). Вищевказана інформація також передбачена і в паспорті споживчого кредиту. Також, 26.11.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду 1 до договору №357694-КС-001 від 23.07.2021 року про надання кредиту, шляхом обміну електронним повідомленням, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику додатково кредит в сумі 26 000,00 грн. Пунктом 2 додаткової угоди №1 до договору №357694-КС-001 від 23.07.2021 передбачено, що після збільшення суми кредиту, відповідно до цієї додаткової угоди, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складатиме 42703,51 грн. Відповідно до п. 5, 6 додаткової угоди №1 до договору №357694-КС-001 від 23.07.2021 орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 2865,81 %; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 90020,38 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 3900,00 грн. Вищевказана інформація також передбачена і в паспорті споживчого кредиту. Також, 27.01.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду 2 до договору №357694-КС-001 від 23.07.2021 року про надання кредиту, шляхом обміну електронним повідомленням, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди №2 від 27.01.2022 року позичальник підтверджує у нього заборгованість перед кредитором за договором станом на 27.01.2022 в розмірі 37900,58 грн, що включає суму кредиту 37900,58 грн., проценти за користування кредитом 6 878, 33 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту в частині заборгованості становить 88 796,45 грн., орієнтовна реальна процентна ставка 3115,68 %. Пунктом 4 Додаткової угоди №2 до договору №357694-КС-001 від 23.07.2021 року передбачено внести змінити до п. 1 Договору та викласти «Термін дії договору» в новій редакції, а саме «Термін дії Договору до 28.07.2022 р.» Пунктом 5 Додаткової угоди №2 до договору №357694-КС-001 від 23.07.2021 року передбачено встановити строк кредиту - 371 днів. Вказана інформація також передбачена і в паспорті споживчого кредиту. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 38000,00 грн. та 26 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується платіжним дорученням №30091 від 23.07.2021 та довідками про видачу коштів. Проте відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №357694-КС-001 від 23.07.2021 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №357694-КС-001 від 23.07.2021 відповідач здійснив часткову оплату на загальну суму 95 680, 84 грн., що також підтверджено інформаційними довідками. Зважаючи на те, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 03.01.2024 року утворилась заборгованість за Договором №357694-КС-001 від 23.07.2021 про надання кредиту, в розмірі 96081,13 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 31 300,58 грн.; суми прострочених платежів по процентах 64 780, 55 грн. Відповідно до п.10. кредитного договору позичальник отримав від кредитодавця інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документу), що розміщені на сайті кредитодавця. Відповідно до п. 13 кредитного договору інші умови цього договору регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію ТОВ «Бізнес Позика», відповідач [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором (G-6639) у кредитному договорі №357694-КС-001 від 23.07.2021, приєднався до Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів. Отже, підписання кредитного договору №357694-КС-001 від 23.07.2021, (електронним підписом) свідчить про те, що [PERSON] усі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив і закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказаний договір №357694-КС-001 від 23.07.2021 підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно розрахунку заборгованості за договором №357694-КС-001 від 23.07.2021 про надання кредиту вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 03.01.2024 становить 96081,13 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 31300,58 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 64780,55 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з п.6-1 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Також, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд зазначає, що вимоги ТОВ «Бізнес Позика» в даному випадку стосуються стягнення з відповідача як позичальника безпосередньо наданих кредитних коштів та процентів за користування цими коштами, однак, звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення споживчого кредиту та сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів вказаними нормами не передбачено. Разом з тим, відповідач був ознайомлений з істотними умовами договору, в тому числі і з процентною ставкою, встановлені в кредитному договорі, який підписано позичальником. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика», оскільки відповідач має заборгованість за кредитним договором №357694-КС-001 від 23.07.2021 в розмірі 96081,13 грн., яка виникла внаслідок виконання зобов`язання з порушенням умов договору, та стягнення вказаної суми заборгованості з відповідача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved