Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

16.04.2024 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі, мають двох спільних, неповнолітніх дітей, однак сімейне життя не склалося, сторони мають діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюбні відносини були фактично припинені з квітня 2024 року. Саме тому позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки, на думку позивача, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Справа передана головуючому судді 18.04.2024 р. 22.04.2024 р. отримано відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суд Чернігівської області від 22.04.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 22.05.2024 р. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зареєстровану 26.04.2024 р. за вх. № 1550/24, у якій заявила про підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справу без його участі, зареєстровану 24.04.2024 р. за вх. № 1507/24. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони 18.07.2008 р. зареєстрували шлюб, актовий запис № 863, та мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини не заперечуються учасниками справи та в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України судом не досліджуються. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача та немає підстав вважати, що внаслідок розірвання шлюбу будуть порушені права сторін та дітей, а тому позов підлягає задоволенню. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем визнано позов, позивачу підлягає поверненню 50 % сплаченого судового збору. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Outcome: approved