Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Адвокат Герасимчук О.О. звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищевказаним позовом. Посилається на те, що позивачка та відповідач перебувають в шлюбі з 28.08.2005 року зареєстрованому Виконавчим комітетом Вашковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису за №09. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На даний час подружжя разом не проживає, шлюбні відносини між ними припинились. Позивачка та відповідач перестали розімути, любити один одного. Поновлювати сімейні відносини позивачка не бажає, оскільки на даний час шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Можливості примирення не вбачає, тобто подальше їх з відповідачем життя як подружжя є неможливе і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Просить стягнути з відповідача на користь позивачки сулові витрати по справі, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. та судового збору в розмірі 968,96 грн. Позивачка [PERSON] та її представник Герасимчук О.О. у судове засідання не з`явилася, однак представник позивачки подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його пристуності та присутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав та просить розглянути справу за його відсутності. Підстав, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв?язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 28.08.2005 року Виконавчим комітетом Вашковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису за №09 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане повторно 25.04.2024 року Вінницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м.Київ)). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сім`я сторін фактично розпалась, поновлювати її позивачка не бажає, збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суда відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами при наявності категоричного заперечення щодо цього позивача. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягаю задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачкою, у розмірі 5000 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат позивачкою на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, до позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги від 04.04.2024 року, ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1126487 від 10.04.2024 року. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц зазначив, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до судової практики у питанні стягнення витрат на правову допомогу, заявник має довести, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У випадку відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, це є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на викладене, враховуючи, що стороною позивачки не долучено до матеріалів справи договору на правову допомогу, акту приймання-передачі наданих послуг, у суда відсутні підстави для стягнення витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу. На підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України та

Outcome: partial