Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання за ним права власності на такий будинок. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що 15.12.1998 року придбав у відповідачів житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (колишня назва та адреса [ADDRESS] . Зазначена угода була укладена в письмовій формі на універсальній торговій біржі «Віконт-Т». Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. За вимогами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був, бо продавці виїхали і їх місце проживання позивачу невідоме. Оскільки угода купівлі-продажу фактично виконана, позивач просив про визнання договору дійсним та визнання за ним права власності на будинок. Позов надійшов до суду 13.03.2024 року. 18.03.2024 року позовна заява була залишена без руху. 28.03.2024 року відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі до суду не з`явилися, про час слухання справи повідомлялися шляхом публікації оголошення про виклик на веб-порталі судової влади України. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідачі не з`явилися в судове засідання та не подали відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору купівлі-продажу № 1-285 від 15.12.1998 року; копію реєстраційного напису від 07.12.1999 року; копію запису про зміну назви вулиці від 04.10.2001 року; копію витягу з реєстру територіальної громади від 25.09.2023 року; копію рішення виконавчого комітету Добренської сільської ради від 27.09.2006 року №3; копію рішення Добренської сільської ради від 29.09.2000 року №5; копію довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 21.03.2024 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 15.12.1998 року позивач придбав у відповідачів житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначена угода була укладена в письмовій формі на універсальній торговій біржі «Віконт-Т». Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. За вимогами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був, оскільки продавці ухилилися від його нотаріального посвідчення. Таким чином, судом встановлено, що при укладенні угоди було порушене право покупця на належне оформлення договору купівлі-продажу будинку, який потребував нотаріа\-льного посвідчення відповідно до ст. 227 ЦК УРСР. Зазначені правовідносини врегульовані ст.47 ЦК УРСР (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), із змісту якої слідує, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що сторони угоди купівлі-продажу домовились щодо усіх істотних умов договору, крім того, відбулося повне виконання умов договору, що підтверджується письмовими доказами, а саме: договором купівлі-продажу № 1-285 від 15.12.1998 року, укладеним на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т», реєстраційним написом від 07.12.1999 року про реєстрацію в БТІ за позивачем придбаного ним будинку, відомостями про зміну адреси будинку, відомостями про реєстрацію місця проживання позивача за оновленою адресою місця знаходження вказаного будинку з 20.09.2007 року, але продавці ухилилися від нотаріального посвідчення угоди, то зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. При цьому, як вказано вище право власності позивача на даний будинок було зареєстроване за позивачем в БТІ 07.12.1999 року та з тих пір його право власності ніким не оспорювалось, тому відсутні підстави, які б відповідно до ст. 392 ЦК України потребували ухвалення судового рішення про визнання за позивачем права власності на даний будинок. За такого загалом позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР та

Outcome: partial