Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 листопада 2023 року сину сторін, [PERSON] , виповнилось вісімнадцять років. З 30 серпня 2023 року [PERSON] навчається на денній формі навчання за державним замовленням Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України. Строк закінчення закладу освіти - 12 червня 2027 року. Так, з огляду на денне навчання [PERSON] не має джерел доходу та вимушений перебувати на повному матеріальному забезпеченні матері. Зокрема, в зв`язку з навчанням, син сторін потребує витрат на харчування, одяг, придбання речей особистої гігієни та інші особисті потреби. В той же час, відповідач - [PERSON] є працездатною особою, проте матеріальної допомоги на утримання сина після досягнення ним повноліття не надає. Відповідач є працездатною особою, офіційно працює. Позивач просить суд стягнути з відповідача на утримання сина кожного місяця аліменти в розмірі частини від всіх видів його доходу до закінчення сином навчання, але не довше ніж досягнення сином 23 років. Ухвалою від 12.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04.04.2024 року від сторонни відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Позивач та третя особа просили суд слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили суд про їх задоволення. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні підтримали поданий відзив. Відповідач зазначив, що він в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина не заперечує, проте не підтримує позовну заяву в частині розміру аліментів, оскільки у відповідача є ще дві неповнолітні дитини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 лютого 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач 31 серпня 2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] » було змінено на шлюбне « [PERSON] », про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області було зроблено відповідний актовий запис №88. Відповідно до довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій Національного Університету Цивільного Захисту України Черкаського інституту Пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля від 16.08.2023 року № 298, [PERSON] зарахований на денну форму навчання за державним замовленням з 30 серпня 2023 року. Відповідно до копії Витягу з Наказу №160 о/с від 01.08.2023 року ДСНС України Національного Університету Цивільного Захисту України Черкаського Інституту Пожежної безпеки Імені Героїв Чорнобиля зараховано з 30 серпня 2023 року курсантом 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю 261 «Пожежна безпека» за кошти державного бюджету [PERSON] , сина сторін. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання в будь-якій формі. Однак, відповідно до вказаної статті і роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: 1) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; 2) припинення дочкою, сином навчання; 3) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; 4) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; 5) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У ч. 1 вказаної статті міститься відсильна норма, згідно з якою суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У ч. 2 статті вказано, що суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина суд враховує такі обставини:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі частини щомісячно, до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Беручи до уваги вищевикладене, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною двадцяти трьох років або припинення останнім навчання. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Крім того, на думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останнього. Відповідачем надано до суду копії свідоцтв про народження двох дітей, які перебувають на його утриманні. Відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, але в меншому розмірі. Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи уваги те, що [PERSON] продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, але має на утримання ще двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial