Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

У квітні 2024 року фізична особа-підприємець [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 31 серпня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди обладнання № 00 31-08-21-02-І. 31 серпня 2021 року позивач передала, а відповідач прийняв об`єкт оренди, що підтверджуються відповідним актом-прийому передачі обладнання підписаним 31 серпня 2021 року. Загальна вартість наданого в оренду обладнання складає 5880 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень та визначена в акті прийому-передачі обладнання. Однак, відповідач не виконує свого обов`язку щодо повернення речі, а відтак, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь позивача заборгованість з орендної плати, а також, неустойку. Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін, не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31 серпня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди обладнання № 00 31-08-21-02-І (а.с. 5-6). Згідно п. 1.1 вказаного договору позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне використання майно (надалі за текстом - об`єкт оренди), що належить позивачу на праві власності або іншого майнового права згідно акта-приймання передачі (додаток №1). Згідно п.1.1.1. вказаного договору вартість об`єкта оренди виражається в національній валюті України та визначається в актах приймання-передавання обладнання. Згідно п. 5.1 об`єкт оренди вважається переданим позивачем та прийнятим відповідачем з моменту підписання сторонами відповідного акта приймання-передавання обладнання. 31 серпня 2021 року позивач передала, а відповідач прийняв об`єкт оренди, що підтверджуються відповідним актом-прийому передачі обладнання підписаним 31 серпня 2021 року. Загальна вартість наданого в оренду обладнання складає 5880 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень та визначена в акті прийому-передачі обладнання. Згідно п. 4.1 Договору оренди орендна плата, що складає 200 (двісті) гривень 00 копійок за кожний місяць користування об`єктом оренди, виплачується орендарем в безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 31 числа кожного місяця. Згідно укладеного договору, якщо відповідач користується річчю, переданою йому у оренду, не за її призначенням або з порушенням умов договору оренди, позивач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідач зобов`язаний усунути погіршення об`єкту оренди, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі позивач має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Якщо відповідач не виконує обов`язку щодо повернення речі, позивач має право вимагати від відповідача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. 08.03.2024 року позивач надіслала відповідачу досудову вимогу, з вимогою сплатити заборгованість з оренди та повернути об`єкт оренди, що підтверджується описом та накладною Укрпошти № 6506204886132 (а.с. 7-8). Згідно п.6.4.1 Договору оренди позивач має право здійснити перевірку порядку використання відповідачем майна, що орендується, у відповідності до умов цього Договору оренди обладнання. Фактично не маючи можливість встановити контакт та реалізувати вказане право, враховуючи відсутність відповіді на телефонні дзвінки та електронних засобів зв`язку, враховуючи, що обладнання знаходиться в постійній експлуатації й без належного контролю за станом його експлуатації, воно стрімко втрачає свої властивості та корисний період споживання. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. ст. 525-526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У відповідності з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 759 ЦК за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з частиною першою статті 785 ЦК якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір, відповідно до умов якого відповідач отримав в оренду обладнання. Так, позивач виконала свої зобов`язання за договором в повному обсязі та здійснив видачу обладнання. У свою чергу, відповідач скористався обладнанням, однак, свої зобов`язання за договором належним чином не виконав. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість за договором оренди обладнання на суму 5 400 грн., а також, нараховано неустойку у розмірі 5 400 грн та вартість неповернутого об`єкта оренди 5 880 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач порушив умови договору, а відтак, з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 16 880 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 3028 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved