Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 05.11.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції. У шлюбі у них народилися: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказував, що спільне життя у них не склалося. Між ними постійно виникали сварки, внаслідок різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Зазначав, що відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву їхніх відносин. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечать його інтересам. Подружні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо. Почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги між ними втрачено. Крім того зазначив, що спору щодо місця проживання дітей у них немає, вони дійшли згоди, що донька [PERSON] після розірвання шлюбу залишається проживати із батьком, а дочка [PERSON] з матір`ю. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Дочку [PERSON] залишити проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. Дочку [PERSON] , залишити проживати разом із матір`ю на її самостійному вихованні та утриманні. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від [PERSON] надійшла заяви про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05.11.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис №1776, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (а.с.15). У шлюбі у сторін народилися: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення проживати сина разом із батьком, суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким із батьків будуть проживати діти відсутній, а тому просив залишити дочку [PERSON] після розірвання шлюбу проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. Натомість дочку [PERSON] залишити проживати із матір`ю. Також між сторонами укладено нотаріально посвідчений, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Давньою О.І., договір про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні, згідно якого батьки досягли згоди щодо місця проживання дітей. Дану обставину також підтвердила і відповідачка визнаючи позовні вимоги. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким будуть проживати діти, у суду не виникає, обидві сторони згідні з тим, що [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати разом із батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні, а дочка [PERSON] після розірвання шлюбу залишається проживати разом із матір`ю та перебуватиме на її самостійному вихованні та утриманні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved