Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

03.04.2024 до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунування позовних вимог покликається на те, що 11.06.2013 з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що був вчинений актовий запис за № 695. Дітей від даного шлюбу немає. Декілька останніх років у них з відповідачем почалися непорозуміння з-за різних поглядів на життя та облаштування сімейного побуту. На цьому грунті почали виникати сварки, що негативно впливало на їх психологічний стан. Наприкінці 2022 року [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні стосунки і з того часу разом не проживають разом та не ведуть спільного домашнього господарства. Позивачка переконана, що їх сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя і збереження сім`ї вважає неможливим з підстав, викладених вище, а формальне збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам самого відповідача. Просить суд розірвати шлюб, який був укладений між [PERSON] і [PERSON] , який був зареєстрований 11 червня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 695. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. Згідно відповіді № 526825 від 04.04.2024 з ЄДДР по запиту суду від 04.04.2024 сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» - за вказаними параметрами особу не знайдено. 08.04.2024 від міського голови [PERSON] надійшла відповідь № 1004 від 08.04.2024 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області від 09.04.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, дану справу призначено до судового розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін. Ухвалою суду від 30.04.2024 судове засідання відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. Попереджено відповідача про наслідки неявки в наступне судове засідання. 27.05.2024 в судове засідання учасники провадження не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 29.04.2024 та 20.05.2024 від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі за наявними в справі матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.16-18; 27-28). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник позивача. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових документів засобами поштового зв`язку, у судові засідання не з`явився; причин неявки не повідомив, відзиву не подавав. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою суду від 27.05.2024 у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяву представника позивача, надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.06.2013 - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 11.06.2013 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №695. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] » (а.с.4). Судом встановлено, що сторони тривалий час спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, враховуючи дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася, спільного подружнього життя не ведуть, спільного господарства також, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд залишає судові витрати на стороні позивача, оскільки питання про розподіл судових витрат позивач не ставить.

Outcome: approved