Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

14.12.2023 позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2022 у справі №161/1402/22 виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12282, вчинений 26 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з\~\~ [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №014/1102/73/41082 від 08 лютого 2008 року, визнано таким, що не підлягає виконанню. Водночас,10.01.2022 приватним виконавцем Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження №68080046 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 960\~077,01 грн.; 15.06.2022 закрито виконавче провадження. За період перебування на виконанні виконавчого напису з [PERSON] було стягнуто такі кошти: 18.01.2022 46\~846,20 грн, 19.01.2022 46\~011,61 грн., 19.01.2022 17\~256,00 грн., 09.02.2022 10\~000,00 грн., а всього 120\~113,81 грн. В той же час, на погашення заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» 108\~102,43 грн., частина винагороди приватному виконавцю 12\~044,38 грн., які позивач просить стягнути на свою користь, як безпідставно набуті кошти. Крім того, просить стягнути моральної шкоди у розмірі 10\~000,00грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У клопотанні від 21.05.2024 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглядати без їх участі. У відзиві на позовну заяву від 22.01.2024 відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» позовні вимоги заперечив. Відповідач приватний виконавець Пирога С.С. відзиву на позов не подав, в судове засідання не прибув. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач 2 був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав відзиву на позов та не прибув у судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа своєї позиції щодо позову не надала, в судове засідання не прибула. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 26.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис р.№12282, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №014/1102/73/41082 від 08.02.2008 у розмірі 960 077,01 грн. (а.с. 11). 10.01.2022 приватним виконавцем Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження №68080046 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 960\~077,01 грн. (а.с. 12, 13). 15.06.2022 закрито виконавче провадження (а.с. 17). За період перебування на виконанні виконавчого напису з [PERSON] було стягнуто такі кошти: 18.01.2022 46\~846,20 грн, 19.01.2022 46\~011,61 грн., 19.01.2022 17\~256,00 грн., 09.02.2022 10\~000,00 грн., а всього 120\~113,81 грн., що підтверджується квитанціями про оплату, виписками з рахунку (а.с. 18-25) В той же час, на погашення заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» 108\~102,43 грн., частина винагороди приватному виконавцю 12\~044,38 грн. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2022 у справі №161/1402/22 виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12282, вчинений 26 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з\~\~ [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №014/1102/73/41082 від 08 лютого 2008 року, визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 14-16). Рішення суду набрало законної сили 28.04.2022. Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20 зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Відповідно до ст.1212ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. З огляду на вищевикладене, оскільки правова підстава, згідно з якою ТОВ «Вердикт капітал» отримало грошові кошти у розмірі 108\~102,43 грн. відпала, ці кошти слід стягнути з нього на користь позивача та задовольнити позовні вимоги в цій частині. Щодо позовних вимог про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. безпідставно утриманих коштів у сумі 12\~011,38 грн., суд зазначає таке. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.3Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з п. 1 ч. ч. 1, 5 п`ятою ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Нормами ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Частиною 7 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти). При цьому, для правильного застосування ст.1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. У даному випадку стягнення з позивача на користь приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. грошових коштів у сумі 12\~011,38 грн. (основної винагороди приватного виконавця), пов`язане зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа та відповідає нормам ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». Суду не надано підтверджень, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження позивачем оскаржувались та були визнані незаконними. Водночас, виконавче провадження було відкрито, після цього проводились виконавчі дії по виконанню виконавчого напису нотаріуса, що виключає факт абсолютної безпідставності набуття грошових коштів відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. Вирішуючи спір, суд враховує, що при виконанні професійних обов`язків, визначених законодавством України, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С., не мав передумов для звільнення позивача від сплати витрат виконавчого провадження. З огляду на викладене, позовні вимоги до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 12\~011,38 грн., є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке. Згідно положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Виходячи з принципів розумності й справедливості, суд вважає, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 2\~000,00 грн, оскільки позивач дійсно міг перенести моральні переживання у зв`язку зі зміною у його звичному способі житті та участю у судовій справі. На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 1\~101,02 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог). На підставі наведеного та

Outcome: partial