Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач була прийнята на посаду сестри медичної стаціонару палатної хірургічного відділення абдомінального до Комунального некомерційного підприємства "Запорізький регіональний протипухлинний центр" Запорізької обласної ради. Наказом № 636 к/тр від 09.05.2023 року [PERSON] було звільнено з посади сестри медичної стаціонару палатної онкохірургічного відділення № [NUMBER] на підставі п.8-3 ст. 36 КЗпПУ (відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль). В наказі про припинення трудового договору № 636 к/тр від 09.05.2023 вказано, що [PERSON] надлишково використано щорічну основну та додаткову відпустки за період з 03.02.2022 по 02.02.2023 року у кількості 20 днів. Згідно розрахункового листа за дні відпустки (20 днів) оплата складає 5526,40 грн. Згідно розрахункового листа за травень 2023 року борг за працівником [PERSON] складає 4448,75 грн. З наказом про звільнення [PERSON] не ознайомлена, копію наказу та трудову книжку не отримала на підприємстві. На адресу місця проживання направлявся лист щодо необхідності отримання на підприємстві трудової книжки та ознайомлення з наказом про звільнення, проте лист не був отриманий оскільки адресат проживає на тимчасово окупованій території. З тієї ж причини відповідачка не отримала вимогу від 18.05.2023 року за вих. № 01-11/779 про повернення суми виплаченої заробітної плати за надлишково використані дні відпустки. [PERSON] була звільнена на підставі п.8-3 ст. 36 КЗпПУ, відтак роботодавець має право на відрахування з заробітної плати суми надлишково виплаченої заробітної плати за відпустку повної тривалості, за невідроблені дні. Позивач посилаючись на те, що відповідача звільнено з роботи до закінчення робочого року, за який вона одержала відпустку повної тривалості, а під час звільнення відрахування із суми нарахованої заробітної під час розрахунку не проведено у зв`язку з недостатністю коштів, просить стягнути у судовому порядку з відповідача заборгованість за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року у розмірі 4448,75\~грн, а також судовий збір. Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник КНП "Запорізький регіональний протипухлинний центр" ЗОР через електронну пошту суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Про дату, час і місце судового засідання [PERSON] повідомлялася в установленому законом порядку шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України, заяв чи клопотань по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, заслухавши учасників справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~була прийнята\~на посаду сестри медичної стаціонару палатної онкохірургічного відділення № 1 з 03.02.2015 року до Комунального некомерційного підприємства "Запорізький регіональний протипухлинний центр" Запорізької обласної ради, що підтверджується копією витягу з наказу про прийняття на роботу від 03.02.2015 року № 12-О (а.с. 5). Наказом № 636 к/тр від 09.05.2023 року [PERSON] було звільнено з посади сестри медичної стаціонару палатної онкохірургічного відділення № [NUMBER] на підставі п. 8-3 ст. 36 КЗпПУ (відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль). В наказі про припинення трудового договору № 636 к/тр від 09.05.2023 вказано, що [PERSON] надлишково використано щорічну основну та додаткову відпустки за період з 03.02.2022 по 02.02.2023 року у кількості 20 днів (а.с.6). Згідно розрахункового листа за дні відпустки (20 днів) оплата складає 5526,40 грн. Згідно розрахункового листа за травень 2023 року борг за працівником [PERSON] складає - 4448,75 грн (а.с. 7,8). З наказом про звільнення [PERSON] не ознайомлена, копію наказу та трудову книжку не отримала на підприємстві. На адресу місця проживання направлявся лист щодо необхідності отримання на підприємстві трудової книжки та ознайомлення з наказом про звільнення, проте лист не був отриманий оскільки адресат проживає на тимчасово окупованій території. З тієї ж причини відповідачка не отримала вимогу від 18.05.2023 року за вих. № 01-11/779 про повернення суми виплаченої заробітної плати за надлишково використані дні відпустки. За приписами ч. 1\~ст. 22 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Згідно п.\~2 ч.\~2 ст.\~127 КЗпПУ, відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36\~і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію. [PERSON] була звільнена на підставі п. 8-3 ст. 36 КЗпПУ, відтак роботодавець має право на відрахування з заробітної плати суми надлишково виплаченої заробітної плати за відпустку повної тривалості, за невідроблені дні. Оскільки відповідач звільнилася з роботи до закінчення робочого року, за який вона одержала відпустку повної тривалості, а під час звільнення відрахування із суми нарахованої заробітної під час розрахунку не проведено у зв`язку з недостатністю коштів, позивач має право стягнути відповідну суму у судовому порядку. Аналогічну правову позицію Верховний суд висловив у постанові від 17.07.2019 у справі № 332/1433/17-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до статті 233 КЗпП України звернутись до суду із вимогами про стягнення коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки позивач має право протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги КНП «Запорізький регіональний протипухлинний центр» ЗОР законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.\~1 ст.\~141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2684 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved