Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

29 лютого 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, третя особа - приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Лоліта Борисівна, у якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Зазначив, що з 29 березня 2023 року він проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] . За наявної можливості 13.11.2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кістанова С.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, яка зареєстрована в реєстрі за №231. Вказав, що при нотаріальному оформленні заяви приватним нотаріусом не було здійснено пересилання вказаної заяви до органів нотаріату за місцем відкриття спадщини. 06 лютого 2024 року, під час короткотривалої відпустки, позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, але постановою приватного нотаріуса від 21.02.2024 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку. Позивач зазначає, що з 29 березня 2023 року він проходить військову службу, що створило для позивача істотні труднощі для звернення до нотаріуса. Такі обставини вважає поважними причинами для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді від 01 березня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26 березня 2024 року підготовче засідання відкладено у зв`язку з неявкою сторін. 09 квітня 2024 року, за клопотанням позивача витребувано докази у справі, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 14 травня 2024 року. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача та ухвалення рішення згідно чинного законодавства з урахуванням зібраних доказів по справі. Від третьої особи надійшли письмові пояснення в яких остання зазначила, що для відкриття спадкової справи спадкоємцем [PERSON] було подано 06.02.2024 заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено 13.11.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кістановим С.М. за реєстровим №231. Після здійснення відповідної перевірки в реєстрі спадкових справ, враховуючи відсутність заведення спадкової справи іншим нотаріусом, було заведено 06.02.2024 спадкову справу на підставі нової заяви Спадкоємця з проханням видати йому Свідоцтво про право на спадщину за законом і здійснено її державну реєстрацію у Спадковому реєстрі. Вказала, що, оскільки було встановлено, що Спадкоємець пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також не було надано документального підтвердження факту постійного спільного проживання разом із Спадкодавцем на час відкриття спадщини, нею було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.02.2024 за №31/02-21. Просила розглядати справу за її відсутності за наявними матеріалами, ухвалити рішення на розсуд суду. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що\~ [INFO] помер [PERSON] , батько позивача (а.с. 5, 6, 7). Як вбачається з копії Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 21.01.1998, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, квартира за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] (а.с. 51). 13 листопада 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кістанова С.М. із заявою, в якій заявив про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] померлого [INFO] , який постійно проживав та був зареєстрований по день смерті за адресою: [ADDRESS] , і який відповідно засвідчив справжність підпису [PERSON] (а.с.8). 06 лютого 2024 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Л.Б. із заявою про прийняття спадщини та видачу Свідоцтва про право на спадщину після смерті батька (а.с. 43). Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Л.Б. від 21 лютого 2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 10). У своїй постанові приватний нотаріус зазначає, що спадкоємець [PERSON] не прийняв спадщину, оскільки не був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, не подав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк, та не надав документального підтвердження факту постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає\~з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому,\~судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18). Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пропуск встановленого законом строку для звернення до нотаріуса позивач обґрунтовує наявністю об`єктивної поважної причини, а саме його тривале перебування на військовій службі у складі Збройних Сил України. Так, судом встановлено, що у період з 29 березня 2023 року [PERSON] проходить військову службу в [NUMBER] мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина [NUMBER] ) (а.с.9). Таким чином, вищенаведені докази підтверджують поважні причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили його звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк, а саме тривале перебування у складі Збройних Сил України. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний з принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Тлумачення та застосування національного законодавства прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з точки зору тлумачення їх у світлі практики Європейського суду з прав людини. А тому, суд враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, вважає, що визначення додаткового строку позивачу забезпечитиме розумний баланс між інтересами сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved