Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

У листопаді 2018 року заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 Коваленко Н.В. звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , в якому прохав: -визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 28.04.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. (реєстровий номер 2247), за змістом якого [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; -скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Т.А. № 35005477 від 28.04.2017 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; -визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 04.11.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. (реєстровий номер 2522), за змістом якого [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; -скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чуприни Г.О. № 37942878 від 04.11.2017 про державну реєстрація права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , -визнати спадщину, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] , [INFO] , та складається із квартири [ADDRESS] , відумерлою та передати вказане спадкове майно у власність територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради. В обґрунтування позову вказав, що Харківською місцевою прокуратурою № 3 під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 12017220460002613 від 03.10.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за фактом шахрайського заволодіння, зокрема, квартирою [ADDRESS] встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Харківської міської ради. Вказана квартира належала [PERSON] , яка померла [INFO] та до дня смерті проживала у зазначеній квартирі. Інші особи на момент її смерті у даній квартирі не проживали та зареєстровані не були. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 25.10.2018 вбачається відсутність спадкових справ, виданих свідоцтв про право на спадщину, заповітів, спадкових договорів. Разом з тим, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (далі ХМНО) Луніною Т.А. договір купівлі-продажу від 28.04.2017 року за № 2247, за змістом якого [PERSON] продала вказану квартиру [PERSON] . В подальшому цю квартиру [PERSON] продала [PERSON] згідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. від 04.11.2017 за № 2522. За вказаними договорами було здійснено державну реєстрацію права власності. Враховуючи, що цивільна правоздатність [PERSON] припинилася у момент її смерті [INFO] , на час нотаріального посвідчення договору вона не була здатна мати та здійснювати цивільні права та обов`язки, а тому укладені договори від 28.04.2017 та 04.11.2017 є нікчемними в силу ч.ч.1-2 ст. 228 ЦК України. Вказує, що в силу ч.2 ст. 215 ЦК України визнання нікчемного правочину судом недійсним не вимагається, але і не позбавляє права заінтересовану особу на звернення до суду з такою вимогою. Заперечення дійсності спірних правочинів має значення для вирішення питання про визнання спадщини на зазначену квартиру відумерлою, тому прокурор звернувся до суду в інтересах Харківської міської ради з даним позовом. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартинової О.М. від 26.12.2018 відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче судове засідання. 25.01.2019 Фрунзенський районний суд м. Харкова залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватних нотаріусів ХМНО Луніну Тетяну Анатоліївну, [PERSON] , Департамент реєстрації Харківської міської ради (т.1, а.с.65-66). 12.02.2019 року від третьої особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради надійшли пояснення в порядку ст. 181 ЦПК України (т.1, а.с.81-84). 20.02.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов прокурора, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві він детально описав підбір ним квартири та її придбання. Оформлення квартири здійснювалося приватним нотаріусом. Вважає, що він є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] . (т.1, а.с.95-96). 29.03.2019 року від Харківської міської ради (далі ХМР) надійшли пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України, в яких ХМР просить позов прокурора в її інтересах задовольнити. Вважає, що правильне застосування законодавств, його дотримання у цивільних правовідносинах беззаперечно становить суспільний інтерес. У даному випадку суспільний інтерес полягає у забезпеченні визнання спадщини відумерлою, переходу майна у власність територіальної громади відповідно до механізму їх встановленому національним законодавством. З метою його подальшого розподілу між особами, які потребують поліпшення житлових умов, урахуванням житловим законодавством черговості. (т. 1, а.с.132-137) У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 25.06.2019 року, прокурор наголошує на тому, що укладені договори стосовно спірної квартири здійснені всупереч вимогам ч. 1 ст. 658 ЦК України, якою передбачено, що право продажу товару належить його власнику. Оспорюваний договір купівлі-продажу було укладено після смерті особи власника майна, у зв`язку з чим такий правочин відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України, є недійсним. З огляду на визначені та обмежені національним законодавством підстави нікчемності правочинів та підстави їх визнання недійсними в судовому порядку, заявлені позовні вимоги не можуть розглядатися як протиправне позбавлення права власності в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідної практики Європейського суду з прав людини (т. 1, а.с.205-210). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.07.2019 року клопотання [PERSON] та його представника [PERSON] задоволено. Позовну заяву залишено без розгляду (т. 2, а.с.22-26) Вказана ухвала Фрунзенського районного суду м. Харкова скасована постановою Харківського апеляційного суду від 05.11.2019 року скасована, справу направлено до суду першої інстанції. 15.10.2020 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду. 17.02.2021 року до суду надійшли пояснення відповідача [PERSON] , в яких вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора у повному обсязі. Відповідач вказала, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 28.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] були відсутні будь-які порушення законодавства. При вчиненні спірного договору купівлі-продажу квартири у [PERSON] не було будь-яких сумнівів в тому, що квартира відчужується не власником, оскільки цей договір був посвідчений нотаріусом, а отже особу продавця було належним чином встановлено, а цивільну дієздатність визначено. На даний час кримінальне провадженні щодо можливого незаконного відчуження квартири вказаної квартири не завершене і знаходиться на стадії досудового розслідування. Отже, відсутні підстави для визнання оспорюваних договорів недійсними. Прокурор повідомив ХМР про намір пред`явити позовну заяву 26.11.2018 року, а звернувся з позовною заявою через 2 дні, таким чином, не надав ХМР можливість самостійно відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави протягом розумного строку. Наголошує на тому, що прокурором обрано неналежний спосіб захисту. У постанові від 15.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого ст. ст. 215, 216 ЦК України. На даний час [PERSON] не має жодних претензій матеріального та/або морального характеру до [PERSON] з приводу вказаного нерухомого майна та з інших підстав (т 3, а.с.48-61). Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 №2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Гольник Л.В. та ухвалою судді від 15.05.2023 вказану справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. 21.06.2023 року судом винесено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача про направлення справи за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Вказана ухвала скасована постановою Полтавського апеляційного суду від 30.10.2023 року та направлена для продовження розгляду справи. 16.01.2024 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У судовому\~засіданні представник\~відповідача [PERSON] \~ адвокат Кравець В.М. позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити. Вказувала, що в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, де [PERSON] описує придбання ним спірної квартири, що підтверджує, що він є добросовісним набувачем квартири, оскільки придбання відбувалося за участю рієлторської кампанії, договір посвідчений нотаріусом. Звертала увагу на чинну практику Верховного Суду, яка підтверджує, що прокурором обрано неналежний спосіб захисту. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Марцонь Д.Г. просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Правова позиція відповідача викладена у її письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи. Відповідач набула право власності на спірну квартиру у встановленому законом порядку за посвідченим нотаріусом договором. Нотаріус перевірив законність правочину. На даний час жодних вироків у кримінальному провадженні за цим фактом не виголошувалося. У зв`язку з цим, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. У судове засідання представник позивача Харківської міської ради та треті особи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи, заяв та клопотань до суду не подавали. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12017220460002613 від 03.10.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, внесені відомості, що «До Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від директора Департаменту реєстрації Харківської міської ради про те, що невстановлена особа подала до територіального підрозділу Центру надання адміністративних послуг Немишлянського району м. Харкова підроблені документи для здійснення адміністративних дій, за допомогою яких шахрайським шляхом заволоділа квартирою [ADDRESS] (ЖЄО 21711 від 02.10.2017)» (т.1, а.с. 11). Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом (т. 1 а.с.16). Згідно Договору купівлі-продажу від 28.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А., за № 2247, [PERSON] продала вказану квартиру [PERSON] (т. 1, а.с.17-18). Відповідно до Договору купівлі-продажу від 04.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чупприною Г.О., за № 2522, [PERSON] продала дану квартиру [PERSON] (т.1 а.с.19). Ринкова вартість квартири на момент укладання договору купівлі-продажу установлено на підставі Звіту про оцінку майна, наданого ТОВ «Консалтингова компанія «Цент оцінки» від 01.11.2017 року становить 535 410 грн. (т. 1, а.с.26). З Актового запису про смерть № 17281 від 25.11.2016 року, складеного Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, слідує, що [PERSON] померла [INFO] (т. 1, а.с. 21). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53812987 від 25.10.2018 року слідує, що у спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриття спадщини після смерті [PERSON] (т. 1, а.с.23). Згідно Довідки виданої ОЖК «Екран» від 25.10.2018 року за № 298 [PERSON] є власником та дійсно була зареєстрована та проживала одна по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с.22). Вирішуючи позов по суті, суд здійснює цивільне судочинство відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК України на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Прокурор, звертаючись в інтересах територіальної громади, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 28.04.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. (реєстровий номер 2247), за змістом якого [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , посилаючись на нікчемність даного правочину. Згідно з частиною першою, другою\~статті 228 ЦК України\~правочин визначається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Правочинами, які є нікчемними вважаються: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. При кваліфікації правочину за\~статтею\~228\~ЦК\~потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. На переконання суду, правочин з особою, яка на момент його укладення була вже померлою, а отже не мала цивільної правоздатності, порушує існуючий публічний порядок переходу права власності майна від однієї особи до іншої, що свідчить про протиправність вказаного правочину, який спрямований на заволодіння майном фізичної особи. При розгляді даної позовної вимоги суд виходить з правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 року у справі №916/3156/17, згідно якого визнання нікчемного правочину недійсним не є правомірним та ефективним способом захисту, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. При цьому, прокурором у судовому засіданні не доведено, що вказана ним позовна вимога, а саме визнання нікчемного правочину недійсним є ефективним способом захисту ХМР. Як вбачається, спір у цій справі виник щодо захисту інтересу територіальної громади на майно, яке за своїм статусом та у зв`язку з відсутністю спадкоємців особи, яка померла, може бути визнане відумерлою спадщиною відповідно до положень статті 1277 ЦК України та глави 9 ЦПК України. Частини перша та друга статті 1277 ЦК України в редакції, чинній на час подання позову до суду, визначає, що в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається\~ після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (частина третя статті 1277 ЦК України). Отже, спадщина набуває статусу відумерлої саме після набуття чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається у територіальної громади з моменту реєстрації цього права за громадою. Розглядаючи проблему застосування цивільного та цивільного процесуального законодавства при визнанні спадщини відумерлою з точки зору процедур розгляду таких справ та способу захисту інтересу територіальної громади на спадкове майно, Велика Палата Верховного Суду у справі № 461/12525/15-ц у постанові від 14.12.2022 року дійшла до таких висновків: «Інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. За таких обставин слід дійти висновку, що такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. На користь цього висновку свідчить також розміщення норм права про можливість визнання спадщини відумерлою саме у книзі шостій ЦК України «Спадкове право». Відтак захист інтересу територіальної громади щодо відумерлого майна повинен регулюватись та здійснюватися таким самим способом, виходячи з тих самих принципів, як і можливість захистити своє право спадкоємцем, який своєчасно спадщину не прийняв, вона була визнана відумерлою та продана іншій особі. …стаття 1280 ЦК України передбачає, що\~якщо\~майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі ж продажу такого майна спадкоємець має право на грошову компенсацію. Велика Палата Верховного Суду вважає, що закон передбачає саме такий спосіб захисту порушеного інтересу територіальної громади та спосіб відновлення її інтересу на спадкове майно за відсутності спадкоємців (стаття 16 ЦК України) та у разі продажу спадкового майна іншій особі, якщо остання є добросовісним набувачем. Слід зауважити, що захист прав чи інтересів територіальної громади у цьому випадку також має бути реальним, спрямованим на дійсне відновлення порушеного права та/або інтересу, а відтак з метою захисту порушеного права чи інтересу територіальної громади при відчуженні спадкового майна розмір грошової компенсації вартості цього майна визначається, виходячи з його ринкової вартості на час розгляду спору в суді або на час добровільного врегулювання спору між сторонами цих правовідносин» (п.п.83-87). За встановлених фактичних обставин у цій справі при відчуженні спадкового майна територіальна громада має право лише на відшкодування вартості спадкового майна за ринковими цінами, то позовна вимога прокурора про визнання спадщини відумерлою\~ та передачу її позивачу не є ефективним способом захисту. З огляду на вищевикладене, а також те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договір купівлі-продажу, посвідченого 28.04.2017 приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А. (реєстровий номер 2247), за змістом якого [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , то позовна вимога прокурора про визнання договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] від 04.11.2017 недійсним не підлягає до задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора в інтересах ХМР про визнання недійсним договорів, \~ скасування державної реєстрації права власності на квартиру, про визнання спадщини відумерлою\~ та передачу її позивачу не підлягають задоволенню у повному обсязі. Водночас суд зауважує, що звернення прокурора в інтересах територіальної громади з позовом в інтересах ХМР вчинено відповідно до пункту 1 частини 6 статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Вказані обставини перевірялися Харківським апеляційним судом (постанова від 05.11.2019 року).

Outcome: dismissed