Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в Малинський районний суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на свою користь аліменти, як на утримання повнолітньої непрацездатної дочки, у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позову і на весь період непрацездатності [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивач є інвалідом і потребує стороннього догляду та нагляду, а відповідно потребує матеріальної допомоги, оскільки не може самостійно забезпечити своє існування. Відповідач є її батьком і має можливість надавати їй допомогу, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідач заперечив проти позову та пояснив, що він є інвалідом 2 групи внаслідок психічного захворювання. У зв?язку з цим не може знайти собі роботу і єдиним джерелом його існування є соціальна допомога, розмір якої становить менше 3000 гривень. За таких обставин він не може надавати допомогу на утримання позивача. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав. Згідно статей 198, 200 СК України батьки зобов`язані\~утримувати своїх\~повнолітніх непрацездатних\~дочку,\~сина,\~які потребують\~матеріальної допомоги,\~якщо вони\~можуть таку\~матеріальну допомогу\~надавати. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження відповідач є батьком повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] (а.с. 12). [PERSON] , згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, з 17.02.2022 року встановлена група інвалідності перша Б і у зв?язку з цим вона потребує стороннього догляду та нагляду (а.с. 13-14). Оскільки [PERSON] встановлена група інвалідності перша Б, то, відповідно до абзацу 17 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона є непрацездатною. Так як у зв?язку з інвалідністю позивач потребує стороннього догляду та нагляду, суд вважає, що вона потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання про те, чи може відповідач надавати позивачу матеріальну допомогу, суд враховує, що відповідач, згідно довідок до актів огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с. 45, 66), має другу групу інвалідності і внаслідок цього може виконувати лише просту некваліфіковану працю в спеціально створених умовах. Відповідно до абзацу 17 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», він також є непрацездатним. На даний час відповідач має дохід у виді соціальних виплат у розмірі 2790 гривень 90 копійок, які виплачуються йому Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради (а.с. 53). Дані виплати лише на 429 гривень 90 копійок перевищують прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, що затверджений Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Суд вважає, що за таких обставин відповідач не має змоги надавати позивачу матеріальну допомогу, а тому відмовляє в задоволенні позову повністю. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 9 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору, як особи з інвалідністю 1 та 2 груп.

Outcome: dismissed