Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 березня 2019 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , відвідує Кролевецький заклад дошкільної освіти (ясла-садок №5). Стан здоров`я дитини задовільний, періодично хворіє застудними захворюваннями. З грудня\~2023\~року з\~відповідачем проживають\~окремо.\~Місце проживання\~ [PERSON] \~зареєстроване за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо розміру коштів, необхідних для утримання дочки [PERSON] . Батько не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Усі питання щодо вихованні дочки вирішуються нею (позивачем) самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач працездатного віку, має добрий стан здоров`я. За вказаних обставин, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його\~заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.30, 32, 33), в судове засідання не з`явились. Відповідач причин неявки суду не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву не надав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 223, 247 ЦПК України розглядати справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що з 13 березня 2019 року року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Кролевецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.10). Місце проживання позивача [PERSON] та дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області від 02.02.2024 року (а.с. 11). У місті Кролевець дитина відвідує Кролевецький заклад дошкільної освіти (ясла-садок №5), що підтверджується довідкою завідувача вказаного закладу (а.с.12). Місце проживання\~відповідача зареєстроване\~за адресою:\~ [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області від 28.02.2024 року (а.с.24). Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дитини і позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач заперечень проти позову не надав. У відповідності з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру, які будуть стягуватись на дитину, суд враховує стан здоров`я дитини, який є задовільним (а.с.13); матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері. Також суд враховує, що відповідач є працездатного віку, про незадовільний стан здоров`я та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов`язки стосовно дитини, в тому числі утримувати її, і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частинами 1, 5 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, закон гарантує стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини в мінімальному розмірі, зокрема на одну дитину в розмірі чверті від доходів боржника. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства щодо зобов`язання батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Так, згідно ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З наданих суду документів підтверджується укладення позивачем договору про надання професійної правничої допомоги від 06.02.2024 року №2/24 (а.с.16-17), а згідно акту наданих послуг від 08.02.2024 року (а.с.19) та квитанції від 08.02.2024 року (а.с.20) позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн. 00 коп. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211\~грн.\~20\~коп.\~та на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп. Відповідно до\~ст.\~ст.\~180-183,\~191\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved