Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

08 січня 2024 року представник позивача ТОВ «Маркс.Капітал» Терзі О.С. звернувся до Бориспільського міськрайонного\~суду Київської\~області з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Маркс.Капітал» : матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 21\~281,95 грн. та судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8\~000,00 грн. Вимоги обґрунтовано тим, 06 вересня 2022 року о 20 год. 20 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Момота відповідач, керуючи транспортним засобом марки «Scoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припарко-ваний транспортний засіб «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічні пошкоджень із матеріальними збитками. Винним у вказаному ДТП постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2022 року визнано [PERSON] . На момент ДТП транспортний засіб марки «Scoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] був застрахованим у ПрАТ «СК «ВанКлік» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 210520459. Власник даного автомобіля звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту №0041697.09.22/1 страхове відшкодування становило 21281, 95 грн. 01 січня 2020 року ТОВ «Маркс.Капітал» та ПрАТ «СК «Ван Клік» уклали договір про надання фінансових послуг факторингу №01.01.2020-ВК, за умовами якого ПрАТ «СК «Ван Клік» відступило на користь ТОВ «Маркс.Капітал» право вимоги за грошовими зобов`язан-нями як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування. Тому ТОВ «Маркс.Капітал» просило суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 21\~281,95 грн. Ухвалою суду від 30 січня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідач своїм процесуальним правом подачі відзиву на позов, заяв чи клопотань до суду не скористалась. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Зважаючи на неявку сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвален-ня є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом вимог ст.\~223,\~280,\~281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, суд прийшов переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за №2\~передбачено, що відповідно вимог ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно вимог ст.\~15,\~16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. За змістом\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~12,\~81,\~89\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються гл.73 «Факторинг» підрозділу 1 «Договірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» та главою 82 «Відшкодування шкоди» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання»\~розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» ЦК України\~та\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що 01 січня 2020 року ПрАТ «СК «Ванк Клік» та ТОВ «Маркс.Капітал» уклали договір про надання фінансових послуг факторингу №01.01.2020-ВК. За умовами якого ПрАТ «СК «Ванк Клік» передав, а ТОВ «Маркс.Капітал» прийняв усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що перейшли до ПрАТ «СК «Ванк Клік» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування. За цим договором ПрАТ «СК «Ванк Клік» передав ТОВ «Маркс.Капітал» право вимоги, яке він мав до [PERSON] , що підтверджується актом прийому-передачі документів №02-01 від 10 лютого 2023 року до договору про надання фінансових послуг факторингу №01.01.2020-ВК від 01 січня 2020 року та переліком переданих регресних вимог №01-23. Також встановлено, що 06 вересня 2022 року о 20 год. 20 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Момота відповідач, керуючи транспортним засобом марки «Scoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічні пошкоджень із матеріальними збитками. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2022 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаче-ного ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дана постанова суду набрала законної сили 31 жовтня 2022 року. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2023 року [PERSON] також було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. Дана постанова суду набрала законної сили 17 лютого 2023 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що на момент ДТП транспортний засіб марки «Scoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , був застрахованим у ПрАТ «СК «Ван Клік» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210520459. 07 жовтня 2022 року потерпілий від ДТП [PERSON] подав до ПрАТ «СК «Ван Клік» заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно ремонтної калькуляції вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , становить 27338, 34 грн.. На підставі страхового акту №0041697.09.22/1 від 12 грудня 2022 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту ПрАТ «СК «Ван Клік» перерахувало на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 21281, 95 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №ЗНО0089380. Зі змісту постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07\~лютого 2023\~ року вбачається, що на час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповіда-льності власників наземних транспортних засобів», зокрема підпункту 38.1.1. пункту 38.1: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Тому у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування витрат на виплату страхового відшкодування у порядку регресу. Судом також встановлено, що 10 лютого 2023 року ТОВ «Маркс.Капітал» направило на адресу [PERSON] претензію про відшкодування в порядку регресу. Проте, відповіда-чем вимоги не виконані. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно вимог ст. 1 Закону України «Про страхування»\~страхування - це вид цивільно -правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У\~ст. 22 ЦК України\~зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхуваль-никові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхува-льник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За\~змістомст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У Законв України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» вказано, що: цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт-них засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За змістом ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ТОВ «Маркс.Капітал» грошові кошти у розмірі 21\~281,95грн. Щодо вимог ТОВ «Маркс.Капітал» про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000, 00 грн., суд приходить наступного висновку. Відповідно ч. 1ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1- 3 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно положень ч. 4ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями ст.\~59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.\~41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року(далі - Закон України № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1ст. 1 Закону України №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч. 1ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно ст. 19 Закону України № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого само-вряднування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа за № 755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі №301/1894/17. У наданій позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2023 року між ТОВ «Маркс.Капітал» та адвокатом Терзі Олександром Сергійовичем укладено договір про надання професійної правничої допомоги. Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 04 січня 2024 року, адвокат виконав наступні роботи (надані послуги)\~підготовка та направлення до суду позовної заяви на суму 8000,00 грн. В даному акті зазначено, що клієнт претензій по об`єму, якості та строкам виконаних робіт (надання послуг) не має. Однак, жодного належного доказу того, що позивач дійсно сплатив зазначену суму за надання правової допомоги суду не надано (квитанцій, касовий ордер, платіжні доручення чи інструкція, касовий чек, довідка про грошовий переказ, тощо). Таким чином, вимога про відшкодування судових витрат понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 8000, 00 грн. є такою, що не підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ «Маркс. Капітал» витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial