Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій вказує, що між нею та відповідачем 25.07.1999 був укладений шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб фактично розпався, вони проживають окремо і спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків між ними немає. Наразі шлюб існує формально, вони п`ять років проживають окремо один від одного. Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . Стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що 25.07.1999 зареєстровано шлюб між сторонами, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.10). Шлюб фактично розпався. Сторони шлюбних відносин не підтримують, п`ять років проживають окремо, втратили взаємні почуття, примирення неможливе. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачка понесла витрати на оплату судового збору в сумі 1211,20 грн. (а.с.12) та на правничу допомогу у сумі 1000 грн, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н від 28.03.2024 (а.с11), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2211,20 грн.

Outcome: approved