Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

заявник звернулася в суд із заявою про встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала разом із нею у будинку [ADDRESS] , який належить їй на праві власності. Після смерті тітки [PERSON] відкрилась спадщина на належне померлій нерухоме майно, а саме: земельні ділянки площею 0,7225 га та площею 0,2249 га, що розташовані на території Звенигородського округу Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області. Заявник вказує, що вона є єдиним спадкоємцем належного померлій майна, оскільки інших родичів померла не мала. Зазначає, що тітка [PERSON] за життя 02.03.2004 року на випадок своєї смерті склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла їй. Стверджує, що вона до дня смерті проживала з тіткою, доглядала за нею, вони вели спільне господарство, а після смерті тітки провела її похорон. Водночас вказує, що з метою реалізації свого права на спадкування, вона у лютому 2024 року звернулась до приватного нотаріуса із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте, 20.02.2024 року отримала відмову у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та пропуском 6-місячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи конкретні обставини, які викладені у заяві, заявник не має іншої можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, окрім як встановити факт спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини у судовому порядку. У зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити. Заява поступила до суду 02.04.2024 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 04.04.2024 року, прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду. Представник заявника - адвокат Жидачек Т.М. в судовому засіданні заяву підтримала з підстав наведених вище та просила таку задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, на адресу суду 24.04.2024 року скерував заяву, згідно якої просить справу розглядати у відсутності представника заінтересованої особи, при вирішенні заяви покладаються на розсуд суду. Заінтересована особа приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, на адресу суду 24.04.2024 року скерував заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутності, проти задоволення вимог заявника не заперечує. З врахуванням зазначених обставин та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб, які не з`явилися в судове засідання. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Львова, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспорта громадянина України (а.с.9-10). З копії заповіту, складеного у селі Звенигород Пустомитівського району Львівської області 02.03.2004 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] , яка проживає у с.Звенигород Пустомитівського району Львівської області на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, про те, що все її майно, де б воно не було із чого б не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом буде мати право заповідає [PERSON] (а.с.22). Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 12.01.2015 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у селі Звенигород Пустомитівського району Львівської області (а.с.19). Згідно довідкою № 186 від 18.03.2024 року, виданою Звенигородським старостинським округом Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала разом із своєю племінницею [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 371226833 від 25.03.2024 року (а.с.11-16). Як вбачається з довідки № 11 від 29.01.2015 року, виданої виконкомом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] дійсно провела похорон своєї тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала разом з [PERSON] без реєстрації, вели спільне господарство, доглядала за нею до дня її смерті (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя на праві власності належали земельні ділянки площею О,7225 га та площею 0,2249 га, розташовані на території Звенигородської сільської ради Львівського (Пустомитівського) району Львівської області, що підтверджується копіями державних Актів на право власності на земельну ділянку Серії ЛВ № 024698 та Серії ЛВ № 016862 (а.с.20-21, 29-30). Згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 75898330 від 20.02.2024 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.23). Як вбачається з відповіді № 47/01-16 від 20.02.2024 року, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. повідомив заявнику, що для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , заявнику [PERSON] необхідно подати документи, які підтверджують факт реєстрації місця проживання заявника за однією адресою разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.24). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає у с.Звенигород, знає [PERSON] та знала покійну [PERSON] , оскільки є їхньою сусідкою. Заявник [PERSON] проживала у с.Звенигород разом із покійною тіткою [PERSON] до дня смерті останньої, доглядала за нею та провела її поховання. Вказала, що [PERSON] не була одружена, дітей не мала, скала заповіт на [PERSON] . На момент смерті інших родичів не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає у с.Звенигород, знає [PERSON] та знала покійну [PERSON] , оскільки є їхньою сусідкою. Разом із [PERSON] до дня смерті проживала [PERSON] , яка як їй відомо була неодружена, дітей не мала, заповіт склала на [PERSON] Додатково пояснила, що похованням [PERSON] займалась тільки [PERSON] . Згідно зі ст.ст.293, 315 ЦПК України, в судовому порядку розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, а також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно роз`яснень, що містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.23 цієї ж постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п.3.22 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Таким чином, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п.3.22 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати декілька місць проживання. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» визначено поняття постійного місця проживання та тимчасового місця проживання. Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Частиною 9 ст.6 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Таким чином, місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи. Та обставина, що заявник [PERSON] проживала разом із своєю тіткою [PERSON] на час відкриття спадщини, в судовому засіданні підтверджено належними та допустимими доказами. Встановлення факту постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем є необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки факт постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем [PERSON] знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, іншим чином встановлення цього факту неможливе. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved