Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки. Позивачка [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Стадник І.П., звернулась в суд із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини до відповідача Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третіми особами є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Просить встановити факт її, [PERSON] постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, тобто на час її смерті, [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку №32 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] та земельної ділянки, загальною площею. 0,51 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7320580500:01:002:1076, яка розташована на території Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області. Після смерті матері, звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску строку на прийняття спадщини. Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом є її рідні сестри [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які спадщину не прийняли і на неї не претендують. У встановлений строк, не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що проживаючи разом із нею вважалась такою, що прийняла спадщину. Померла матір проживала разом з нею постійно без реєстрації разом з нею, в її житловому будинку [ADDRESS] . Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області не з`явився, до початку розгляду справи від відповідача Банилівської сільської ради, в суд поступила письмова заява про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги визнають. В судове засідання треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, до початку розгляду справи від третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в суд поступили письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнають. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 21 червня 2012 року, виконавчим комітетом Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №31, копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 17.07.1970 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку №32 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] та земельної ділянки, загальною площею. 0,51 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7320580500:01:002:1076, яка розташована на території Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією технічного паспорту та копією державного акту Серія ЯЕ №329202 від 26.06.2007 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу. З довідки Банилівської сільської ради №02-18/109 від 18.01.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дійсно проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання у [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В. №42/02-31 від 14.02.2024 року з даних якої вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що: вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, так як вона у встановлений законом строк не подала заяви про прийняття спадщини, не надала доказів про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважається такою, що не прийняла спадщину. Крім позивачки, спадкоємцями за законом є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які спадщину не прийняли і на неї не претендують, інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копіями спадкової справи. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, норма ст.1268 ЦК України визначена, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, та встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Лише постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця саме таким. Закон також не ставить прийняття спадщини в залежність від того, яким місцем проживання особа вважала місце відкриття спадщини постійним чи тимчасовим місцем проживання. Натомість, він вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані норми закону, кожна сторона обирає свій спосіб захисту, та повинна довести обставини, які мають значення для справи, на підставі належних та допустимих доказів. Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачка [PERSON] , надала докази постійного проживання на час відкриття спадщини разом з померлою [INFO] [PERSON] , у с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, цей факт має для позивачки юридичне значення та іншим порядком підтвердити його вона не має можливості, тому позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Встановлення даного факту необхідно позивачці для оформлення спадщини

Outcome: approved