Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

25.12.2023 року представник позивача за довіреністю Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (далі по тексту - АТ «АКЦЕНТ-БАНК») - Шкапенко О.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.08.2019 року в розмірі 43 889,07 грн., станом на 27.11.2023 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 27 882,98 грн.; заборгованість по відсоткам -16 006,09 грн.; заборгованість штрафами - 0,00 грн. та судових витрат у розмірі 2 684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.08.2019 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com/ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановлений кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Посилається, що відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Проте, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, тому станом на 27.11.2023 року утворилась заборгованість у сумі 43 889,07 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 27 882,98 грн.; заборгованість по відсоткам -16 006,09 грн.; заборгованість штрафами - 0,00 грн., яку просить стягнути в примусовому порядку з відповідача та стягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. ст. 509, 525, 526, 530, ч.1 ст. 598, ст. ст. 599, 610, ч.2 ст. 615, ст. ст. 629, 1050, 1054 ЦК України. Ухвалою судді від 30.01.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 10.05.2024 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч.4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Позивач в судове засідання не викликався. В матеріалах справи наявні клопотання представника АТ «АКЦЕНТ-БАНК» про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та розгляд справи у відсутності представника позивача, у разі відсутності відповідача, проти винесення судом заочного рішення не заперечують. (а.с.34+на звороті) Відповідач в судове засідання не викликалась. Відзив на позов не надіслала, про розгляд справи повідомлялася в установленому законом порядку, з дотриманням вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 та ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Більш того, Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним. Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Судом встановлено, що 02.08.2019 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в А-Банку. (а.с.13) [PERSON] погодилася з тим, що дана Заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, викладеними в рекламному буклеті, складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку та зобов`язується виконувати зазначені Умови та Правила, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Акцент-Банку www.a-bank.com.ua. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.2 - 2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Невід`ємною частиною Анкети-Заяви, є додані Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та Витяг з Тарифу користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», якими обумовлено, що базова процентна ставка становить 44,4% річних. (а.с.16-24) Умови кредитування зазначені в Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який було підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що направлявся Банком на номер телефону зазначений нею у Анкеті-заяві. (а.с.7+на звороті) Відповідно до довідки за картами, [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] , строком дії до червня 2022 року. (а.с.14) Із довідки за лімітами клієнта [PERSON] (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10072855541) вбачається, що 02.08.2019 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт 10 400,00 гривень, який у подальшому збільшувався/зменшувався до 38 000,00 гривень. (а.с.15) Рух коштів по картці відображено у виписці по картці (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10072855541), з якої вбачається, що за період 02.08.2019 - 27.11.2023 [PERSON] активно користувалась кредитною карткою, здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, тобто погодилась зі змінами кредитного ліміту по картці. (а.с.8-12) Станом на 27.11.2023 року, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед «АКЦЕНТ-БАНК» за договором, становить 43 889,07 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 27 882,98 грн.; заборгованість по відсоткам -16 006,09 грн.; заборгованість штрафами - 0,00 грн. (а.с.5-6) Відповідачем не було подано до суду будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання нею кредитної картки, встановлення на картці кредитного ліміту, а також відсутності у неї заборгованості за кредитним договором б/н від 02.08.2019 року. У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складову його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, Банк посилався на Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», Витяг з Тарифу користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», які розміщені на банківському сайті позивача як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, які розміщені на банківському сайті https://а-bank.com.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені: пільговий період користування коштами, процентні ставки, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші положення та умови. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 Кодексу). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, відповідно Анкети-заяви сторонами було погоджено, зокрема, реальну річну процентну ставку за користування кредитними коштами, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, її розмір та порядок нарахування. Підписавши вказану Анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору [PERSON] відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 284/157/20-ц. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Як вбачається з матеріалів справи, в Анкеті-заяві від 02.08.2019 року сума кредитного ліміту не зазначена. Проте, відповідно до Довідки за лімітами клієнта [PERSON] , кредитний ліміт по картці неодноразово збільшувався. (а.с.15) Випискою по картці [PERSON] (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10072855541), за період 02.08.2019 - 27.11.2023 встановлено, що [PERSON] активно користувалась кредитною карткою, здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, тобто погодилась зі змінами кредитного ліміту по картці. (а.с.8-12) Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 2019-08-02, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом [PERSON] , ОКПО-[NUMBER], станом на 27.11.2023, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед «АКЦЕНТ-БАНК» за договором, становить 43 889,07 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 27 882,98 грн.; заборгованість по відсоткам -16 006,09 грн.; заборгованість штрафами - 0,00 грн. (а.с.5-6) Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за Договором №б/н від 02.08.2019 року, який не спростований відповідачем у належний та допустимий спосіб. Також, суд звертає увагу на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, та береться судом до уваги у сукупності з іншими доказами. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верхового Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, яка відступила від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятій постанові від 24.09.2014 року (провадження № 6-144цс14). Таким чином, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач допустила порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, і отримані грошові кошти в добровільному порядку позивачу не повернула, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.08.2019 року, що станом на 27.11.2023 року, складає 43 889,07 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 27 882,98 грн.; заборгованість по відсоткам -16 006,09 грн.; заборгованість штрафами - 0,00 грн. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.33), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved