Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником легкового автомобіля марки Honda M-NV, синього кольору, 2022 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . 17 червня 2023 року у кафе «[INFO]», що у [ADDRESS] відбувався захід з приводу святкування випускного дня. На даному заході серед інших була позивач та сімя [PERSON] . На даний захід позивач прибула на вищевказаному автомобілі разом з чоловіком та доньками. Автомобіль залишили припаркованим на стоянці біля кафе «[INFO]». Після 19:00 позивачу стало відомо від дітей, що автомобіль пошкоджено. Коли позивач сама підійшла до автомобіля то побачила пошкодження лакофарбового покриття у вигляді подряпин на лівому крилі, фарах та капоті. Подряпини нанесно гострим предметом. Протиправні дії відповідача спричинили позивачу «шкідливих» наслідків та заподіяння майнової шкоди. Причетність до даного діяння [PERSON] позивач пояснює, тим що її сімя перебуває у неприязних відносинах з його сім`єю, у зв`язку з чим [PERSON] вчинив протиправні дії з мотивів помсти та перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Також факт причетності [PERSON] підтверджується відеозаписом з камери, яка була встановлена в будівлі кафе «[INFO]» та зафіксувала присутність [PERSON] , зокрема неодноразові наближення його до транспортного засобу позивача та вчинення дій [PERSON] біля автомобіля, після яких власне і з`явилися пошкодження. Крім того, з запису камери відеоспостереження вбачається, що автомобіль не мав жодних пошкоджень до моменту наближення до нього [PERSON] . Щодо моральної шкоди, то позивач зазначає, що вона полягає у переживаннях, які вона зазнала у зв`язку із суттєвим пошкодженням належного їй майна, втратою нормального плину життя, пов`язаного з необхідністю захисту порушених прав, виникненням раптових та непередбачуваних підстав щодо ремонту автомобіля, що виникли з незалежних від власника транспортного засобу волевиявлення, бажання та вини, пошуком додаткових коштів, пошуком необхідних коштів та їх витрачанням для замовлення та отримання висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження, що спричинили порушення звичного укладу життя позивача. Спричинені збитки вивели із рівноваги пристуніх на заході дітей, в т.ч. дітей позивача, які були очевидцями події. Як наслідок - зіпсований випускний. У дітей позивача завжди були дружні відносини, навіть з сином [PERSON] , але ситуація спричинила вплив на «дитячі почуття дружби». Це сильно вплинуло на психічний стан дітей, завдало їм депресії та призвело до погіршення сну дітей. Особливих страждань ця подія завдала донці позивача - [PERSON] , [INFO] , яка 2 міс. Не могла навіть ночувати вдома, маючи страх та побоюючись, що відповідач може підпалити їх будинок, або щось кине у вікно (зі слів дитини). Дитині прийшлося жити у бабусі і дідуся і приймати заспокійливі ліки. Зазначена дія спричинила велику травму для дівчинки. Позивач просила суд стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 99238,84 грн.; витрати пов`язані з проведенням експертного товарознавчого дослідження в сумі 6000 грн.; моральну шкоду в сумі 15000 грн. та судовий збір в сумі 1073,60 грн. 26.09.2023 року від представника відповідача - адвоката Гончара С.М. надійшов відзив в якому останній просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, що будуть понесені останнім у зв`язку з цією справою. Відзив мотивовано тим, що позивачем не доведено заподіяння шкоди майну (автомобілю) саме за обставин, викладених в позові. Коли трапилась подія і позивачка викликала працівників поліції, транспортний засіб не був оглянутий і будь-які пошкодження не були зафіксовані шляхом складання протоколу огляду транспортного засобу. Крім того, перелік пошкоджень в різних документах, складених позивачем чи за її участю, відрізняється. Описані позивачем події були предметом судового розгляду у зв`язку із складанням щодо [PERSON] матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Судовим рішенням [PERSON] був виправданий. З приводу відеозапису представник відповідача пояснює, що пошкодження автомобіля могли мати накопичувальний характер, оскільки з відеозапису не вбачається вчинення [PERSON] дій по пошкодження транспортного засобу. Крім того, у адвоката Гончара С.М. наявні сумніви з приводу правдивості показів свідків сторони позивача, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містили ніяких відомостей про свідків. На долученому позивачем відеозаписі взагалі відсутні заявлені позивачем свідки, крім [PERSON] Перебування автомобіля Honda M-NV біля кафе «[INFO]» не викликає сумнівів, проте кількість автомобілів не має значення для доказування причетності [PERSON] , як і частота відлучань [PERSON] із закладу. У задоволенні позову з відшкодування моральної шкоди слід відмовити з тих самих підстав, що і у задоволенні позову з відшкодування майнової шкоди. 03.10.2023 року від представника позивача - адвоката Слободянюка А.І. надійшла відповідь на відзив в якій останні зазначає про наступне. Позивачем доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоди висновком експерта. Клопотання представника відповідача про виклик експерта в судове засідання є передчасним. Підставою притягнення відповідача до адміністративної відповідальності у справі №707/2191/23 була диспозиція санкції статті 173 КУпАП з назвою дрібне хуліганство. Однак, правовідносини у справі №707/2191/23 є не подібними та тотожними для справи №707/2799/23, яка має зовсім інший предмет спору, розглядається в порядку цивільного судочинства та зовсім інші позовні вимоги. Провадження у справі №707/2191/23 закрито саме у зв`язку із відсутністю вини [PERSON] у вчиненні дрібного хуліганства, а не відсутністю чи наявністю підстав для відшкодування завданих збитків, внаслідок майнової шкоди, що взагалі не було предметом судового дослідження. Представник позивача звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати КЦС у постанові від 18.05.2022 року у справі №442/2458/19 зазначив, що відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності, таким чином відсутність постанови про визнання відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не свідчить про відсутність вини для відшкодування майнової шкоди як різновиду цивільно-правової відповідальності. Також сторона позивачів звертає увагу на те, що із запису камери відеоспостережння встановлено чітко, що автомобіль не мав жодних пошкоджень, до моменту підходу до нього [PERSON] , після чого такі пошкодження виникли. 10.10.2023 року в судовому засіданні представником відповідача подано заперечення в якому останній зазначає про те, що сторона позивачів посилається на судову практику, яка не стосується даних обставин справи. Також представник відповідача вказує на довільне та вибіркове трактування стороною позивачів постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 24.07.2023 року. Аналіз стороною позивачів відеозапису грунтується на припущеннях. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Суходольського О.М. від 12.09.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву з відкриттям провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Суходольського О.М. від 10.10.2023 року задоволено заяву про самовідвід судді Суходольського О.М. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Тептюка Є.П. від 12.10.2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу та залишено її без руху. 16.10.2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Слободянюк А.І., через систему «Електронний суд», надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, з приєднаними письмовими доказами. Крім того, в даній заяві представник позивача просить залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 15000 грн. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17.10.2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями, в частині вимоги щодо стягнення моральної шкоди - залишено без розгляду. Продовжено розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями. Змінено порядок розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями. Віднесено справу до малозначої. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 01.11.2023 року представником відповідача подано клопотання про приєднання доказів на підтвердження судових витрат, яке судом задоволено. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 07.11.2023 року, змінено порядок розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Заяву позивача про виклик свідків задоволено. 08.11.2023 року представником позивача подано заперечення на клопотання представника відповідача щодо стягнення з позивача на користь відповідача 10000 грн. в якості відшкодування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, у разі відмови у задоволенні позову. Просить зменшити розмір витрат до 100 грн. 06.12.2023 року представником позивача - адвокатом Ремша Д.С. подано клопотання про відкладення справи, призначене на 06.12.2023 року, у зв`язку з відвідуванням лікаря. 11.12.2023 року від адвоката Слободянюка А.І. на електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 1.12.2023 року у зв`язку з врученням йому повістки про виклик до ТЦК на 11.12.2023 року. Клопотання судом задоволено. Позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги в судовому засіданні підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечили, в його задоволенні просили відмовити, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона влітку 2023 року працювала офіціантом в барі в с.Леськи. Одного вечора в барі було два банкети. Пам`ятає, що біля бару стояв синій автомобіль. Свідок періодично виходила з приміщення та бачила, як чоловік, який перебував в стані алкогольного сп`яніння обходив автомобіль та здійснював рукою рух ніби його протирав. В руках цього чоловіка вона нічого не бачила, звуків дряпання не чула. Стверджувати, що ой чоловік дряпав автомобіль свідок не може. Про дану подію свідок розповіла позивачці [PERSON] в грудні 2023 року, коли працювала в її закладі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 17.06.2023 року вона була на зустрічі однокласників, яка проходила в барі в с.Леськи. Близько 19-ї години вона виходила на подвір`я і запам`ятала, чоловіка в блакитній сорочці, який стояв впритул до автомобіля. Чи він дряпав автомобіль свідок не бачила. Про вказані події розповіла через декілька днів своєму однокласнику, який працює дільничним в с.Леськи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він чоловік позивачки. 17.06.2023 року в барі в с.Леськи було святкування випускного в його доньки. На свято він з дружиною приїхав на автомобілі Honda M-NV, синього кольору. [PERSON] також був на святкуванні, так як їх діти однокласники. З [PERSON] у них декілька років тому був конфлікт з приводу стихійного сміттєзвалища. Через деякий час після застілля [PERSON] вийшов з-за столу і його не було певний час. Близько 20-ї години зайшли діти і повідомили, що нам подряпали машину. Син [PERSON] сказав, що це зробив його батько. Викликали поліцію, вилучили відео. Після того, він заспокоївся і продовжив святкування. На наступний день роздивився автомобіль та побачив, що він дуже ушкоджений. Експерт [PERSON] суду пояснив, що він виконував експертизу на замовлення [PERSON] . Він визначив в своєму висновку розмір матеріального збитку. Слідову базу у висновку не визначав. На його думку, механізм утворення ушкоджень на правій стороні автомобіля відрізняється від механізму утворення ушкоджень на лівій стороні автомобіля. Могли виникнути в різний час. За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Судом встановлено, що протоколом про адміністративне правопорушення від 05.07.2023 року серії ВАВ №837527, складеному стосовно [PERSON] за ст. 173 КУпАП зафіксовано наступне: 17.06.2023 року близько 20:30 години в [ADDRESS] , біля кафе «Клюбнічка» [PERSON] пошкодив автомобіль Honda, який належить [PERSON] , чим завдав матеріальну шкоду. Дані свідків не зазначені, наявна тільки помітка про запис на ДВД-диску. Правопорушенням завдано матеріальну шкоду на суму 99238,84 грн.+6000 грн. На підставі постанови судді Черкаського районного суду Черкаської області Суходольського О.М. від 24.07.2023 року по справі №707/2191/23 провадження по адміністративній справі №707/2191/23 (3/707/1371/23) відносно [PERSON] закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 05.09.2023 року. У постанові судом зазначено: «Суд констатує, що у складеному протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не відображено і не розкрито суть дрібного хуліганства згідно диспозиції ст.173 КУпАП. Тому з вказаного протоколу не можна зробити висновок про хуліганські дії [PERSON] в розумінні положень КУпАП. Свідки в своїх показах беззаперечно не вказують, що бачили як [PERSON] наносив ушкодження автомобіля. Крім цього, суд констатує, що в матеріалах справи, немає беззаперечних доказів, які б вказували на вчинення правопорушення [PERSON] та підтверджували його вину. Що стосується відеозапису з камер спостереження, суд, після його перегляду, констатує, що на вказаному відеозаписі зафіксовано [PERSON] , який ходив біля автомобіля Хонда, постояв біля автомобіля дуже незначний час та пішов. Однак, на відеозаписі не видно того, що [PERSON] наносить якісь пошкодження (подряпини) автомобілю Хонда, і про це можна зробити лише припущення. Суд констатує, що рішення суду не може грунтуватись на припущеннях. Наявний у матеріалах справи висновок судового експерта [PERSON] підтверджує лише вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки Хонда, однак ніяким чином не підтверджує винуватість [PERSON] . Постановою Черкаського апеляційного суду від 05.09.2023 року поновлено [PERSON] на строк на апеляційне оскарження постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 24.07.2023 року. Апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 24.07.2023 року - без змін. Згідно висновку судового експерта [PERSON] від 01.07.2023 року №036/2023 за результатами проведеного автотоварознавчого дослідження, дійсна ринкова вартість автомобіля марки Honda M-NV, реєстраційний номер [NUMBER] , на момент його пошкодження в результаті протиправних дій, а саме 17.06.2023 року становить: 873132 грн. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 70917,36 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складників, що підлягають до заміни при проведенні відновлювального ремонту становить - 0,00%. Розмір втрати товарної вартості автомобіля в результаті усунення пошкоджень отриманих 17.06.2023 року складає 28321,48 грн. Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження 17.06.2023 року становить 99238,84 грн. Суд звертає увагу на висновок експерта в частині його тези щодо дійсної ринкової вартості автомобіля «на момент його пошкодження в результаті протиправних дій, а саме 17.06.2023 року». В даній тезі експерт виходить за межі своїх повноважень і припускається суджень, які ще не встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили. Суд не надає оцінку наступним доказам: -наказу №7 від 01.08.2017 року про прийняття на роботу [PERSON] , -наказу №12 від 31.07.2018 року про звільнення з роботи [PERSON] та [PERSON] , -трудовому договору №6 від 01.08.2017 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , -витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підриємців та громадських формувань від 07.09.2023 року з приводу реєстрації [PERSON] як ФОП; -свідоцтву про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] » - оскільки дані докази є неналежними і не стосуються предмету спору. Суд визнає неналежним та недопустимим доказом «скрін-шоти» листування в додатку-месенджері «Вайбер» та фотозображення співрозмовника. У постанові Верховного Суду від 21.06.2023 року по справі № 916/3027/21 зазначено наступне: «…Отже, у всіх наведених постановах Верховний Суд послідовно додержується правової позиції про те, що роздруківки електронного листування не є ані письмовими доказами, ані електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону № 851-IV, які могли б, з урахуванням інших наявних у справі доказів, достовірно підтвердити факти укладення між сторонами договорів та їх виконання в конкретних відносинах. При цьому в указаних постановах касаційні суди не формулювали висновок, що роздруківки електронного листування взагалі не можуть бути прийняті як допустимі докази, від якого просить відступити Касаційний господарський суд в ухвалі від 24 січня 2023 року у цій справі. Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі ». У наданій позивачем переписці міститься переписка між учасниками групи «Охорона порядку». Імена учасників групи не можливо ідентифікувати з «реальними особами», оскільки вони підписані позивачем за власними скороченнями. Переписка не стосується обставин справи, натомість містить інформацію, яка стосується членів даної групи і є обмеженою для користування, зокрема може поширюватись тільки між учасникам цієї групи. Згідно ч.1, ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 306 ЦК України, фізична особа має право на таємницю листування, телеграм, телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції. Листи, телеграми тощо є власністю адресата. Листи, телеграми та інші види кореспонденції можуть використовуватися, зокрема шляхом опублікування, лише за згодою особи, яка направила їх, та адресата. Якщо кореспонденція стосується особистого життя іншої фізичної особи, для її використання, зокрема шляхом опублікування, потрібна згода цієї особи. Кореспонденція, яка стосується фізичної особи, може бути долучена до судової справи лише у разі, якщо в ній містяться докази, що мають значення для вирішення справи. Інформація, яка міститься в такій кореспонденції, не підлягає розголошенню. Порушення таємниці кореспонденції може бути дозволено судом у випадках, встановлених законом, з метою запобігання кримінальному правопорушенню чи під час кримінального провадження, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Враховуючи те, що позивач надала, а фактичного розголосила відомості, які містили приватну інформацію осіб-учасників групи, які не надавали згоду на таке розголошення, та зважаючи на те, що дана інформація не стосується факту пошкодження автомобіля позивача, суд не приймає вищевказані докази. Крім того, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 308 ЦК України, фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи, а в разі її смерті - за згодою осіб, визначених частиною четвертою статті 303 цього Кодексу. Фотографія може бути розповсюджена без дозволу фізичної особи, яка зображена на ній, якщо це викликано необхідністю захисту її інтересів або інтересів інших осіб. Наданий позивачем «скрін-шот» фотографії « [PERSON] » з месенджеру «Вайбер» може порушувати право зображеної особи, яка не надала згоду на пред`явлення свого зображення суду на повагу до приватного життя, у зв`язку з чим даний доказ визнається судом не допустим та неналежним, оскільки не стосується обставин справи. Суд визнає неналежним доказами копії (витяги з ЄДРСР) постанови Черкаського апеляційного суду від 24.11.2022 року з приводу розгляду апеляційної скарги - авдоката [PERSON] на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.10.2022 року у справі за позовом ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» до Особа 1 про стягнення заборгованості за послуги з управлінням багатоквартирним будинком та постанови Черкаського апеляційного суду від 18.11.2022 року по справі №711/1432/22, оскільки дані докази не стосується обставин справи. Суд звертає увагу позивача на те, що в даній категорії справи, яка розглядається в порядку цивільного судочинства він не встановлює мотиви можливої протиправної поведінки і більш того не має повноважень експерта на вирішення міжособистісних конфліктів між сторонами. З приводу твердження представника позивача у відповіді на відзив щодо того, що підставою притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у справі №707/2191/23 була «диспозиція санкції» статті ст. 173 КУпАП з назвою дрібне хуліганство, при розгляді якої суд дійшов висновку про відсутність вини у вчиненні [PERSON] саме дрібного хуліганства, у зв`язку з чим правовідносини у справі №707/2191/23 не є подібними та тотожними для справи №707/2799/23, яка має зовсім інший предмет спору і розглядається в порядку цивільного судочинства. Суд зазначає, що позивачем під час оскарження постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 24.07.2023 року по справі №707/2191/23 в апеляційному порядку не ставилось питання щодо неправильної кваліфікації дій [PERSON] , натомість з постанови Черкаського апеляційного суду від 05.09.2023 року вбачається, що «Апелянт зауважує, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки наявним в матеріалах справи її письмовим поясненням в яких вона вказувала про появу подряпин на автомобілі. Те, що подряпини машині міг нанести [PERSON] , оскільки вона знаходиться з ним в неприязних стосунках, і в день вчинення адміністративного правопорушення він перебував в стані алкогольного сп`яніння та підходив до автомобіля «Honda», на який опирався з боку передньої лівої частини. Наголошує, що з відеозапису камер спостереження встановлено чітку, що автомобіль не мав жодних пошкоджень, а пошкодження і подряпини виникли після підходу [PERSON] . Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення містяться відомості про понятих [PERSON] , [PERSON] , та наявні їх підписи, проте під час розгляду справи їх не було викликано до суду першої інстанції та допитано в якості свідків, що свідчить про неповноту, однобічність та необ`єктивність проведених досліджень судом. Наголошує, що розгляд справи відбувся без її участі, вона навіть не викликалася в судове засідання, що позбавило її реалізувати свої процесуальні права, та призвело до порушення її законного права на захист. Вважає, що суд не належно мотивував оскаржувану постанову, та надав вибіркову оцінку частині доказам, без перевірки інших, а тому така постанова суду має бути скасована». Суд наголошує, що дана справа переглядалась апеляційним судом за участю [PERSON] та її представника - адвоката Слободянюка А.І., які не мали заперечень з приводу неправильної кваліфікації дій [PERSON] за ст. 173 КУпАП і не заявляли про вчинення ним адміністративного правопорушення, який має кваліфікуватися за іншою статтею КУпАП. Також суд звертає увагу представник позивача на те, що санкція та диспозиція ст. 173 КУпАП це не тотожні поняття. Судом першої інстанції в постанові від 24.07.2023 року вказано, що «…суд констатує, що в матеріалах справи, крім відеозапису, немає інших доказів, які б вказували на вчинення правопорушення [PERSON] та підтверджували його вину. Разом з цим, суд, переглянувши відеозапис, констатує, що на вказаному відеозаписі зафіксовано [PERSON] , який ходив біля автомобіля Хонда, постояв біля автомобіля дуже незначний час та пішов. Однак, на відеозаписі не видно того, що [PERSON] наносить якісь пошкодження (подряпини) автомобілю Хонда, і про це можна зробити лише припущення. Суд констатує, що рішення суду не може грунтуватись на припущеннях. Наявний у матеріалах справи висновок судового експерта [PERSON] підтверджує лише вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки Хонда, однак ніяким чином не підтверджує винуватість [PERSON] . Даних про очевидців події, тобто свідків, які б бачили обставини події, обставини нанесення пошкоджень автомобілю Хонда, матеріали справи не містять». У постанові суду апеляційної інстанції від 05.09.2023 року зазначається: «…так, суд першої інстанції встановив, що крім відеозапису, немає інших доказів, які б вказували на вчинення правопорушення [PERSON] та підтверджували його вину, та переглянувши відеозапис, констатував, що на вказаному відеозаписі зафіксовано [PERSON] , який ходив біля автомобіля Хонда, постояв біля автомобіля дуже незначний час та пішов. Також суд першої інстанції зазначив, що наявний у матеріалах справи висновок судового експерта [PERSON] підтверджує лише вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки Хонда, однак ніяким чином не підтверджує винуватість [PERSON] . З вказаними висновками суду погоджується і апеляційний суд». Отже, предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанції також була і перевірка факту завдання матеріальної шкоди автомобілю «Honda» неправомірними діями [PERSON] . І рішенням судів встановлено відсутність доказів щодо причетності [PERSON] до пошкодження вказаного автомобіля. У матеріалах справи відсутні дані, які підтверджують факт звернення відповідачів до правоохоронних органів або до суду з приводу невірної кваліфікації дій [PERSON] за ст. 173 КУпАП, як і не містять даних про звернення до правоохоронних органів з заявою стосовно [PERSON] по факту пошкодження ним майна, а не вчинення хуліганських дій. Теза представника позивача у відповіді на відзив з приводу наступного: «Провадження у справі №707/2191/23 закрито саме у зв`язку із відсутністю вини [PERSON] у вчиненні дрібного хуліганства, а не відсутністю чи наявністю підстав для відшкодування завданих збитків, внаслідок майнової шкоди, що взагалі не було предметом судового дослідження» - є некоректною, оскільки представник позивача не наводить норму КУпАП, КК України, яка встановлює виключно наслідок у виді «підстав для відшкодування завданих збитків» і не містить правило поведінки, яке порушено особою і яке вона не дотрималась. Тобто представником позивача не наведено чітко, яке правило поведінки порушено відповідачем та якою нормою закону передбачена відповідальність за таке правопорушення. Суд, який розглядає справу в порядку цивільного судочинства не наділений повноваженнями щодо самостійної кваліфікації дій особи за КУпАП. З приводу посилання представника позивача у відповіді на відзив на положення, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати КЦС від 18.05.2022 року у справі №442/2458/19, в якій зазначено, «що відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності», а тому на думку сторони позивачів відсутність постанови про визнання відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не свідчить про відсутність вини для відшкодування майнової шкоди як різновиду цивільно-правової відповідальності, суд вважає таку позицію сторони позивачів суперечливою і такою, що не стосуються даних обставин справи. По-перше - представник позивача у відповіді на відзив фактично зазначає про неправильну кваліфікацію дій [PERSON] у справі про адміністративне правопорушення, де вирішувалось про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, при цьому під час розгляду справи судом стороною позивачів не ставилась під сумнів кваліфікація дій [PERSON] ; по друге - Верховний Суд у своїй постанові від 18.05.2022 року по справі № № 442/2458/19, на яку посилається представник позивача, відсилає до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року в справі № 328/2750/18 (провадження № 61-13747св19), правовідносини у якій не є подібними до тих, що склалися наразі між учасниками процесу, а саме - не пов`язані з неправомірними діями двох осіб та необхідності встановлення вини кожного для вирахування сум стягнення матеріальної шкоди. Щодо твердження сторони позивачів з приводу того, що із запису камери відеоспостереження встановлено чітко, що автомобіль не мав жодних пошкоджень до того як до нього підійшов [PERSON] , до дане твердження не є беззаперечним, оскільки камера відеоспостереження, установлена на фасаді закладу не може передати чітко невеликі пошкодження автомобіля у виді подряпин, якщо звісно вона не встановлена безпосередньо біля автомобіля. Більш того, працівниками поліції, які прибули на виклик позивача не зафіксовано вигляд пошкоджень, які присутні на автомобілі, їх розміщення та кількість. Суд, вислухавши сторін, свідків, експерта, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та повноті, вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження і задоволенню не підлягають. За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed