Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

16 травня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , який мешкає в с. Онилове Захарівської ОТГ Роздільнянського району Одеської області строком на 6 (шість) місяців з заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою: с. Онилове Захарівської ОТГ Роздільнянського району Одеської області; наближення на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою: с.\~Онилове Захарівської ОТГ Роздільнянського району Одеської області; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; направити [PERSON] , [INFO] до Захарівської територіальної громади Роздільнянського району Одеської області для проходження програми для кривдників, як особи, що вчиняє насильство в сім`ї строком на 3 (три) місяці. В обґрунтування заяви, заявниця посилалася на те, потерпає від домашнього насильства, яке чинить над нею її чоловік [PERSON] ,\~який мешкає\~спільно з\~нею за адресою: Онилове Захарівської ОТГ Роздільнянського району Одеської області. Зокрема, кривдник у зв`язку з систематичним вживанням алкоголю систематично вчиняє сварки, що супроводжуються нецензурними висловлюваннями, почав систематично проявляти щодо неї безпідставну агресію, цькувати, здійснювати психологічний тиск, виражатися на її адресу нецензурною лайкою, висувати безпідставні звинувачення та формувати почуття провини, приниження, погрожує фізичною розправою, залякує, тощо. З метою припинення протиправних дій з боку [PERSON] заявник неодноразово впродовж травня 2023 року по березень 2024 року зверталася до правоохоронних органів, проте це не дало жодного результату і [PERSON] не змінив своєї поведінки. Він неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Психологічне насильство, яке вона змушена терпіти, завдає шкоду її психологічному та фізичному здоров`ю. Вона налякана й пригнічена, постійно перебуває у стані тривоги. Через агресивне поводження кривдника вона змушена постійно звертатися в поліцію за захистом, проте кривдник не зважає на це і насильство не припиняється. Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 16.05.2024 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження та розгляд справи призначено на 17 травня 2024 року. В судове засідання заявник [PERSON] , яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, не з`явилася, проте надала до канцелярії суду письмову заяву, у якій вказала, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без її участі. Заінтересована особа [PERSON] який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, проте надав до канцелярії суду письмову заяву, у якій вказав, що вимоги заяви визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи ВП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Алексєєвич В., який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, проте надав до канцелярії суду письмову заяву в якій зазначив, що проти задоволення вимог заяви не заперечує та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України). Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Судом встановлено, що згідно копії довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 16.04.2024 року № 103 слідує, що заявник мешкає за адресою [ADDRESS] . ЇЇ чоловік [PERSON] мешкає разом із заявником за одною адресою. З часом їхні стосунки почали погіршуватися, та, як вважає заявниця, [PERSON] вчиняє психологічне та фізичне насильство проти неї. З даного приводу 19 травня 2023 року, 25 травня 2023 року, 31 травня 2023 року, 04 березня 2024 року, 15 березня 2024 року та 17 березня 2024 року [PERSON] зверталася до ВП №2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про те, що її чоловік [PERSON] висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою тощо, в результаті чого спричинює відносно заявниці домашнє насильство. За даними фактами працівниками поліції складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч.1, 2 КУпАП та за наслідками розгляду останніх Фрунзівським районним судом Одеської області було притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності та відповідно накладені адміністративні стягнення. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Положеннями ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Надані заявницею в обґрунтування заявлених вимог докази безумовно вказують на вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно заявниці [PERSON] . Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] , а тому наявні обґрунтовані ризики вчинення ним домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.п. 1, 4, 5, 6 ч.2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вирішуючи вимоги заявниці [PERSON] стосовно направлення її кривдника [PERSON] до Захарівської територіальної громади для проходження програми для кривдників суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до п. 10 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під програмою для кривдника слід розуміти комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, зокрема до виховання дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі жінок і чоловіків. Як вбачається з ч. 2, 8 ст. 26 зазначеного Закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. Передбачений Законом перелік заходів є вичерпним. За правилами статті 39-1 КУпАП та 91-1 КК України програма для кривдників може застосовуватись до особи як в межах притягнення кривдника до адміністративної відповідальності, так і в межах притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин, пов`язаний з домашнім насильством. Отже, обов`язок пройти відповідний курс програми для кривдника законодавець пов`язує з розглядом справ про адміністративне або кримінального правопорушення, в результаті яких особа притягується до відповідного виду відповідальності за вчинення діяння, пов`язаного з домашнім насильством. Проаналізувавши наведені норми законодавства, зважаючи на те, що під час розгляду справи про видачу обмежувального припису у порядку цивільного судочинства суд позбавлений можливості застосувати до [PERSON] такий обмежувальний захід як направлення на проходження програми для кривдників, подана [PERSON] заява в цій частині не підлягає задоволенню. Крім того, максимальний шестимісячний строк на який просить заявник видати обмежувальний припис, не підлягає задоволенню, оскільки суд не вбачає підстав для його застосування, а тому вважає, що строк два місяці буде достатнім для виправлення [PERSON] своєї поведінки відносно [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial