Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 09.11.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Заяву про приєднання №568349705 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 №694 (зі змінами, внесеними постановами правління АТ «Ощадбанк» та у редакції від 20.07.2018 №509) та відкриття та поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та відкрито рахунок № [NUMBER] , де встановлено кредитний ліміт в розмірі 19845,00 гривень. Відповідно до заяви про встановлення кредиту, [PERSON] щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу який складає 5% від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена) визначеної за звітний період на дату сплати обов`язкового місячного платежу, в порядку та на умовах передбаченими Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 №694 (зі змінами, внесеними постановами правління АТ «Ощадбанк» та у редакції від 20.07.2018 №509) Оскільки позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 04.10.2023 має заборгованість перед банком в розмірі 27364,37 грн., з яких: 19819,81 грн. - заборгованість за основним боргом; 3220,69 грн. - проценти за користування кредитом; 16,74 грн. - комісія; 739,18 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 130,14 грн. - 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів; 2914,22 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 523,59 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, яку позивач просить стягнуть з відповідача, а також судові витрати по справі. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 справу передано по підсудності до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Подорець О.Б. Ухвалою суду від 15.03.2024 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до суду надано заяву щодо розгляду справи за відсутності представника позивача, просив задовольнити позов з підстав викладених у ньому, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17\~, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.11.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Заяву про приєднання №568349705 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 №694 (зі змінами, внесеними постановами правління АТ «Ощадбанк» та у редакції від 20.07.2018 №509) та відкриття та поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та відкрито рахунок № [NUMBER] , де встановлено кредитний ліміт в розмірі 19845,00 гривень. Відповідно п. 6.7 Блоку 6 Заяви про встановлення кредиту, [PERSON] щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу який складає 5% від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена) визначеної за звітний період на дату сплати обов`язкового місячного платежу, в порядку та на умовах передбаченими Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 №694 (зі змінами, внесеними постановами правління АТ «Ощадбанк» та у редакції від 20.07.2018 №509). АТ «Ощадбанк»\~свої зобов`язання\~за вказаним\~договором виконав\~повністю,\~надавши [PERSON] \~кредит на\~платіжну картку.\~Утім,\~відповідач порушив\~умови Договору\~щодо повернення\~кредиту та\~сплати процентів,\~що призвело\~до виникнення\~заборгованості,\~яка станом\~на 04.10.2023 складає 27364,37 грн., з яких: 19819,81 грн. - заборгованість за основним боргом; 3220,69 грн. - проценти за користування кредитом; 16,74 грн. - комісія; 739,18 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 130,14 грн. - 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів; 2914,22 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 523,59 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», тому останні вимушені з даним позовом звернутися до суду. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконав, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved