Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) в особі представника адвоката Герасимчука О. О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.11.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2117. В шлюбі у сторін народились діти - сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На початку сімейного життя шлюбні відносини сторін склались добре, однак зараз подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинено. Сторони перестали розуміти один одного, не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, мають різні погляди на сімейне життя та на обов`язки. Сторони не змогли досягнути компромісу щодо примирення та відновлення шлюбних відносин, а тому позивач вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою від 24.04.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від позивачки надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованою адресою місця його проживання, проте поштове відправлення повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом вручення йому судової повістки. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано відзиву на позов, а тому справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.11.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2117. Від шлюбу подружжя має двох дітей - синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частина третя, четверта статті 56 Сімейного кодексу України). За приписами частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved