Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на: житловий будинок\~з надвірними\~будівлями та\~спорудами розташованими\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~та земельну\~ділянку площею\~0,0773\~га,\~яка розташована\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~цільове призначення\~якої -\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка),\~кадастровий номер\~земельної ділянки\~-\~5124110100:02:001:0280.Позовні вимоги мотивує тим, що 22.02.2023 р. між ним та відповідачем [PERSON] , яка діяла як від свого імені та представляла інтереси [PERSON] , на підставі довіреності від 24.04.2021 р., у простій письмовій формі, було укладено договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці розміром 0,0773 га за адресою: [ADDRESS] , який не був посвідчений нотаріально, але було виконано усі суттєві умови договору. Згодом з`ясувалось, що відповідачі не зареєстрували своє право власності на житловий будинок та земельну ділянку, яку вони успадкували після смерті матері [PERSON] . Таким чином, придбане позивачем майно, було відчужено особами, які не мали на це право, але у зв`язку з тим, що позивач є добросовісним набувачем, та відсутні підстави для витребування в нього майна, передбачені ст. 388 ЦК України, він просить задовольнити позовні вимоги. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Златі Д.С. направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явились, [PERSON] направила до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнають.. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: нотаріально не посвідчений договір купівлі продажу від 22.02.2023р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, про купівлю-продаж житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] з земельною ділянкою розміром 0,0773 га на якій він розташований за адресою: [ADDRESS] ; свідоцтво про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки площею 0,0773 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки - 5124110100:02:001:0280 від 06.03.2023 р.; свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованими за адресою: [ADDRESS] ; технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташованими за адресою: [ADDRESS] . Дослідивши надані\~докази,\~судом було\~встановлено,\~що 22.02.2023\~позивач домовився\~із відповідачем\~ [PERSON] ,\~яка діяла\~як від\~свого імені\~та представляла\~інтереси [PERSON] ,\~ \~про купівлю житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] . В той же день було укладено відповідний договір купівлі-продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Позивач передав відповідачу [PERSON] обумовлену суму грошей, а відповідач надала позивачу об`єкт нерухомості для вільного користування і володіння. Так як,\~згідно законодавства,\~подібні договори\~підлягають нотаріальному\~посвідченню,\~позивач,\~через деякий\~час,\~запропонував відповідачу\~ [PERSON] \~привести домовленість\~у відповідність\~до вимог\~закону,\~однак з`ясувалось,\~що відповідач не зможе надати нотаріусу правовстановлюючі документи на нерухоме майно, оскільки відповідачі не зареєстрували своє право власності на житловий будинок та земельну ділянку, яку вони успадкували після смерті матері [PERSON] . Про існування цих обставин, позивачу до укладення договору не було відомо. Таким чином, на момент укладання договору, тобто на 22.02.2023 р., відповідачі не мали право відчужувати даний об`єкт нерухомості, тому придбане позивачем майно було відчужено особами, які не мали на це право. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду докази в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивач передав продавцю обумовлену суму коштів, а продавець передав позивачу нерухоме майно та ключі від нього. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу [PERSON] була передана обумовлена сума грошей, що підтверджується відповідною розпискою, а позивачу об`єкт нерухомості. Відповідачі жодного разу не висували вимоги щодо повернення об`єкту нерухомості, не заперечували проти визнання права власності за позивачем, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи від [PERSON] . Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~ст. 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:\~було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;\~було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;\~вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.\~ Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. \~ \~ \~ \~Так, позивач набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташованими за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0773 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки - 5124110100:02:001:0280, в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши їх у відповідачів, які фактично не мали права їх відчужувати на той період, оскільки не зареєстрували своє право власності на житловий будинок та земельну ділянку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ч. 1 ст. 120 ЗК України). Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташованими за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0773 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки - 5124110100:02:001:0280. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved