Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

02.04.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини. У своїй заяві [PERSON] посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від спільного проживання вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Спільне життя з батьком дитини не склалося. Позивачка припинила сімейні відносини у зв`язку з чим звернулась до суду про розірвання шлюбу. На даний час позивачка самотужки виховує доньку і не в змозі забезпечити доньці безбідне життя тому звернулась до суду про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 08.05.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 27.05.2024. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позивні вимоги визнав. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини. 21.12.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 250, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . 26 .04.2020 у подружжя народилася донька [PERSON] , що підтверджено копіями свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 19.05.2020 Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому батьками дитини записані: [PERSON] (батько), [PERSON] (мати). Відповідно до довідки Петриківської селищної ради від 11.03.2024 за № 96 [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом із донькою [PERSON] . Статтею 180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181\~СК України зарішенням судукошти наутримання дитини(аліменти)присуджуються участці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи наведене, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що пред`явлені позовні вимоги за даним позовом є обґрунтовані та доведеними доказами наявними в матеріалах справи, тому підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи, що відповідач визнав позов при розподілі витрат щодо сплати судового збору має застосовуватися спеціальна норма - стаття 142 ЦПК України, частина перша якої передбачає, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зазначених випадках законом передбачено повернення позивачу з державного бюджету лише 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, інші 50 відсотків не відшкодовуються. Приймаючи до уваги, що позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, тому відсутні підстави для повернення 50 відсотків судового збору, оскільки судовий збір не сплачувався.

Outcome: approved