Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

29 жовтня 2019 року [PERSON] в особі свого представника звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (а.с.2-5, Т.1)., яким просила 1) виділити Позивачу, [PERSON] , (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,0614 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (садове товариство «Дніпро»), кадастровий номер 8000000000:75:761:0005 в натурі; 2) виділити Відповідачу, [PERSON] (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,0614 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (садове товариство «Дніпро»), кадастровий номер 8000000000:75:761:0005 в натурі. Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що за час перебування з Відповідачем у шлюбі було придбано земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,0614 га за кадастровим № 8000000000:75:761:0005 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.07.1999 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу О.Є Соколовим, реєстровий номер 1595. 05.05.2000 року на ім`я Відповідача було видано Свідоцтво про право власності на частку зазначеної земельної ділянки. Вказує, що 13.07.2000 року шлюб з Відповідачем було розірвано, Позивач з Відповідачем не домовились про порядок поділу ділянки в натурі. Тому просить виділити Позивачу та Відповідачу по частині земельної ділянки площею 0,0614 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (садове товариство «Дніпро»), кадастровий номер 8000000000:75:761:0005 в натурі. Одночасно з позовною заявою, представником позивача подано клопотання про призначення судової земельно-технічно експертизи, яким просив на експертизи поставити наступне запитання: в яких варіантах можливий поділ земельної ділянки площею 0,0614 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (садове товариство «Дніпро»), кадастровий номер 8000000000:75:761:0005 в натурі відповідно до часток співвласників, а саме: (а.с.21-24, Т.1). 03 березня 2020 року до суду надійшов відзив представника [PERSON] з додатками (а.с.41-57, Т.1), яким відповідач просить суд застосувати сплив строку позовної давності та відмовити [PERSON] у задоволенні її позову в справі № 759/20417/19 про поділ (виділ) частки земельної ділянки в натурі. Обґрунтування відзиву зводиться до того, що позивачем помилково недоплачено судовий збір за вимогами майнового характеру в розмірі 8 836,60 грн., а судом першої інстанції безпідставно постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі, оскільки суд не перевірив належним чином інформацію про судовий збір. Зазначає, що на момент звернення до суду позивачем не було надано жодного допустимого, достовірного, достатнього та належного доказу в підтвердження можливості виділу позивачу частки земельної ділянки в натурі. [PERSON] , будучи співвласником земельної ділянки [ADDRESS] в СТ «Дніпро» за кадастровим номером 8000000000:75:761:0005, не уповноважував позивача на звернення до суду з позовом, тобто про виділ йому частки майна, така вимога позивача є безпідставною, а тому не підлягає до задоволення. Станом на дату звернення до суду (29.10.2019 р.) позивач порушила строк позовної давності тривалістю в 19 років та 5 місяців. Також з відзиву вбачається, що представником [PERSON] в порядку ст.93 ЦПК України було поставлено три запитання для [PERSON] (а.с.99, Т.1). 03 березня 2020 року [PERSON] в особі свого представника звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із зустрічним позовом, яким просив виділити останньому в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна частину земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:761:0005, що розташована в [ADDRESS] (земельна ділянка [NUMBER] ) в Садовому товаристві «Дніпро», а саме ту її частину, яка згідно плану Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 157807 від 01.02.2002 року пролягає повністю в межах від А до Г, а також частково до меж від Г до В та від А до Б (а.с.91-140, Т.1). До зустрічного позову представник [PERSON] долучила клопотання про призначення судової експертизи (а.с.141-143, Т.1), якою просила призначити по цивільній справі № 759/20417/19 судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити такі запитання: 1) Які можливі варіанти поділу земельної ділянки за кадастровим номером 8000000000:75:761:0005, яка розташована по [ADDRESS] ) згідно часток співвласників ( [PERSON] () та [PERSON] ()) та з врахуванням того, що садовий будинок [ADDRESS] , який розташований на вказаній земельній ділянці та який не введений в експлуатацію, знаходиться у власності (користуванні) [PERSON] .? 2) Чи є технічна можливість виділу [PERSON] в натурі частки земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] , а саме тієї її частини, яка розташована під садовим будинком [ADDRESS] , що розташований на вказаній земельній ділянці та знаходиться у власності (користуванні) [PERSON] .? 21 березня 2023 року представником [PERSON] було подано до суду Заяву про зміну предмету зустрічного позову, якою представник просив виділити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна частину земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:761:0005, що розташована в [ADDRESS] , викладеного у Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 38756/21-41 від 12.01.2023 року (а.с.223-237, Т.1), який схематично зображений у додатку № 1 до висновку (а.с.3-5, Т.2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року по даній справі було відкрито провадження (а.с.29-30, Т.1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки співвласника земельної ділянки до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки співвласника земельної ділянки в одному провадженні (а.с.134, Т.1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року задоволено клопотання представників сторін про призначення по справі земельно-технічної експертизи (а.с.1466-148, Т.1). 14 вересня 2020 року зазначена вище ухвала та матеріали цивільної справи № 759/20417/19 були спрямовані до КНДІСЕ (а.с.149, Т.1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року було відновлено провадження по справі (а.с.151, Т.1) у зв`язку із тим, що 11.02.2021 року до суду надійшов лист від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за вих. № 23712/20-41 від 01.02.2021 р. про неможливість проведення експертизи та залишення ухвали суду від 14.09.2020 р. без виконання (а.с.150, Т.1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року було призначено судову земельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі (а.с. 206-207, Т.1). 02 лютого 2023 року на адресу суду надійшов Висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 759/2041719 від 12.01.2023 року № 38756/21-41 (а.с. 223-237, Т.1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.02.2023 року провадження по справі було поновлено. Призначено підготовче судове засідання на 21 березня 2023 року на 11:00 год (а.с.239, Т.1). Відповідно до Розпорядження Святошинського районного суду м. Києва № 85 від 06.06.2023 р., у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади судді, зазначене вище цивільне провадження шляхом повторного автоматичного розподілу було передано у провадження судді Шум Л.М. (а.с.17, Т.2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.06.2023 року під головуванням судді Шум Л.М., справа прийнята до провадження. Призначено підготовче судове засідання на 03 жовтня 2023 року на 10:00 год (а.с.18, Т.2). 03 жовтня 2023 року підготовче провадження по цивільній справі закрито, справа призначена до розгляду по суті на 29.11.2023 р. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 липня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 714 (а.с.17, Т.1). Судом встановлено, що 09 липня 1999 року Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим номером 1595 (а.с.7, Т.1). Судом встановлено, що 05 травня 2000 року на ім`я [PERSON] видане Свідоцтво про право власності за реєстровим номером 1723 (а.с.8,52 Т.1), з якого вбачається, що [PERSON] належить право власності на частку в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу, яким є земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] , ділянка № [NUMBER] с/т «Дніпро». Судом встановлено, що 13 липня 2000 року шлюб між сторонами справи було розірвано, про що складено актовий запис № 290 (а.с.17, Т.1). Судом встановлено, що 01 лютого 2002 року [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ № 157807 (а.с.53-54, Т.1). Судом встановлено, що державним актом на право приватної власності на землю від 01.02.2002 року (а.с.9, Т.1) підтверджено належність майна сторонам справи на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.1999 року № 1595 (ААВ № 85816) та на підставі свідоцтва про прав власності від 20.11.2001 року № 4933 (АЕЕ № 573699). Судом встановлено, що відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180210441 від 09.09.2019 року, право [PERSON] на частку земельної ділянки за кадастровим номером 8000000000:75:761:0005 зареєстровано в реєстрі (а.с.1, Т.1). Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 202633959 від 03.03.2020 року, право власності [PERSON] на частку земельної ділянки за кадастровим номером 8000000000:75:761:0005 зареєстровано в реєстрі (а.с.55-56, Т.1) У зв`язку із тим, що сторони справи не можуть дійти згоди щодо порядку користування майном, [PERSON] , а в подальшому і [PERSON] звернулись до суду з відповідними позовами. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року по цивільній справі № 759/18005/20 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ садового будинку № 5, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:75:761:0005 в с/т «Дніпро» відмовлено. Рішення набрало законної сили. Згідно з вимогами ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За змістом ч.1 ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Водночас, відповідно до ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність). Ст.88 ЗК України визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Ч.3 ст.88 ЗК України визначено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. За вимогами ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У відповідності до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За вимогами ч.ч.1, 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст.183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Доказом технічної можливості виділу частки майна є проведення відповідної експертизи. В рамках даної цивільної справи була призначена судова земельно-технічна експертиза та проведена експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Салтановою Вікторією та оформлена Висновком від 12.01.2023 року № 38756/21-41. Зважаючи на перелік запитань, визначений в Ухвалі Святошинського районного суду міста Києва від 02.12.2021 року, експертом надано відповіді на всі запитання та запропоновано два варіанти розподілу спірної земельної ділянки. Судом встановлено, що у розділі «ВИСНОВКИ» Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 759/20417/19 від 12.01.2023 року № 38756/21-41 міститься три пункти. Так, в пункті № 1 зазначено про те, що при розробці варіантів розподілу земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення садівництва площею 0,0614 га кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:75:761:0005, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (садове товариство «Дніпро») враховано: розміщення садового двоповерхового будинку, який не введений в експлуатацію знаходиться в користуванні [PERSON] ; розмір часток співвласників - кожному, що відповідає по 0,0307 га кожному; конфігурацію земельної ділянки; розміщення земельної ділянки відносно земель загального користування; вимоги нормативних документів, чинних на дату дослідження. Експерт надала на розгляд суду два варіанти розподілу спірної земельної ділянки. Згідно з Варіантом №1 [PERSON] для ведення садівництва пропонується ділянка S1 площею 0,0307 га (частка ), що заштрихована рожевим кольором у Додатку № 1 та обмежена лініями розподілу, що проходять : - від точки 4 довжиною 17,82 м до точки 7 по фасадній частині ділянки по воротах та металевому паркану; - від точки 7 довжиною 16,48 м до точки 6, від точки 6 довжиною 18,28 м до точки 5 по умовній межі; -від точки 5 довжиною 17,53 м до точки 4 по зовнішній межі земельної ділянки. На ділянці S1 розташований двоповерховий будинок, що знаходиться у користуванні [PERSON] . [PERSON] для ведення садівництва пропонується ділянка S2 площею 0,0307 га (частка ), що заштрихована зеленим кольором у Додатку №1 та обмежена лініями розподілу, що проходять: -від точки 7 довжиною 2,34 м до точки 1 по воротах; -від точки 1 довжиною 30,04 м до точки 2, від точки 2 довжиною 20,40 м до точки 3, від точки 3 довжиною 12,96 м до точки 5 по зовнішній межі земельної ділянки (паркан металевий); -від точки 5 довжиною 18.28 м до точки 6, від точки 6 довжиною 16,48 до точки 7 по умовній межі. (Варіант № 1 схематично зображений у додатку № 1 до висновку). Відповідно до варіанту № 2 [PERSON] для ведення садівництва пропонується ділянка S1 площею 0,0307 га (частка ), що заштрихована рожевим кольором у Додатку №2 та обмежена лініями розподілу, що проходять: -від точки 7 довжиною 18,54 м до точки 1 по фасадній частині ділянки по металевому паркану та воротах; -від точки 1 довжиною 16,31 м до точки 6 по зовнішній межі земельної ділянки (паркан металевий); -від точки 6довжиною 18,05 м до точки 5, від точки 5 довжиною 17,29 м до точки 7 по умовній межі. На ділянці S1 розташований двоповерховий будинок, що знаходиться у користуванні [PERSON] . [PERSON] для ведення садівництва пропонується ділянка S2 площею 0,0307 га (частка ), що заштрихована зеленим кольором у Додатку №2 та обмежена лініями розподілу, що проходять: -від точки 4 довжиною 1,62 м до точки 7 по воротах; -від точки 7 довжиною 17,29 до точки 5, від точки 5 довжиною 18,05 м до точки 6 по умовній межі; -від точки 6 довжиною 13,74 м до точки 2, від точки 2 довжиною 20,40 м до точки 3, від точки 3 довжиною 30,49 м до точки 4 по зовнішній межі земельної ділянки (паркан металевий). Варіант № 2 схематично зображений у додатку № 2 до висновку. 2. Можливі варіанти поділу земельної ділянки площею 0,0614 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ) кадастровий номер 8000000000:75:761:0005 відповідно до часток співвласників, а саме по кожному з врахуванням того, що садовий будинок [ADDRESS] , який розташований на даній земельній ділянці та не введений в експлуатацію знаходиться у користуванні одного із співвласників - [PERSON] , приведені у відповіді на 1 питання. 3. Існує технічна можливість виділу [PERSON] в натурі частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (садове товариство «Дніпро») кадастровий номер 8000000000:75:761:0005, а саме тієї частини, яка розташована під садовим будинком, побудованим на ній. Суд звертає увагу, що вимоги, які пред?являються до доказів в цивільному процесуальному законодавстві, викладені в ст.ст.77-80, серед яких належність, достовірність, допустимість та достатність. Закон визначає висновок судової експертизи одним із засобів доказування. При цьому, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1. ст.80 ЦПК України). Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Ст.102 ЦПК України визначає вимоги, які висуваються до висновку експерта (ст.110 ЦПК України). Суд, приходить до висновку, що наявний в матеріалах справ Висновок експерта відповідає зазначеним вимогам, він є законним, обґрунтованим, містить відповіді на запитання які входять до предмету спору та які були визначені судом в ухвалі Святошинського районного суду міста Києва від 02.12.2021 року про призначення судової експертизи. Суд, також приймає до уваги ту обставину, що представником [PERSON] 03.10.2023 року було подано до суду Клопотання про виклик експерта (а.с.28, Т.2). Зазначене клопотання було задоволено судом. Мотиви подано клопотання зводяться до того, що враховуючи предмет та підстави позову, а також те, що для повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи необхідно надання пояснень експерта з приводу наданого висновку. 04 квітня 2024 року експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Вікторія Салтанова була допитана. Під час її допиту з`ясовано, що під час натурного обстеження спірної земельної ділянки, [PERSON] була присутня. Будь яких заперечень з її сторони щодо процедури проведення експертизи, документів що надані на експертизу чи надання додаткових документів з її сторони не надходило. Дану обставину також підтвердила і сама [PERSON] на судовому засіданні 04 квітня 2024 року. 16.04.2024 року до суду надійшли пояснення експерта від 08.04.2024 року до висновку від 12.01.2023 року № 38756/21-41 (а.с.91-92. Т.2). При оцінці існуючих в матеріалах справи процесуальних документах сторін, суд виходить з того, що [PERSON] після надходження до суду висновку експерта від 12.01.2023 року № 38756/21-41 (а.с.223-237, Т.1), заяви про уточнення чи зміни предмету первісного позову не подала. Суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивач просила виділити собі та відповідачу частку земельної ділянки площею 0,0614 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка [NUMBER] (садове товариство «Дніпро») кадастровий номер : 8000000000:75:761:0005 в натурі. Проте, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що сторони справи вже є співвласниками спірної земельної ділянки, частка кожного по , право власності на часки внесено до реєстру. При цьому, виходячи із вищезазначених норм матеріального права вбачається, що в справах при виділ в натурі частки зі спільної часткової власності, обов`язковим є проведення експертизи. Виділ частки відбувається, якщо це технічно можливо, виходячи із запропонованих варіантом варіантів. При цьому, суд звертає увагу на те, що одним із принципів цивільного судочинства, є принцип диспозитивності, який закріплений у ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки первісні позовні вимоги в даній справі сформульовані без визначення конкретної частки земельної ділянки для виділу в натурі, хоча б з врахуванням запропонованих експертом варіантів, так як сторони вже є власниками по частки спірної земельної ділянки, первісний позов задоволенню не підлягає. Наявне в матеріалах справи клопотання представника [PERSON] про застосування спливу строку позовної давності по первісному позову задоволенню не підлягає, оскільки позов [PERSON] є безпідставним. Водночас, 21.03.2023 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про зміну предмету зустрічного позову у зв`язку із надходженням до суду Висновку експертизи, якою просив суд виділити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна частину земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:761:0005, що розташована в [ADDRESS] (земельна ділянка [NUMBER] ) в Садовому товаристві «Дніпро», згідно Варіанту № 1, викладеного у Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 38756/21-41 від 12.01.2023 року (а.с.223-237, Т.1), який схематично зображений у додатку № 1 до висновку. Обґрунтування Позивачем за зустрічним позовом застосування саме Варіанту № 1 при розподілі земельної ділянки зводиться до того, що всі комунікації садового будинку (вигрібна яма, лічильник газу, вода) знаходяться саме біля цього будинку, тобто на ділянці, яка позначена на схемі розподілу земельної ділянки як «S1» (а.с.236, Т.1). на підтвердження чого надав до суду фотографії. Недоцільність застосування Варіанту № 2 при розподілі земельної ділянки пояснив тим, що у позивача за зустрічним позовом при такому поділі буде відсутня фізична можливість заходу/заїзду транспортним засобом на свою частину земельної ділянки. Не дивлячись на відсутність зі сторони [PERSON] заяви про зміну предмету первісного позову у зв`язку із наявним в матеріалах справи Висвноку експерта від 12.01.2023 року № 387566/21-41, на судовому засіданні по даній цивільній справі, яке відбулось 21.05.2024 року, представник [PERSON] на запитання суду в якому варіанті поділу земельної ділянки в натурі суду слід керуватись при прийнятті рішення по суті спору, було повідомлено - по варіанту № 1 що вказаний у Висновку експерта. Дану позицію підтримала і сама [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (ст.10 ЦПК України). Ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на надані сторонами процесуальні заяви, усні пояснення, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, Висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 759/20417/19 від 12.01.2023 року № 3756/21-41, додаткові пояснення самого експерта, письмові промови представників сторін, суд доходить висновку про доцільність задоволення зустрічного позову та поділу спірної земельної ділянки за Варіантом № 1, що вказаний у Висновку експерта від 12.10.2023 року № 38756/21-41. Виходячи із положень ст.ст.133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулось рішення, судових витрат. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При цьому, за вимогами ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За вимогами п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю майна. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» (станом на дату звернення [PERSON] до Святошинського районного суду міста Києва із зустрічним позовом) за подання фізичною особою позову майнового характеру сплаті підлягає судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна позову, а відповідно і вартість майна, була визначена [PERSON] в розмірі 417 220,00 грн. (чотириста сімнадцять тисяч двісті двадцять гривень). Звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою, [PERSON] на виконання ст.134 ЦПК України визначив попередній розмір судових витрат в розмірі 20 972,20 грн, з яких 4 172,20 грн. - судовий збір, сплата якого підтверджується Квитанцією про сплату №54090 від 03.03.2020 року з призначенням платежу «101;2538316470;Судовий збір, за зустрічним позовом [PERSON] в справі № 759/20417/19, Святошинський районний суд міста Києва» (а.с.100, Т.1); 16 800,00 грн. - вартість послуг з залучення експерта для проведення земельно-технічної експертизи. При цьому, експертизу було проведено в рамках даної цивільної справи, загальна вартість якої склала 14 758,46 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень сорок шість копійок). Сплата була здійснена [PERSON] , що підтверджується Квитанцією № 0.0.1994816508.1 від 27.01.2021 року (а.с.163, Т.1); Рахунком № 72 від 10.01.2022 року (а.с.212, Т.1), Актом здачі-приймання висновку експерта № 38756-41 від 12.01.2023 року (а.с.238, Т.1). Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення зустрічного позову, з [PERSON] підлягає до стягнення судові витрати понесені [PERSON] в розмірі 18 930,66 грн. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять гривень шістдесят шість копійок), з яких 4 172,20 грн. (чотири тисячі сто сімдесят дві гривні двадцять копійок) - судовий збір за зустрічним позовом (а.с.100, Т.1); 14 758,46 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень сорок шість копійок) - витрати за проведення експертизи (а.с.163, 219-220, 238 Т.1). Доводи представника [PERSON] про доцільність стягнення з позивача за первісним позовом лише половини від повної вартості сплаченої [PERSON] експертизи не узгоджуються з законом, адже за вимогами ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, які пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Outcome: approved