Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, Міністерства оборони України, Військової частини [NUMBER] про встановлення факту спільного проживання подружжя, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що у березні 2016 року вона познайомилася із [PERSON] та вони почали зустрічатися. З січня 2017 року ними спільно було прийнято рішення мешкати разом, у зв`язку із чим вона перевезла свої особисті речі та переїхала до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де вони почали мешкати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обв`язки, піклувалися один про одного, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. З ними жила її донька від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , для неї [PERSON] став за рідного батька. Окрім ведення спільного господарства та придбання речей постійного користування і продуктів харчування, вони піклувалися та дбали один про одного, вважали себе за подружжя. Під час шлюбно-сімейних стосунків між ними не було будь-яких непорозумінь або сварок, у них склалися теплі стосунки, вони поважали та підтримували один одного в усіх життєвих ситуаціях, не зважаючи, чи радісні вони були або навпаки сумні, під час хвороби доглядали один одного без будь-якої сторонньої допомоги. Реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. Після повномасштабного вторгнення Російської федерації в Україну, 09.01.2023 [PERSON] був призваний на військову службу [INFO] . З лютого 2023 року виконував бойові завдання із захисту України на східному напрямку на передових позиціях фронту. 06.04.2023 під час виконання бойових завдань біля населеного пункту Хромове Бахмутського району Донецької області [PERSON] трагічно загинув. Вона особисто 15.04.2023 здійснила поховання [PERSON] на кладовищі «Озерка», розміщеному в м. Мирноград, на [PERSON] та отримала свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки та житлового будинку із господарськими побудовами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також автомобіль BMW седан-В, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] . З огляду на те, що вона має намір розпорядитися спадковим майном, їй необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. На її звернення до приватного нотаріусу Покровського районного нотаріального округу Донецької області Михайленко О.В. щодо прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , їй роз`яснено вимоги про отримання спадщини як спадкоємця четвертої черги та повідомлено, що факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду. Інших спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом немає. З січня 2017 року вона постійно проживала з [PERSON] в його будинку за адресою: [ADDRESS] , разом з ним однією сім`єю, вели спільне господарство до часу відкриття спадщини. Іншої можливості встановити зазначений факт, що має юридичне значення вона не має, просила суд встановити факт її постійного проживання однією сім`єю разом із [PERSON] у період з січня 2017 року по день його смерті, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача Міністерства оборони України надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Міноборони у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Міноборони забезпечує постачання фінансових та інших ресурсів згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил України в межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, і здійснює контроль за їх ефективним використанням. В той час, як до повноважень Генерального штабу Збройних Сил України відноситься цільове, своєчасне та ефективне використання коштів, організація підготовки та здійснення загального керівництва Збройними Силами під час виконання ними заходів правового режиму воєнного стану. Зазначає, що ані позивач, ані [PERSON] не проходили службу та не займали жодних посад в штаті Центрального апарату саме Міністерства оборони України, як юридичної особи. Отже, аналіз вказаних вище приписів законодавства, якими визначені повноваження Міноборони та Генерального штабу Збройних Сил України, аналіз характеру позовних вимог, в яких Позивач просить ухвалити рішення, яким встановити факт спільного проживання, свідчать про відсутність у Міноборони повноважень, зобов`язання та об`єктивної можливості надати більш детальну інформацію щодо предмету спору. Крім того, жодного порушення з боку саме Міноборони, покладених на нього законодавством повноважень, жодних протиправних діянь чи рішень, позивачем не зазначено і не доведено. Розпорядник бюджетних коштів Міноборони, в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання, на підставі документів, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Таким чином, з матеріалів позовної заяви вбачається, що Позивач не зверталася до Міністерства оборони України через територіальний центр комплектування та соціальної підтримки з метою отримання одноразової грошової допомоги. У даному випадку позивачем не оскаржуються дії, бездіяльність та рішення суб`єкта владних повноважень, а заявляються лише вимоги щодо встановлення певного факту (факту спільного проживання подружжя). Натомість, як уже було зазначено вище, жодних позовних вимог до будьяких суб`єктів владних повноважень, зокрема Військової частини [NUMBER] , Міністерства оборони України, позивач у цій справі не заявляє, як і не вказує у позовній заяві про існування спору із суб`єктами владних повноважень, в межах якого б існувала необхідність дослідження фактів, які в даному випадку просить встановити позивач. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, розглянути справу за відсутності представника Міноборони. Рух справи. Ухвалою суду від 13 березня 2024 року позовна заява була залишена без руху, а позивачу надано строк в десять днів з дня отримання копії ухвали для виправлення недоліків 1 квітня 2024 року провадження у справі відкрите, визначено її розгляд у загальному провадженні. Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року підготовче провадження у справі закінчене, призначено справу до судового розгляду 14 травня 2024 року. Позиції сторін. Позивач, представник позивача у судовому засіданні підтримали вимоги позову, обґрунтовували свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві. Наполягали на задоволенні позову у повному обсязі. Зазначили, що без встановлення заявленого факту ні отримати спадщину, ні претендувати на отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] позивач не зможе. Оскільки позивач і загиблий [PERSON] на час його смерті були зареєстрованими за різними адресами, не перебували офіційно у зареєстрованому шлюбі, іншим способом, аніж доведення цього факту у суді, довести проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини, позивач не може. Представники відповідачів Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області та Військової частини [NUMBER] до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи, відомостей про поважність відсутності у судовому засіданні представників суду не подавали. Представник відповідача Міністерства оборони України до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. У відзиві на позовну заяву клопотали про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Враховуючи позицію сторони позивача, відповідача Міністерства оборони України, той факт, що всі сторони сповіщалися належним чином про час та місце розгляду справи, надані суду докази, суд вважає можливим цю справу розглянути за відсутності сторін, які не з`явилися у судове засідання. Встановлені судом фактичні обставини. [INFO] помер [PERSON] (арк.спр. 16, 17, 46). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належав будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.19-23). Також [PERSON] на підставі державного акту належала земельна ділянка 0,0764 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.24). Крім того [PERSON] на підставі свідоцтва СТХ № 644875 належав транспортний засіб BMW 1998 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (арк.спр.28 зворотня сторона). За відомостями із домової книги, заведеної для обліку зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що саме за цією адресою значиться із 16 лютого 2006 року зареєстрованим [PERSON] , [INFO] . Інших зареєстрованих немає (акр.спр. 25-28). Згідно копії паспорта, витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.06.2019 (арк.спр. 6-9), але з 2017 року по теперішній час фактично проживала за адресою: [ADDRESS] (відповідно до довідок координаційного комітету органів самоорганізації населення Мирноградської міської територіальної громади) (арк.спр.35). [PERSON] неоднаразово переводив кошти на картковий рахунок [PERSON] (арк.спр. 29-34). [PERSON] отримувала витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, на її ім`я видане свідоцтво про поховання [PERSON] та сповіщення сімї № 02/8308 про загибель [PERSON] (арк.спр. 18,46). Постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Михайленко О.В. від 16.10.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки спадкоємцем не надано належного підтвердження підстави для закликання до спадкування (арк.спр. 5). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Михайленко О.В. № 242/01-16 від 12.04.2024 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом за № 505 від 27.09.2023 відкрита спадкова справа № 166/2023. Інших заяв від спадкоємців не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Заповіти в спадковій справі відсутні. Свідок [PERSON] в суді показав, що більше 10 років був знайомий із [PERSON] . Познайомилися коли останній оселився на [ADDRESS] із своєю колишньою дружиною. Вони товаришували. Потім [PERSON] розлучився. З 2017 року почав зустрічатися із позивачем, а з 2018 року проживати однією сім`єю як чоловік і дружина. Коли він був на дні народження [PERSON] у листопаді 2017 року, [PERSON] представляв як жінку, із якою вони зустрічалися, а у 2018 році, коли він запросив [PERSON] і [PERSON] на свій день народження, [PERSON] і [PERSON] вже проживали однією сім`єю. Він неодноразово відвідував [PERSON] і [PERSON] і бачив, що вони вели спільно господарство, разом купляли продукти/речі, робили разом ремонт у будинку. Із ними постійно проживала дочка [PERSON] від першого шлюбу. На час смерті [PERSON] [PERSON] проживала у будинку [PERSON] , вона ж займалася його похованням. Він, також, допомагав у цьому питанні. У [PERSON] на час його смерті не було у живих батьків. Також у [PERSON] не було власних дітей. Аналогічні покази в судовому засіданні надав свідок [PERSON] , який багато років працював і товаришував із [PERSON] . Аналогічно показам свідка [PERSON] визначив час, із якого почали зустрічатися, а потім спільно проживати однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] . Норми права, що регулюють спірні правовідносини та мотиви суду. Ч. 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст.315 ЦПК України вбачається, що судом розглядаються справи про встановлення факту, в тому числі проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини. За змістом п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявника відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту спільного проживання із цивільним чоловіком [PERSON] однією сім`єю певний час до смерті останнього, оскільки нотаріусом їй було відмолено в отриманні свідоцтва про право на спадщину. На підставі пояснень заявника [PERSON] , показів свідків [PERSON] , [PERSON] та наданих суду письмових доказів, у їх сукупності, в судовому засіданні було доведено факт спільного проживання заявника [PERSON] із цивільним чоловіком [PERSON] до часу смерті [PERSON] [INFO] . Від встановлення цього факту у заявника [PERSON] виникає право на спадкування, отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину в подальшому та отримання виплат, пов`язаних із загибеллю [PERSON] при виконання військового обов`язку. На підставі викладеного,

Outcome: approved