Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 збільшений розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу від 25.08.2021, винесеного Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі № 607/12562/21, з твердої грошової суми у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно на тверду грошову суму у розмірі по 2600 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим відповідач аліменти не сплачує та станом на 01.11.2023 наявна заборгованість у розмірі 78866,66 грн. За таких підстав відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 01.07.2022 до 31.10.2023 станом на 01.12.2023 у розмірі 78866,66 грн. 04.12.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.01.2024 позов задоволений повністю. 19.03.2024 за заявою відповідача указане заочне рішення суду від 31.01.2024 скасоване, справа призначена до розгляду на 17.04.2024. 17.04.2024 судовий розгляд справи не відбувався у зв`язку із перебуванням головуючої судді Марциновської І.В. у щорічній основній відпустці. Судове засідання призначене на 15.05.2024. У судовому засіданні 15.05.2024 позивач [PERSON] позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Пояснила, що після збільшення розміру аліментів відповідач не сплачував повністю аліменти у новому розмірі, а продовжував сплачувати аліменти у попередньому розмірі, унаслідок чого виникла заборгованість. Позивач вважає, що відповідач був обізнаний про збільшення розміру аліментів, оскільки поштову кореспонденцію за місцем його реєстрації отримує його мати, а також про такі обставини у телефонному режимі відповідача повідомляла дочка. Позивач вважає, що відповідач умисно не сплачував аліменти у новому розмірі, а сплатив наявну заборгованість лише після винесення рішення про стягнення пені за несплату аліментів. Пояснила, що вважала вірною довідку державного виконавця про наявність у відповідача заборгованості, у якій вказано, що відповідач взагалі не сплачував аліменти. При цьому позивач не заперечувала, що аліменти у меншому розмірі щомісячно надходили на її картковий рахунок, однак зазначила, що оскільки вона отримує багато різних соціальних допомог, то не розуміла, що це саме аліменти, які сплачує відповідач. Зазначила, що навіть за умови часткової сплати відповідача аліментів підтримує позов повністю та просить стягнути пеню з урахуванням розрахунку, що відповідач взагалі не сплачував аліменти. У судове засідання 15.05.2024 відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явилися. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без її та відповідача участі. Просила у позові відмовити повністю. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити з таких підстав. Суд встановив, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини вбачаються зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 11, 12). На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі № 607/4667/22 збільшений розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу від 25.08.2021, винесеного Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі № 607/12562/21, з твердої грошової суми у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно на тверду грошову суму у розмірі по 2600 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Для примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі № 607/4667/22 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 14.12.2022 відкрите виконавче провадження № 70534780 (а.с. 15). Відповідно до\~ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно\~з ч.\~4\~ст.\~15\~СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Як встановлено\~статтею 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. При цьому згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.03.2020 у справі № 316/639/18, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON] не виконував рішення суду від 22.06.2022 та у період з 25.07.2022 до 01.11.2023 взагалі не сплачував на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, унаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.11.2023 становила 78866,66 грн. На підтвердження таких обставин позивач надала довідку про неотримання аліментів № 4770 від 09.11.2023 та розрахунок заборгованості по аліментах № 4771 від 09.11.2023, що видані Тернопільським відділом державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (а.с. 16, 17-20). В указаних довідці та розрахунку зазначено, що у період з 25.07.2022 до 01.11.2023 відповідач взагалі у жодному розмірі не сплачував на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Разом з тим відповідач заперечував проти таких обставин та зазначив, що щомісячно сплачував на користь позивача аліменти у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідач вказав, що не був обізнаний про наявність рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі № 607/4667/22, яким такий розмір аліментів збільшений, оскільки тривалий час перебуває за кордоном та розгляд справи здійснювався без його участі. Про збільшення розміру аліментів дізнався від своєї матері, яка звернулась до державного виконавця, щоб дізнатись, чи з 01.01.2024 не збільшився прожитковий мінімум, з якого обраховуються аліменти. Так, з розрахунку заборгованості по аліментах № 7608 від 31.12.2023 (а.с. 58-61) вбачається, що у період з липня 2022 року до грудня 2023 року відповідач щомісячно сплачував аліменти на користь позивача у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Оскільки такий розмір є меншим, ніж визначений судовим рішенням від 22.06.2022 у справі № 607/4667/22, у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 01.01.2024 становила 36689,34 грн. При цьому з квитанцій про сплату аліментів за період з липня 2022 року до грудня 2023 року (а.с. 64-73) вбачається, що такі аліменти сплачувались відповідачем на особистий рахунок позивача, а відтак остання могла та повинна була знати про те, що аліменти відповідач сплачує, хоча і у меншому розмірі. За таких підстав суд критично оцінює дії позивача, яка не повідомила державного виконавця про часткове виконання відповідачем рішення про сплату аліментів та отримала від державного виконавця довідку, у якій вказано, що відповідач такі аліменти не сплачував взагалі. Дана довідка подана позивачем до суду на підтвердження позовних вимог. Натомість відповідач, заперечуючи наявність своєї вини у несплаті аліментів у повному обсязі, надав суду докази того, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі № 607/4667/22 вручене не особисто відповідачу, а члену сім`ї (а.с. 50), а також що відповідач протягом тривалого часу перебуває за межами України (а.с. 51-57), а тому не був обізнаний про наявність судової справи про збільшення розміру аліментів та прийняте за наслідками розгляду такої справи рішення. Суд вважає, що такі обставини свідчать про відсутність умислу відповідача на несплату на користь позивача аліментів у збільшеному розмірі, тим паче, що попереднє рішення відповідач виконував вчасно та повністю. Більше того з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 62-63) вбачається, що станом на 26.02.2024 відповідач повністю сплати наявну заборгованість та має переплату зі сплати аліментів у сумі 863,34 грн. Докази того, що відповідач був обізнаний про збільшення розміру аліментів та умисно не сплачував аліменти у новому, більшому розмірі, позивач суду не надала. Відтак суд\~вважає,\~що відповідач\~довів відсутність\~своєї вини щодо виникнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання спільних з позивачем дітей, а позивач такі обставини не спростувала. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Так,\~виходячи з\~ціни позову,\~яка становить\~78866,66 грн, за розгляд даної справи необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн.\~Відтак приймаючи\~до уваги,\~що у\~задоволенні позову\~відмовлено повністю\~указаний судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed