Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу та визнати за нею право власності на це майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 січня 2021 року нею за свої особисті кошти було придбано спірний автомобіль, який належав [PERSON] .. При цьому, [PERSON] отримав грошові кошти за автомобіль, та видав на ім`я [PERSON] довіреність на транспортний засіб. Здійснити державну реєстрацію вказаного автомобіля на власне ім`я позивачу не вдалося у зв`язку з відмовою [PERSON] через відсутність коштів. 16 лютого 2021 року позивач уклала шлюб з [PERSON] .. В подальшому, [PERSON] домовився із [PERSON] відчужити належним чином транспортний засіб шляхом укладення договору купівлі-продажу. 29 березня 2021 року був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №6575/21/022807 на підставі договору комісії між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем. Вказує, що підставою для визнання договору купівлі-продажу автомобіля від 29 березня 2021 року недійсним є удаваний договір, на підставі якого було видано довіреність на транспортний засіб, що за своїми істотними ознаками відповідає істотним умовам договору купівлі-продажу. Вважає, що вона набула право власності на вищевказаний автомобіль ще до укладення шлюбу з [PERSON] , тому він не може бути спільною сумісною власністю подружжя, а є її приватною власністю. З огляду на вищевикладене, на переконання сторони позивача, є підстави для задоволення її позовних вимог. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви позовні вимоги не визнав, вказував, що саме з [PERSON] укладав договір купівлі-продажу авто та з ним розраховувався [PERSON] , а не [PERSON] .. Вислухавши позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч.1 ст.1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що згідно довіреності, виданої 12 січня 2021 року [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси, зокрема, у територіальних сервісних центрах МВС, пов`язаних з експлуатацією, управлінням, технічним обслуговуванням та розпорядженням(продажем, орендою, позичкою), страхуванням, належного на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 3545 04 грудня 2019 року, транспортного засобу марки Ford, моделі Transit, випуску 1998 року, номер шасі(кузова, рами) [NUMBER] , тип загальний вантажний - загальний вантажопасажирський - В, реєстраційний номер [NUMBER] , посвідченої приватним нотаріусом Кривоозерського районного нотаріального округу Миколаївської області Білявською Т.П., в реєстрі №23(а.с.16). Позивач [PERSON] та [PERSON] одружилися 16 лютого 2021 року, що підтверджено даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , видане 16 лютого 2021 року(а.с.14). ПП "Автотрейдінг-Волинь" в особі [PERSON] ,як комісіонер, з одного боку, та [PERSON] як комітент, з іншого боку, уклали договір комісії №6575/21/022807 від 29 березня 2021 року, згідно якого комісіонер зобов`язувався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента правочин щодо продажу транспортного засобу марки Ford, моделі Transit, випуску 1998 року, номер шасі(кузова, рами) [NUMBER] , тип загальний вантажний - загальний вантажопасажирський - В, реєстраційний номер [NUMBER] , за ціною 5000 грн.(а.с.22). В подальшому ПП "Автотрейдінг-Волинь" в особі [PERSON] уклали із [PERSON] договір купівлі-продажу транспортного засобу №6575/21/022807 29 березня 2021 року, а саме транспортного засобу марки Ford, моделі Transit, випуску 1998 року, номер шасі(кузова, рами) [NUMBER] , тип загальний вантажний - загальний вантажопасажирський - В, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.19). Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , виданого ТСЦ3545, власником транспортного засобу марки Ford, моделі Transit, випуску 1998 року, номер шасі(кузова, рами) [NUMBER] , тип загальний вантажний - загальний вантажопасажирський - В, реєстраційний номер [NUMBER] , являється [PERSON] (а.с.23). Пленуму Верховного Суду України у п.7\~постанови №9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно положень ч.1 ст.215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Положеннями ст.203 ЦК України\~встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Згідно\~\~п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"\~відповідно положень ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~ст.203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Судом не встановлено підстав для визнання договору купівлі-продажу недійсним, з мотивів передбачених ст.203\~ч.1-3,\~5-6 ЦК України. Суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що кошти за спірний автомобіль вона передала власнику транспортного засобу [PERSON] ще 20 січня 2021 року, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів цього, та вказане спростовується даними заяви відповідача [PERSON] від 22 січня 2024 року, в якій він вказує, що кошти за автомобіль отримав саме у [PERSON] , підтвердивши дійсність укладеного договору. Згідно положень ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України). Відповідно положень ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно положень ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За положеннями ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладене,\~дослідивши обставини\~справи,\~перевіривши їх\~доказами,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~виходячи із\~принципів розумності,\~виваженості,\~справедливості,\~суд дійшов\~висновку про\~відсутність обґрунтованих\~підстав для\~задоволення позовних\~вимог позивача\~в заявлених\~нею межах.

Outcome: dismissed