Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням Івано - Франківського міського суду від 01.11.2023 року, яке набрало законної сили 08.12.2023 року, її визнано наймачем квартири [ADDRESS] , за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача - [PERSON] у зв?язку з його смертю. Станом на сьогоднішній день квартира не є приватизована. У квартирі на даний момент зареєстрованими значаться: вона, як наймач, та [PERSON] , [INFO] , який з початку 2018 року без поважних причин не проживає за місцем реєстрації Він за останні 25 років фактично на постійній основі ніколи не проживав у вищезазначеній квартирі. Його реєстрація у квартирі [ADDRESS] є формальною. У лютому 2018 року відповідач у добровільному порядку, з власної волі покинув житлове приміщення, забрав усі свої особисті речі, в тому числі, свій екземпляр ключів від вхідних дверей та з того часу жодного разу у квартирі не з?являвся. З часу вибуття його з квартири на інше постійне місце проживання з ним припинено будь-яке спілкування. [PERSON] не є членом її сім?ї, не веде з нею спільного господарства, не має спільного побуту, не має взаємних прав та обов?язків . Отже, відповідач не проявляє жодного інтересу до житла, тобто свідомо втратив інтерес до житла, ним взагалі не цікавиться, участі в його утриманні та ремонті не бере й ніколи не оплачував комунальні послуги. Отже, [PERSON] не проживає у кв. [ADDRESS] , з початку 2018 року без поважних причин, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Самостійно він не знімається з місця реєстрації, чим постійно унеможливлює оформлення субсидії на оплату комунальних послуг, розмір яких без призначення такої є непосильним тягарем для неї, як інваліда 1 групи, позбавляє її права на отримання різного роду соціальних допомог тощо. Позивачка подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого позивач позивається про його відновлення, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Так, рішенням Івано - Франківського міського суду від 01.11.2023 року визнано [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , наймачем квартири [ADDRESS] , за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача - [PERSON] , у зв`язку з його смертю. Стягнуто з виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору. В решті вимог позову відмовлено (а.с.5-11). Рішення набрало законної сили 08.12.2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Актами комісією у складі мешканців будинку [ADDRESS] від 01.03.2019, 01.07.2019, 02.10.2019, 11.07.2023 встановлено факт непроживання гр. [PERSON] , [INFO] , з лютого 2018 року у квартирі [ADDRESS] (а.с. 14-19). В спірній квартирі, окрім позивачки на даний час зареєстрований також відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою №474 від 05.01.2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади\~ (а.с. 12). Як вбачається з акту квартири [ADDRESS] проведено комісійне обстеження вищевказаної квартири на предмет перебування у ній [PERSON] ,\~ яким встановлено що 09.01.2024 року в 14.00 год. [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не виявлено (а.с.22-23). У своїх позовних вимогах позивачка вказує про те, що відповідач у квартирі не проживає, обов`язків\~по оплаті комунальних послуг жодних не здійснює, у зв`язку з чим просить\~ визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно із\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, відповідно до\~ст.317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як визначено нормами\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, відповідно до вимог\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як визначено ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України свідчить, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Судом встановлено, що реєстрація [PERSON] у квартирі, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] створює перешкоди позивачці у здійсненні нею права вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому його слід поновити. Факт не проживання відповідача в спірній квартирі підтверджується безпосередньо заявою, відповідно до якої відповідач вже значний період часу не проживає у вказаній квартирі, поясненням свідка, а також той факт, що відповідач не бере участі у оплаті комунальних послуг та веденні господарства, в той же час факт реєстрації місця проживання відповідача за вказаною вище адресою несе додаткові витрати для позивача по оплаті житлово-комунальних послуг. Крім того, судом встановлено, що будь-яких перешкод позивач у користуванні спірним будинком відповідачу не створює. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив\~право користування житловим приміщенням є підставними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved