Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся позивач [PERSON] з позовом до Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чумак Юлія Петрівна, про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] (чоловік матері позивача), після смерті якого залишилась спадщина - 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем майна [PERSON] була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину після свого чоловіка, але не встигла оформити спадкових прав, оскільки [INFO] померла. Позивач зазначає, що він є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] . Також зазначає, що спадкоємцем за законом після матері був його брат - [PERSON] , який 07 лютого 2023 року подав заяву нотаріусу про підтвердження відмови від прийняття спадщини після його матері на користь позивача. [INFO] [PERSON] помер. 27 грудня 2022 року позивач подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. заяву про продовження спадкової справи №108-2010м, яка була заведена 07 жовтня 2010 року Красноперекопською районною державною нотаріальною конторою на території Автономної Республіки Крим та була зареєстрована у спадковому реєстрі 07 жовтня 2010 року, але не була закінчення. 03 квітня 2023 року позивачем подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що приватним нотаріусом 27 грудня 2022 року заведено спадкову справу №13/2022 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку зі зміною місця зберігання спадкової справи, заведеної 07 жовтня 2010 року Красноперекопською районною державною нотаріальною конторою, на території Автономної Республіки Крим, за №108-2010м та зареєстрованої у спадковому реєстрі 07 жовтня 2010 року, за №50070185, для завершення спадкування, яка була відкрита на території Автономної Республіки Крим до початку тимчасової окупації. Проте 04 квітня 2023 року приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири у зв`язку з неможливістю встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 серпня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (а.с.71-73) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року постановлено: витребувати з Державної міграційної служби України інформацію про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , станом на 09 червня 2009 року; витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Юлії Петрівни завірену належним чином копію матеріалів спадкової справи №13/2022, заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . (а.с.99-100) 06 жовтня 2023 року від відповідача Київської міської ради - Кілєвого І.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник, зважаючи на докази в матеріалах справи, просить суд ухвалити рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. (а.с.105-107) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 лютого 2024 року постановлено витребувати з Шевченківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві №1 завірену належним чином копію паспорту [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у віці 76 років, про що в книзі реєстрації смертей 16 липня 2010 року зроблено відповідний актовий запис №12526, місце смерті: м.Київ, орган державної реєстрації: Відділу державної реєстрації смерті у м.Києві. (а.с.196-197) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.217-218) Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, судовий збір з відповідача просив не стягувати (а.с.213). Представник відповідача Київської міської ради - Кілєвой І.І. в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. в судове засіданні не з`явилась. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269, 1270 ЦК України. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом установлено, що 30 серпня 1968 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.13) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.139). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом пор народження (а.с.14, 120-зворот). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12, 122). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 часина квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 грудня 1996 року Дніпровською районною державною адміністрацією згідно розпорядження №28-1224 від 05 грудня 1996 року (а.с.15, 129), право власності на яку зареєстроване в порядку, передбаченому на час такої реєстрації (а.с.211). 23 вересня 2009 року Красноперекопською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.20, 137) [PERSON] померла [INFO] , що також підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.16, 121). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 часина квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 грудня 1996 року Дніпровською районною державною адміністрацією згідно розпорядження №28-1224 від 05 грудня 1996 року (а.с.15, 129), право власності на яку зареєстроване в порядку, передбаченому на час такої реєстрації (а.с.211). 07 жовтня 2010 року Красноперекопською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.21, 125, 126) Відповідно до частин 1 та4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. (ч.1 ст. 357 ЦК України) В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] наявна реєстрація права власності лише на 1/3 частку цієї квартири за позивачем [PERSON] - на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 257 від 03 квітня 2023 року (а.с.212). 02 лютого 2011 року Красноперекопською районною державною нотаріальною конторою позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину щодо квартири, розташованої в Автономній Республіці Крим, що відображено у витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.128). 27 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. з метою подовження провадження спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.118) 07 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. із заявою, в якій повідомляв що до закінчення строку на прийняття спадщини після його матері [PERSON] , ним до Красноперекопської районної державної нотаріальної контори було подано заяву про відмову від прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] на користь його брата [PERSON] (а.с.148) 03 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 часину квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] (а.с.150) Цього ж числа приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. видано позивачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 часину квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 грудня 1996 року Дніпровською районною державною адміністрацією (а.с.161). Крім того, 03 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 часину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила свої спадкові права (а.с.164) 04 квітня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 часину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку із неможливістю встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] (а.с.26-29, 167-169) В постанові зазначено, що приватним нотаріусом, на підставі отриманої інформації встановлено, що до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена та зареєстрована у Спадковому реєстрі спадкова справа №48149289 (номер у нотаріуса 148-2009м 23.09.2009 Красноперекопською районною державною нотаріальною конторою, Автономна Республіка Крим). Враховуючи, що територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою Російською Федерацією, тобто територією України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження і направити запит до Красноперекопської районної державної нотаріальної контори, Автономна Республіка Крим щодо надання копії спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] неможливо. В повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №162 від 10 червня 2009 року зазначено місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] . (а.с.138) В повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №12526 від 16 липня 2010 року зазначено місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] . (а.с.147) Вказані вище обставини свідчать проте, що на час смерті [PERSON] та [PERSON] поживали за однією адресою, отже [PERSON] , яка згідно положень ст.1261 ЦК України була спадкоємцем першої черги щодо майна померлого [PERSON] , у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, є такою що прийняла спадщину. Крім того, спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] була заведена Красноперекопською районною державною нотаріальною конторою 23 вересня 2009 року, тобто спадкоємець звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк. З огляду на викладене вимоги позовної заяви про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). За матеріалами спадкової справи, заведеної щодо майна померлої [PERSON] , в якій наявні витяги зі спадкового реєстру щодо спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [PERSON] , не вбачається, що спадкоємцю останнього видавались свідоцтва про право на спадщину. Проте, виходячи з наведених вище норм матеріального права, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. При цьому не оформлення успадкованого майна - відсутність свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності за спадкодавцем, не позбавляє спадкоємців останнього права на спадщину. Отже 1/3 частина спірної квартири, власником якої був [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 грудня 1996 року, була успадкована [PERSON] після смерті чоловіка. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. За матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] у визначені ч.1 ст.1270 ЦК України строки звернувся до Красноперекопської районної державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та 02 лютого 2011 року Красноперекопською районною державною нотаріальною конторою йому було видано свідоцтво про право на спадщину щодо частини спадкового майна, розташованого в Автономній Республіці Крим, що відображено у витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі. Проте оформлення спадщини щодо іншого майна позивачем було продовжено у приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П., якою 03 квітня 2023 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 часину квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 грудня 1996 року Дніпровською районною державною адміністрацією, проте постановою від 04 квітня 2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 часину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку із неможливістю встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] . Дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, в матеріалах спадкової справи відсутні. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як роз`яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, статті 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. З урахуванням встановлених судом обставин про відсутність інших, крім [PERSON] , спадкоємців які у встановлені законом строки прийняли спадщину, належним відповідачем в даній справі є Київська міська рада. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя [PERSON] прийняла спадщину - успадкувала 1/3 частину квартири [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] , проте не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, а отже згідно вищезазначених норм закону до складу спадщини після померлої [PERSON] входить вказана частка квартири, однак правовстановлюючий документ у позивача відсутній та не може бути поданий спадкоємцем до нотаріальної контори, адже свідоцтво про право на спадщину за законом спадкодавцю не видавалось, державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю частину квартири. В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець [PERSON] набула або володіла вищевказаним нерухомим майном неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Отже в частині позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом вимоги позивача також знайшли підтвердження за матеріалами справи, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чумак Юлія Петрівна, про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що належним відповідачем у даній справі, яким є Київська міська рада, якою права позивача порушені, не визнані чи оспорені не були, позивач просить з відповідача судовий збір не стягувати, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved