Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення їх батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовано позов тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2019 було розірвано. Від даного шлюбу народилося двоє малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей взагалі не бачив та не знає, що у нього є діти, а мати постійно ухиляється від виконання своїх обов`язків по відношенню до дітей. На даний час [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем, який є їх рідним дідом, а також з його дружиною - бабусею дітей [PERSON] . Для дітей створені всі необхідні умови для їх розвитку, позивач самостійно з дружиною утримує онук. Натомість батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не приймають участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавляться станом їх здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком, ведуть аморальний спосіб життя та зловживають алкогольними напоями. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді [PERSON]. від 16 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2023 року, під головуванням судді [PERSON]., закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Проте, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 26.03.2024 № 887/0/15-24 та на підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2024 № 4 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2024 року дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Рахманкуловій І.П. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П. від 01 квітня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено дату та час розгляду справи по суті. Відповідачі відзивів на позов не подали. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Після оголошеної у судовому засіданні перерви подав клопотання про продовження розгляду справи без його участі, вказавши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, заяв чи клопотань до суду не подали. Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила прийняти рішення з урахуванням інтересів дітей. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та матеріали справ № 750/2451/24, № 750/4106/24, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2019 було розірвано (а.с. 15-18). Від даного шлюбу подружжя має двоє малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13, 14). Позивач у судовому засіданні пояснив, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківський обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей, не приділяють їм належної уваги, не утримують їх матеріально, а батько дітей взагалі не бачив їх та не знає, що у нього є діти. Де знаходиться [PERSON] позивачу не відомо, він його взагалі ніколи не бачив. Мати дітей - [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої та наркотичні речовини. На даний час [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем, який є їх рідним дідом, а також з його дружиною - бабусею дітей [PERSON] . Для дітей створені всі необхідні умови для їх розвитку, позивач самостійно утримує онук. Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради своїм висновком від 12 березня 2024 року, вважає недоцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Висновок обґрунтований тим, що фактів, які б достовірно свідчили про те, що мати зовсім не турбується про дочок, не приділяє їм жодної уваги, наведено не було, а тому позбавлення її батьківських прав не відповідає інтересам дітей (а.с. 69). Також, як зазначено у висновку, діти проживають без реєстрації разом з матір`ю за адресою її реєстрації: [ADDRESS] . Для [PERSON] та [PERSON] створені всі належні умови для життя та всебічного розвитку. Під час бесіди діти повідомили, що їх вихованням займаються баба, дід та мати. Про батька вони взагалі не згадують. Відповідно до інформації, наданої Службою у справах дітей Городнянської міської ради, станом на 07 лютого 2024 року родина [PERSON] на території Городнянської міської ради не зареєстрована та не проживає, малолітні [PERSON] та [PERSON] на обліку у службі не перебували та не перебувають. На час відвідування родини за місцем проживання мати дітей - [PERSON] перебувала вдома та готувала їжу. Під час бесіди пояснила, що має проблеми у пошуку роботи, але піклується про дітей, займається їх вихованням та розвитком, до адміністративної відповідальності не притягувалась. Вона заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до [PERSON] та [PERSON] . Крім того у висновку зазначено, що відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради, про стан здоров`я [PERSON] та [PERSON] до року піклувалися батьки, а пізніше бабуся - [PERSON] . Батьки дітей - [PERSON] та [PERSON] не надали повний пакет документів для переукладення декларацій з лікарем про медичне обслуговування, а тому вони були скасовані. Згідно відповіді КНП «Сімейна поліклініка» ЧМР № 01-14/367 від 26.04.2024, наданої на запит суду, декларації з лікарем про медичне обслуговування дітей: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] на даний час розірвані, а нові не переукладалися, так як батьки не надали до лікарні документи на дітей. Звернення щодо стану здоров`я дітей до лікаря КНП «Сімейна поліклініка» ЧМР в електронній системі охорони здоров`я зареєстроване у вересні 2023 року. Інформація про те, хто супроводжував дітей до лікаря, не передбачена для внесення в електронну карту та в паперову історію розвитку дитини. Як пояснив у судовому засіданні позивач, через відсутність у нього правових підстав та документів на дітей, він не може оформити укладення нових декларації з медичним закладом і, відповідно, не може звернутися за кваліфікованою допомогою до сімейного лікаря в разі виникнення проблем зі здоров`ям у дітей. Позивач взагалі не може вирішити жодних питань пов`язаних з дітьми у зв`язку із відсутністю у нього для цього правових підстав, зокрема, зареєструвати місце проживання дітей або оформити їх до дитячого садочку. Вказані питання вимушений вирішувати він, оскільки мати дітей самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Вона періодично зникає і лише іноді приходить до дітей. Фактично вихованням та утриманням дітей займається позивач з дружиною. Також, судом встановлено, що мати дітей - [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , 15.03.2019 року (постанови Деснянського районного суду м. Чернігова у справах № 750/2451/24, № 750/4106/24). При розгляді даних справ було встановлено, що [PERSON] у період з 01.07.2023 08 год. 00 хв. по 14.02.2024 за місцем мешкання: [ADDRESS] , не займалася вихованням та розвитком своїх малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] , систематично залишала їх без батьківського догляду та піклування, не забезпечувала матеріально, не готувала їжу. Таким чином, вказаними постановами підтверджується доводи позивача, що відповідач [PERSON] залишала своїх дітей на тривалий період та не займалася їх вихованням і утриманням. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України). Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Отже, суд має виходити з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Пунктом 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд критично ставиться до висновку Органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , оскільки встановлені при розгляді даної справи факти про притягнення матері дітей до адміністративної відповідальності за систематичне та тривале ухилення нею від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей, взагалі не досліджувалися при складанні вказаного висновку. Згідно з частинами першою - третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За встановлених обставин, беручи до уваги надані докази, а також надаючи перевагу правам дітей та враховуючи якнайкраще забезпечення їх інтересів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved