Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

13.02.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) розміром 6,61 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, в межах земель, що були передані колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім. Калініна, а також зобов`язати відповідача виділити земельну ділянку в натурі (на місцевості) та надати їй дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою від 16.02.2024 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано термін для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання даної ухвали, яку представник позивача отримала 19.02.2024 року. 27.02.2024 року від сторони позивача надійшла заява про усунення недоліків та позовна заява в новій редакції про визнання недійсним та скасування державного акта серії ІІ-ОД №015477 від 24.03.2002 року та визнання права на земельну частку (пай), площею 6,61 га, в межах земель колективної власності колишнього КСП ім. Калініна, які знаходяться на території колишньої Римарівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області. Ухвалою від 04.03.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 28.03.2024 року залучено до участі у розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області. 04.04.2024 року від представника відповідача Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. 16.04.2024 року від представника ГУ Держгеокадастру в Одеській області надійшли письмові пояснення по справі. 17.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 01.01.1996 року вона працювала в КСП ім. Калініна та відповідно до протоколу № 1 від 25.03.1996 року прийнята в члени КСП ім. Калініна, що підтверджується записом у трудовій книжці серії [NUMBER] та архівною довідкою від 09.07.2021 № К-183. 30.01.2002 року Римарівською сільською радою Красноокнянського району прийняте рішення № 164-ХХІІІ про згоду на передачу громадянам земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю, вирішено клопотати перед райдержадміністрацією про затвердження проекту відведення та надання в натурі земельні частки /паї/ в приватну власність громадянам України, які проживають на території сільської ради загальною площею 251,18 га, в тому числі 251,18 га ріллі із земель резервного фонду Римарівської сільської ради для ведення товарного сільського виробництва, а також клопотання перед Красноокнянським відділом земельних ресурсів про видачу працівникам СВК імені Калініна, громадянам України державних актів на право приватної власності на землю. Додатком до вищенаведеного Рішення був список громадян України, працівників СВК ім. Калініна на видачу державних актів на право приватної власності на землю в кількості 38 осіб, з яких позивачка значиться за № 34. 24 березня 2002 року на підставі вищезазначеного Рішення позивач, отримала Державний акт серії ІІ-ОД № 015477 на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі - Державний акт) площею 6,61 га, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17. На протязі багатьох років позивач безперешкодно користувалась отриманою земельною ділянкою, шляхом її здачі в оренду юридичній особі ТОВ «Маяк» та жодного разу не виникало сумніву щодо її права власності на земельну ділянку, ніким не оскаржувалась правомірність видачі Державного акту. Позивачка весь час вважала себе власником цієї земельної ділянки. У 2016 році виникла необхідність укласти договір оренди землі для подальшого оформлення землі та присвоєння кадастрового номеру, тому позивач звернулась для виготовлення технічної документації. Розроблену технічну документацію вона надала до відділу Держгеокадастру у Красноокнянському районі Одеської області, однак в розгляді документації їй було відмовлено, із посиланням на не відповідність вимогам ст. 55 Закону України «Про землеустрій», а саме: правовстановлюючий документ виданий всупереч вимогам чинного законодавства. Спочатку позивач намагалась врегулювати дане питання у позасудовому порядку, однак обрані засоби захисту порушеного права були не неефективні, оскільки вони не дали потрібний результат, тому, дана обставина змусила позивача звернутися до суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до суду надав письмові пояснення, відповідно до яких згідно наявних у Відділі Книг записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 31.12.2012, наявний запис про реєстрацію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 015477 виданого гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 6,61 га, на підставі рішення Римарівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області від 30.01.2002 № 164-ХХІІІ для ведення товарного сільськогосподарського виробництва території Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області (колишньої Римарівської сільської ради Красноокнянського району). У Відділі відсутній другий примірник вищевказаного державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. У місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель, який ведеться Документ сформований в системі «Електронний суд» 15.04.2024 3 Відділом, відсутня землевпорядна документація на ім`я [PERSON] . Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка не сформована та не внесена в систему Державного земельного кадастру. /а.с.74-81/. Позивач та представник позивача - адвокат Дрогобецька Т.Ю., повідомлені належним чином у судове засідання не з`явилися, однак від адвоката надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, на задоволені позову наполягала, тому судове засідання проведено у відсутність позивача та його представника, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, у зв`язку з чим судове засідання проведено у відсутність представника відповідача, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, повідомлений належним чином у судове засідання не з`явився, з будь якими заява чи клопотаннями до суду, що перешкоджають розгляду справи не звертався, у зв`язку з чим судове засідання проведено у відсутність представника відповідача та третьої особи, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. \~ \~ \~ \~Згідно з розпорядження Римарівської сільської ради народних депутатів Красноокнянського району Одеської області № 164-ХХІІІ від 30.01.2002 року, [PERSON] , передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,61 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Римарівської сільської ради, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ОД № 015477 від 24.03.2002 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17. /а.с.22/. Згідно з трудовою книжкою № [NUMBER] [PERSON] , 01.01.1996 року прийнята в члени КСП ім. Калініна, а 01.03.2000 року виведена із членів КСП ім. Калініна, в зв`язку з реорганізацією за власним бажанням. 02.03.2000 року прийнята в члени СВК ім.. Калініна, 17.11.2003 року звільнена. /а.с.23/. Крім того, згідно з архівною довідкою від 29.12.2015 № К-152, архівною довідкою № К-183 від 09.07.2021 та копії протоколу загальних зборів КСП ім.. Калініна № 1 від 25.03.1996 року, [PERSON] була прийнята в члени КСП. Крім того, в протоколі загальних зборів КСП ім. Калініна від 01.03.2000 року № 1 є відомості про її виключення з членів КСП, у зв`язку з реорганізацією /а.с.23-28/. Згідно з копією рішення Римарівської сільської ради № 164-ХХІІІ від 30.01.2002 року про згоду на передачу громадянам земельних часток /паїв/ та видачу державних актів на право приватної власності на землю та списку доданого до нього, під № 34 є [PERSON] , серед працівників СВК ім. Калініна, на видачу державних актів на право приватної власності на землю /а.с.29-32/. Крім того, як вбачається з рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 15.04.2005 року по справі 2-34/2005 року, за позовом [PERSON] до Римарівської сільської ради, відділу земельних ресурсів Красноокнянської РДА, [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, учасниками справи право власності позивача на дану земельну ділянку ніким не заперечувалося /а.с. 33-35/. 01.07.2016 року № 97-1517-0,13-2662/2-16 [PERSON] в розгляді технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі відмовлено так, як подана технічна документація не відповідає вимогам ст. 55 Закону України «Про землеустрій», а саме правовстановлюючий документ виданий всупереч вимогам чинного законодавства /а.с.58/. Відповідно до листа відділу Держземагенства у Красноокнянському районі Одеської області від 23.08.2017 № 97-15-0,330-1000/114-17 та від 28.11.2017 № 03-03/13/17, [PERSON] відмовлено в присвоєнні кадастрового номера, через відсутність технічної документації та розпорядження райдержадміністрації /а.с.36, 37-39, 40/. Крім того, згідно листа відділу Держгеокадастру у Красноокнянському районі Одеської області від 22.11.2019 № 97-15-0,330-315/174-19 [PERSON] повідомлено про неможливість внести зміни до Державного земельного кадастру на земельну ділянку, так як Державному земельному кадастру відсутні відомості /а.с.41/. Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Красноокнянському районі Одеської області від 28.10.2021 року № 29-15-0267-148/44-21, [PERSON] на підставі рішення Римарівської сільської ради від 30.01.2002 року №164-ХХІІІ, видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 015477 від 24.03.2002 року та дана земельна ділянка до Автоматизованої системи Державного земельного кадастру не внесена, кадастровий номер не присвоювався. /а.с.42/. Згідно з витягом з рішення №1103/26-VІІ від 23.03.2023 [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, на підставі п.п.5 п.27 роз. Х Перехідних положень Земельного кодексу України. /а.с.43/. Згідно з звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 6,691 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Подільський район, Окнянська ТГ, за межами с. Римарівка, станом на 19.02.2024 року ринкова вартість земельної ділянки 205022 грн. /а.с. 53-57/. Підставою для видачі даного державного акту зазначено рішення Римарівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області №164-ХХІІІ від 30 січня 2002 року. Однак, з 01 січня 2002 року\~відповідно до п.12 розділу\~Х\~Перехідних положень\~Земельного кодексу України\~/в редакції, що діяла на час видачі державного акту на землю/ повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. При цьому суд звертає увагу, що Римарівською сільською радою рішенням №164\~-ХХІІІ від 30 січня 2002 року не ухвалювалося питання щодо видачі громадянам, в тому числі і позивачу, державних\~актів, а лише було вирішено клопотати\~перед райдержадміністрацією та відділом земельних ресурсів відповідно про затвердження\~проекту\~відведення та\~надання в натурі\~земельної частки / паю/\~та про видачу державних актів. Таким чином, Римарівська сільська рада Красноокнянського району Одеської області, видавши позивачу оспорюваний державний акт, не лише вийшла за межі своїх\~повноважень, а й фактично без будь-якої відповідної підстави видала позивачу правовстановлюючий документ. Статтями\~116,\~118 ЗК України\~/в редакції, що діяла на час видачі державного акту на землю/ визначено підстави й порядок набуття громадянами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Державний акт на право приватної власності на землю видавався на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема, статтями\~116\~,\~118\~ЗК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-93цс13 від 23 жовтня 2013 року, яка відповідно до ч. 1 ст.360-7\~ЦПК України,\~є обов`язковою для всіх судів України. Відповідно до\~ст.152 ЗК України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та ін. Відповідно до\~ст.202 ЦК України, передача у приватну власність земельних ділянок та видача державних актів на землю є правочином. Статтею 126 Земельного кодексу України\~(чинною на момент\~видачі державного акту) та п.1.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої\~наказом державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43\~(яка була чинною на момент видачі державного акту) передбачалося, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видавався на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Враховуючи, що рішенням Римарівської сільської ради взагалі не вирішувалося питання про передачу у власність позивачу земельної ділянки, державний акт виданий з порушенням норм чинного законодавства та з порушенням порядку його складання, а наявність вказаного державного акту перешкоджає позивачу у реалізації її права на отримання земельної частки (паю) у відповідності із встановленим законодавством порядком, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання державного акту недійсним та його скасування підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. За змістом ст. ст. 22, 23 ЗК України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) та Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акту. Частиною 2 та п. «б» ч. З ст. 116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування, а безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Відповідно до ст.152 ЗК України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст.21 ЦК України). Правові акти індивідуальної дії можуть видавати різні органи влади, починаючи від Президента України, закінчуючи органами місцевого самоврядування. Форма акта в даному випадку не має значення. Це можуть бути розпорядження, постанови, накази, листи та інші документи, що містять відповідну розпорядчу дію, яка стосується цивільних прав та обов`язків. Крім того, ч.1 ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, визначеної у постанові Верховного суду України № 6-139цс15 від 01.07.2015 року, судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав. Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельну ділянку, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідний державний акт, так і сам акт на право власності на земельну ділянку. Законність рішення №164-ХХІІІ від 30.01.2002 року Римарівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, на підставі яких видано державний акт, ніким не оспорюються. Визнання ж недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. При цьому суд звертає увагу, що Римарівською сільською радою рішенням №164\~-ХХІІІ від 30 січня 2002 року не ухвалювалося питання щодо видачі громадянам, в тому числі і позивачу, державних\~актів, а лише було вирішено клопотати\~перед райдержадміністрацією та відділом земельних ресурсів відповідно про затвердження\~проекту\~відведення та\~надання в натурі\~земельної частки / паю/\~та про видачу державних актів. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, з урахуванням того, що відповідач не заперечував проти задоволення вимог позивач, суд погоджується з данною позицією.

Outcome: approved