Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами посилаючись на те, що рішенням Катеринопольського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року з позивача стягнуто аліменти на користь повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення нею 23 річного віку. Сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.02.2024 року становить 34482,50 грн. Дана заборгованість виникла за час навчання позивача, оскільки з 01.09.2022 року позивач навчається в Багатопрофільному регіональному центрі професійної освіти в Черкаській області, за спеціальністю штукатур, облицювальник-плиточник. Термін навчання - з 01.09.2022 року по 16.02.2024 року. Навчання за контрактом, без виплати стипендії. Дочка позивача - [PERSON] навчається в Черкаській медичній академії з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року на денній формі навчання. Позивач зазначає, що хворіє та має на утриманні хвору матір [PERSON] , 1945 р.н. Дані обставини змусили позивача звернутись до суду із даним позовом, в якому останній просить звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів, в сумі 34482,50 грн., за виконавчим листом №698/50/21 від 15.04.2021 року. Ухвалою суду від 25.03.2024 року у справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 30.04.2024 року відповідачу [PERSON] продовжено строк для подання відзиву. 13.05.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. З відзиву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що заборгованість зі сплати аліментів у сумі 34482,50 грн. утворилась у позивача, у тому числі, внаслідок ігнорування позивачем вимог закону щодо виконання рішення суду, яким з останнього стягнуто аліменти. Відповідач вважає, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив наявність підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Катеринопольського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року з позивача стягнуто аліменти на користь повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , до закінчення нею навчання, але не більш, як до досягнення нею 23 річного віку (а.с. 8). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за ВП №65198192 сукупний розмір заборгованості позивача [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.02.2024 року становить 34482,50 грн. (а.с. 10). З відомостей, що містять довідки №77 від 31.08.2022 року та №108 від 17.10.2022 року, вбачається, що [PERSON] з 01.09.2022 року навчається в Багатопрофільному регіональному центрі професійної освіти в Черкаській області, за спеціальністю штукатур, облицювальник-плиточник. Термін навчання - з 01.09.2022 року по 16.02.2024 року. Навчання за контрактом, без виплати стипендії (а.с. 11,13). Відповідно до довідки від 17.12.2020 року, дочка позивача - [PERSON] навчається в Черкаській медичній академії з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року на денній формі навчання за спеціальністю: медсестерство,сестринська справа (а.с. 23). Згідно із ч. 2\~ст. 188 СК України\~батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно ч. 2\~ст. 197 СК України\~за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст.197 СК України\~умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Законодавцем передбачено право, а не обов`язок суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно також виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Відповідно до положень ст. ст.\~\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування підстав позову про звільнення від сплати заборгованості по аліментам позивач посилався, окрім іншого, на те, що він має на утриманні матір похилого віку, яка хворіє та потребує матеріальної допомоги. На підтвердження даного факту надав медичні виписки (а.с. 24, 25, 26-27). В той же час, позивачем не додано до позовної заяви жодних квитанцій на сплату ліків, тощо. Відповідно\~статті 229 ЦПК України\~предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. ч.1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. Суд також враховує, що статтями\~22,\~24 Конституції України\~закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. В Рішенні Конституційного суду України № 11-рп/2012 зазначається, що засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч.1\~ст.55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1\~ст.24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. Тобто, суд конституційної юрисдикції тлумачить даний принцип, як принцип, який дає змогу усім учасникам реалізувати свої процесуальні права. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4\~ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом,\~у\~контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 ЦК України\~є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про часткове звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам в сумі 4482 гривні 54 копійки, що стягнуто на користь повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Катеринопольського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року, оскільки визнає, що навчання позивача без отримання стипендії є істотною обставиною, яка відповідно до ч.2 ст. 197 СК України може бути підставою для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам. У відповідності до\~ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial