Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

26.01.2024 ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2784158 від 05.01.2022 у розмірі 30 485 грн 07 к., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2784158, договір підписано шляхом введення одноразового ідентифікатора (підписання електронним підписом). Відповідно до умов укладеного договору відповідач отримав кошти на умовах строковості, зворотності та платності та зобов`язався повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитами в порядку та на умовах, визначених цими Договорами. 19.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 19072023, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідача. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло статусу кредитора за кредитним договором № 2784158 від 05.01.2022. Відповідно до Реєстру боржників від 19.07.2023 до Договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права вимоги до відповідача в сумі 30\~485 грн 07 к., з яких 6\~999 грн 99 к. заборгованість за основною сумою боргу, 23\~785 грн 08 к. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.07.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, всупереч умовам договору відповідач свого обов`язку щодо погашення існуючої заборгованості не виконує, у зв`язку з чим [PERSON] має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за кредитним договором № 2784158 від 05.01.2022 у загальному розмірі 30\~485 грн 07 к. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому кредити в строки, передбачені наведеними Договорами. Невиконання відповідачем умов кредитних договорів стало підставою для пред`явлення в суді даного позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12 лютого 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 04.03.2024. 04.03.2024 у зв`язку з першою неявкою відповідача судове засідання відкладено до 26.03.2024. 26.03.2024 судове засідання відкладено за клопотанням відповідача до 16.04.2024. 16.04.2024 від відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого, останній просив відмовити в задоволенні позову. На обґрунтування відзиву значив, що позивач не надав належних та допустимих доказів отримання кредиту відповідачем, шляхом перерахування відповідачу грошових коштів, що є обов`язковою умовою, відповідно до умов договору, укладення договору надання кредиту, також не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження наявності заборгованості та її розміру, відсутні докази ознайомлення відповідача про відступлення права вимоги новому кредитору. Крім того, [PERSON] є військовослужбовцем, а тому є особою звільненою від сплати відсотків та будь-яких інших штрафних санкцій які виникають з кредитних зобов`язань (а.с. 53-62, 69-73). 16.04.2024 у зв`язку з наданням представнику позивача строку для отримання та ознайомлення з наданим відповідачем відзивом, судове засідання відкладено до 01.05.2024. 29.04.2024 до канцелярії суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. (а.с. 74-89). 01.05.2024 2024 у зв`язку з наданням відповідачу строку для отримання та ознайомлення з наданим представником позивача відповіддю на відзив, судове засідання відкладено до 22.05.2024. 22.05.2024 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не прибули. Представник позивача [PERSON] в відповіді на відзив просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] до канцелярії суду 16.04.2024 скерував заяву відповідно до якої просив проводити судове засідання за його відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 05 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2784158\~який було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора\~ (а.с. 7-13). Відповідного до п.п. 1.2. п. 1 Кредитного договору, на умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені Договором. Сума кредиту складає 6 700 грн. Відповідно до п.п. 1.3., 1.4.1. п. 1 Кредитного договору, строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка 1,99 % в день. Згідно з п. 2. Кредитного договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахунку коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами згідно п. 2.1. Договору. Позивачем до позову додано Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма), Додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2784158 від 05.01.2022, відповідно до якого загальна вартість кредиту за зниженою процентною ставкою складає 50\~738 грн 90 к., та 54\~698 грн 80 к. в разі перерахунку загальної вартості кредиту за стандартною процентною ставкою. Паспорт споживчого кредиту та Додаток №1 містять електронний підпис [PERSON] (а.с. 5-6, 14). Також позивачем до суду надано лист генерального директора ТОВ "Універсальні платіжні рішення" Веліканова Є. ТОВ "Лінеура Україна" вих. № 1-2902 від 29.02.2024, з якого вбачається, що між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Універсальні платіжні рішення" укладено договір ФК-П-19/03-1 від 12.03.2019, відповідно до якого було перераховано кошти на платіжну картку клієнта 05.01.2022 на суму 6\~700 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 129500757, призначення платежу зарахування на картку [NUMBER] (а.с. 81). До позовної заяви додано Додатковий договір про погашення (анулювання) боргу до Договору № 2784158 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.06.2023 (а.с. 16). Відповідно до п. 2, 3 Додаткового договору Клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 4\~689 грн 99 к. у термін до 24.06.2023. Товариство звільняє клієнта від обов`язку сплати решту частину основного боргу за договором у сумі 2\~010 грн. Відповідно до п. 7 Договору, цей договір набирає чинності та вважається укладеним з моменту виконання клієнтом умов визначених п. 2 цього Додаткового договору. Доказів, що додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 2784158 набрав чинності шляхом часткового погашення заборгованості в строк до 24.06.2023, матеріали справи не містять. 19.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 19072023, у відповідності до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Лінеура України" передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому Права Вимоги, а Товариство з обмежено відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю "Лінеура України" Права Вимоги Боржників, вказаним у Реєстрі боржників (а.с. 17-19). На виконання умов Договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 сторонами підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 19072023 від 19.07.2023, відповідно до якого клієнт передав а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 12\~212 (а.с. 20). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №19072023 від 19.07.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2784158 в сумі 30 485 грн 07 к., з яких: 6 699 грн 99 к.\~- сума заборгованості за основною сумою боргу; 23\~785 грн 08 к. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 21). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №2784158 від 05.01.2022, за період з 19.07.2023 по 31.12.2023, станом на 31.12.2023 заборгованість [PERSON] становить становить 30 485 грн 07 к., з яких: 6 699 грн 99 к.\~- сума заборгованості за основною сумою боргу; 23\~785 грн 08 к. - сума заборгованості за відсотками (а.с.22). Також позивачем надано розрахунок заборгованості за Договором № 2784158 від 05.01.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на за період з 05.01.2022 по 27.01.2023 станом на 19.07.2023, з якого вбачається що первісним кредитором було нараховано відсотки за користування кредитом, відповідно до умов договору станом на 31.12.2023, та відповідно до наданого розрахунку заборгованість відповідача складає 30\~485 грн 07 к., з яких 6 699 грн 99 к.\~- сума заборгованості за тілом кредиту; 23\~785 грн 08 к. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом (а.с. 83-88). Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, кредиту, тобто, зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість у загальному розмірі 30 485 грн 07 к. Також вказує, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором, позивачем не здійснювались нарахування жодних штрафних санкцій. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказані договори підписані електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем до суду не надано, відомостей що правомірність укладеного договору оскаржувалася також суду не надано. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надано. За таких обставин доводи відповідача про не підписання ним Кредитного договору суд відхиляє з огляду на вищевикладене. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Договорами не виконав, у передбачений в договорами строк, кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту за договором. Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. У постановах великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2024494/16-ц та від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивач не скористався. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за "користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Щодо заборгованості за кредитним договором № 2784158 від 05.01.2022 Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 6 700,00 грн. на строк 360 днів, до 31.12.2022, реальна річна процентна ставка 7004.33%. Як вбачається з додатку № 1 до Договору № 2784158 ,\~сума кредиту склала 6 700,00 грн., строк кредиту до 31.12.2022, сума до сплати процентів 44\~038,90 грн., загальна вартість кредиту50\~738,90 грн. При цьому у підписаному відповідачем договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку. Вказане вище свідчить, що\~сторони беззаперечно погодили умови кредитного договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, суми складових заборгованості, які просить стягнути позивач з відповідача нараховані в межах та у сумах погоджених умовами кредитного договору. Щодо посилань відповідача на неправомірність нарахування відсотків під час дії особливого періоду, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 15 статті 14 ЗЩакону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє. Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття "особливий період" у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17). Так, у постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію". В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що\~ для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військово зобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. На підтвердження факту перебування відповідача на військовій службі, як на підставу для списання відсотків за кредитним договором відповідачем надано Довідку командира в/ч [NUMBER] [PERSON] від 28.02.2024 № 328, відповідно до якої зазначено, що старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі в в/ч [NUMBER] . Однак, інформації про дату призову на військову службу або зарахування до складу військової частини вказана довідка не містить, як і не містить інформації, що [PERSON] являється військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або що він брав/бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації\~. Разом з тим, під час укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2784158 від 05.01.2022 відповідач не пред`явив кредитору докази наявності\~права на пільги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо не нарахування процентів за користування кредитом.\~В той же час, ним було підписано кредитний договір, в якому зазначений розмір та порядок нарахування процентів. Крім того, вказаний договір було підписано вже під час дії особливого періоду. Відсотки за користування кредитом нараховані в\~межах строку кредитування за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2784158 від 05.01.2022, їх розмір не перевищує погодженого розміру в Додатку № 1 до Договору, з даною сумою відсотків погодився [PERSON] . Вказане також підтверджується Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, з якою ознайомився та підписав своїм електронним підписом відповідач. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за Кредитним договором № 2784158 від 05.01.2022 у розмірі 23\~785,08 грн. За таких обставин, позовна заява ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі в межах заявлених вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 3 028,00 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 грн. Судом не встановлено, які витрати, крім сплати судового збору, були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження наявності витрат позивача під час розгляду справи. Зважаючи на вище вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто в розмірі 3\~028 грн 00 к.

Outcome: approved