Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» - адвокат Прохоренко В.П. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти від 26 січня 2021 року в розмірі 21 320 гривень, в тому числі: 8 215,69 гривень - прострочена заборгованість по кредиту; 13 104,31 гривень - прострочена заборгованість по процентам. А також просить стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 26 січня 2021 року між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти шляхом подачі заяви анкети №ВКП/2140 на приєднання до вказаного договору. Відповідно до умов договору позичальнику відкрито картковий рахунок за програмою кредитування овердрафт «Запасочка». Банк свій обов`язок виконав та надав кредитні кошти. Взяті на себе зобов`язання відповідачем [PERSON] не виконано в повному обсязі, а тому має заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 21 320 гривень, з яких: 8 215,69 гривень - простроченої заборгованості по кредиту, 13 104,31 гривень - простроченої заборгованості по процентах. Вказану суму відповідач добровільно сплатити відмовляється, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року в даній справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача АТ «Комерційний банк «Глобус» не з`явився, проте надав заяву, в якій просить розгляд даної цивільної справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судових засідань, в жодне судове засідання по даній цивільній справі не з`явився. Будь-яких заяв та клопотань, а також відзиву на позовну заяву, від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 січня 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до АТ «КБ «Глобус» та підписав анкету заяву №ВКП/2140 на приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти. Згідно умов договору сторони погодили, що сума ліміту овердрафту складає 10 000 гривень, фіксована процентна ставка складає 59,88 процентів річних, проценти за користування недозволеним/простроченим овердрафтом - 59,88 процентів річних, строк дії ліміту овердрафту у 12 місяців - з 26 січня 2021 року по 25 січня 2022 року. Відповідно до розділу «Інформація правового характеру» [PERSON] підписанням вищевказаної заяви-анкети на приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки у ПАТ КБ «Глобус» підтвердив, що акцептує публічну пропозицію ПАТ КБ «Глобус» на укладення цього договору, яка розміщена на сайті ПАТ КБ «Глобус» www.globusbank.com.ua і беззастережно приєднується до умов цього договору, усвідомлює, що договір вважається укладеним з дня отримання банком заповненої та підписаної [PERSON] заяви-анкети на приєднання до договору. 14 вересня 2023 року АТ «КБ «Глобус» направлено відповідачу вимогу № 1-3088 про погашення кредитної заборгованості станом на 31 серпня 2023 року за період із 26 січня 2021 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 20 497,82 гривень, що складається із простроченого боргу в сумі 8 215,69 гривень та простроченої заборгованості по процентах в розмірі 12 282,13 гривень. Саме такі суми заборгованих коштів відповідають наданому банком розрахунку, доданому до матеріалів справи. Частиною першою статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору відповідно до ст. 638 ЦК України. Всупереч умов укладених кредитних договорів, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість. За нормами статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорах строк грошові кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 11 585,21 гривень, яка складається із суми простроченого боргу 8 215,69 гривень та відсотків за користування позикою в межах строку кредитування за період з 26 січня 2021 року по 25 січня 2022 року в сумі 3 369,52 гривень. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики та відсотків за користування позикою в межах строку кредитування є доведеною та підлягає задоволенню. Перевіряючи вимогу позивача в частині стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користування позикою за кредитним договором після 25 січня 2022 року в сумі 9 734,79 гривень, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Зміст зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини другої статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. З огляду на викладене, нарахування позивачем відсотків за користування кредитом після 25 січня 2022 року є незаконними. Тому заявлена АТ «КБ «Глобус» вимога в цій частині є безпідставною та задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені товариством судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 1 458,48 гривень. Щодо витрат на правничу допомогу необхідно зазначити таке. В п. 1 ч. 3 ст. 113 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно положень ч. 3 ст. 134 ЦПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В частині 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат понесених за надання правничої допомоги до позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі послуг за договором, платіжну інструкцію з яких вбчається, що адвокатом Прохоренко В.П. надано позивачу АТ «КБ «Глобус» правову допогу на суму 6 000 гривень. Враховуючи, надані позивачем докази, беручи до уваги категорію справи, час витрачений адвокатом на підготовку та складання позовної заяви, обсяг доказів, які долучені до позовної зяави, а також часткове задоволення позову, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 260,38 гривень у відшкодування витрат на правничу допомогу (пропорційно задоволеним вимогам).

Outcome: partial