Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

КП "Харківські теплові мережі" 28.09.2023 року звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за опалення та гарячу воду в сумі 65433,91 грн. та судовий збір в сумі 2684 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.11.2012 року по 28.02.2022 року у сумі 65433,91 грн. Відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подано відзиви на позовну заяву, в яких вони просять відмовити в задоволенні позову. Доводи відзивів обґрунтовують тим, що станом на 01.11.2012 року відповідач [PERSON] була неповнолітньою, а тому не може нести солідарну відповідальність разом з іншими членами сім`ї наймача. Позивачем не надано договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, як і не доведено укладення такого договору саме з відповідачами. Позивачем не доведено існування боргу у відповідачів перед позивачем. Позивач звернувся до суду з пропуском строків позовної давності, а тому відповідачі заперечують проти задоволення позовних вимог, зростання заборгованості з 2012 року стало наслідком бездіяльності позивача. Крім того, також зазначено про подання доказів понесених судових витрат протягом 5 днів з дати ухвалення рішення. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.12.2023 року позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задоволено повністю. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 року заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без руху. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.03.2024 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.12.2023 року. Прийнято до розгляду заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про перегляд заочного рішення. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 року задоволено клопотання представника відповідачів про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.03.2024 року заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.12.2023 року скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.04.2024 року задоволено клопотання представника відповідачів про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засідання проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, просить в задоволенні позову відмовити. Додатково зазначила про подання доказів понесених судових витрат протягом 5 днів з дати ухвалення рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються КП "Харківські теплові мережі". Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Постанова № 630), споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п. 18 Постанови № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи встановлено, що оплата послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у повному обсязі не вносилась, внаслідок чого за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2012 року по 28.02.2022 року утворилась заборгованість у розмірі 65433,91 грн. При цьому, з огляду на приписи ст. 64 ЖК України відповідальність за несвоєчасне внесення плати за надані послуги може бути покладена тільки на повнолітніх членів сім`ї, а тому пред`явлення до стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 01.11.2012 року по 14.12.2013 року є необґрунтованим, оскільки у вказаний період відповідач була неповнолітньою. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 01.11.2012 року по 14.12.2013 року задоволенню не підлягають. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просять застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності, про що зазначено у відзиві на позов. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який було в подальшому продовжено Указом Президента України. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». У пункті 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 2120-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії воєнного, надзвичайного стану. Враховуючи, що з 24.02.2022 року в зв`язку з введенням воєнного стану, строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії воєнного, надзвичайного стану, позовні вимоги з 24.02.2019 року заявлені в межах строку позовної давності. При цьому, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги до [PERSON] , [PERSON] за період з 01.11.2012 року до 24.02.2019 року та з [PERSON] за період з 15.12.2013 року до 24.02.2019 року задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності, і про застосування строку позовної давності відповідачі заявили у відзиві на позов. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості за оплату послуг з опалення та постачання гарячої води за період з 24.02.2019 року по 28.02.2022 року у розмірі 28432,74 грн. Відносно доводів відповідачів про відсутність укладеного договору про надання послуг з теплопостачання та гарячої води суд зазначає, що вказані посилання є безпідставними, адже відсутність між сторонами договірних зобов`язань не звільняє споживача від сплати за надані житлово-комунальні послуги. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні зробила заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне призначити судове засідання на 28.05.2024 року о 11-00 та встановити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] строк для надання таких доказів.

Outcome: partial