Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Факторинг партнерс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за Договором кредитної лінії № 555168203291 (пролонгація) від 22.02.2022 р. в сумі 31528,80 гривень, 3028,00 гривень витрат з оплати судового збору та 9000,00 гривень понесених витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань за вищевказаним договором кредитної лінії щодо вчасного повернення суми кредиту та плати за його користування (відсотків), що призвело до виникнення заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.03.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін відкрито провадження та призначено судове засідання, роз`яснено відповідачу право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Представник ТОВ «Факторинг партнерс» в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій до суду позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, в порядку, встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила. Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 555168203291, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит в межах Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах (а. с. 5-14). Укладенням цього Договору Сторони домовилися про відкриття Позичальнику Кредитної лінії у межах якої Кредитодавець надає Позичальнику Кредит з Лімітом у розмірі не більше 12000,00 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит Кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 3.1. Договору). Відповідно до п. 3.2. Договору Кредит надається Позичальнику в день укладення цього Договору або протягом 3 (трьох) днів з моменту укладання цього Договору, але в будь-якому разі не раніше дати розміщення в Особистому кабінеті Позичальника підписаного Договору з усіма додатками до нього, шляхом перерахування грошової суми, визначеної у пункті 3.1. Договору на банківський рахунок Позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу (банківської платіжної картки) Позичальника, що були ним надані Кредитодавцю та зазначені у Розділі 14 цього Договору. Відповідно до п. 3.4. Договору строк кредитування складає 60 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику, відповідно до п. 3.2. цього Договору. Пунктами 3.8 та 3.9 Договору встановлено розмір та порядок нарахування процентів користування Кредитом. Стандартна процентна ставка 990,00% річних (2,71% на день), знижена процентна ставка 445,50% річних (1,22% на день). Договір з Позичальником укладається в електронній формі за допомогою ІТС Кредитодавця, доступ до якої забезпечується через Сайт Кредитодавця після Реестрації Позичальника у спосіб та в порядку, передбачених Правилами. Під час процесу Реєстрації, але до моменту укладення із Позичальником Договору, Кредитодавець проводить його ідентифікацію та верифікацію відповідно до вимог законодавства та у порядку і спосіб, що визначені Правилами. Крім того, під час Реєстрації Позичальник надав право на доступ до персональних даних, інформації, що складає його кредитну історію та на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро кредитних історій, включеної до Єдиного реєстру бюро кредитних історій, інформації щодо нього та цього кредиту, визначеної Законом України Про організацію формування та обігу кредитних історій. Договір було укладено в електронній формі в Особистому кабінеті внаслідок отримання відповіді про прийняття пропозиції про укладання цього Договору (акцепт) яку було надано Позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався Кредитодавцем електронним повідомленням (смс повідомлення) на мобільний телефонний номер (фінансовий номер) Позичальника, а Позичальник використовуючи Одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) у вигляді СМС коду здійснив підписання Договору, пропозиції про його укладення (акцепт), шляхом введення отриманого Одноразового ідентифікатору у спеціально відведене віконце на Сайті Кредитодавця. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, яким позичальник скріплює оформлювані у системі документи, є аналогом власноручного підпису позичальника і тягне ті самі юридичні наслідки, які виникають внаслідок скріплення документів власноручним підписом. Створені в системі заявки, договори та інші документи в електронному вигляді є оригіналами і мають однакову юридичну силу з документами у паперовому вигляді. Таким чином, договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором) з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України. 18.12.2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено Договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 555168203291 від 22.02.2022 р., що укладений між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та позичальником, яким є: [PERSON] (а. с. 31-33). Відповідно до п. 6.1.4. Договору факторингу, право вимоги переходить від Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання Реєстру Боржників в паперовому вигляді, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржника, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого права вимоги. 22.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг партнерс» підписано акт приймання-передавання Реєстру Боржників в паперовому вигляді за Договір факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року та реєстр боржників до Договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, відповідно до яких ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило (передало) на користь ТОВ «Факторинг партнерс», своє право вимоги заборгованості за Кредитними договорами згідно реєстру, в тому числі за Договором кредитної лінії № 555168203291 від 22.02.2022 р.(а.с. 33, 34-35, 36). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, ТОВ «Факторинг партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 31528,80 грн., з яких: 12000,00 грн. - заборгованість за сумою позики; 19528,80 грн. - заборгованість за процентами за користування позикою .(а.с. 34-35, 36). Як визначено у ст. 11 ЦК України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже,\~на підставі\~договору факторингу\~№ 18/12-2023\~від 18\~грудня 2023\~року,\~ТОВ «Факторинг\~партнерс» набуло\~прав кредитора\~у зобов`язанні,\~що виникло\~з Договору\~кредитної лінії\~№ 555168203291\~від 22.02.2022\~р.,\~укладеного між\~ТОВ «Київська\~торгово-інвестиційна\~компанія» та\~ [PERSON] . Відповідно до 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. На виконання зобов`язань за договором кредитної лінії № 555168203291 від 22.02.2022 р. ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» перерахувало [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000,00 грн. Проте, [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, яка станом на 21.02.2024 становить 31528,80 грн., з яких: 12000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19528,80 грн. заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Факторинг партнерс» (а.с. 28-29, 30). Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Факторинг партнерс», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Факторинг партнерс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредитної лінії № 555168203291 від 22.02.2022 р. у розмірі 31528,80 грн., з яких: 12000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19528,80 грн заборгованість за відсотками, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 416900017 від 29.02.2024 (а. с. 4). Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3028,00 грн. у відшкодування судових витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18. Позивачем до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги №15-02/2024 від 15.02.2024, прайс лист, заявку на надання юридичної допомоги № 17 від 22.02.2024, витяг з акта № 1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, згідно яких витрати на правничу допомогу становлять 9 000 грн.; платіжну інструкцію № 859 від 26.02.2024 про оплату 45 000 грн (а. с. 43-44, 45, 46). Оскільки, витрати на правничу допомогу підтверджуються наданими до позовної заяви доказами, є співмірними зі складністю справи, тому підлягають стягненню у повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved