Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~третя особа:\~ [PERSON] \~про зменшення\~розміру стягуваних\~аліментів.\~В обгрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що рішенням\~Тернівського міського\~суду Дніпропетровської\~області від\~19\~квітня 2012\~року з\~нього на\~користь [PERSON] \~стягуються аліменти\~на утримання\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~ частини\~його доходів\~до досягнення\~дитиною повноліття.\~Крім того,\~судовим наказомТернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходів з 19 жовтня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Отже, з 19 жовтня 2017 року на утримання двох малолітніх дітей він щомісяця сплачує аліменти в розмірі 1/2 частини своїх доходів. 21 жовтня 2019 року рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області шлюб між ним та [PERSON] розірвано. 05 березня 2022 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] у нього народився син [PERSON] 13 червня 2023 року судовим наказомТернівського міського суду Дніпропетровської області з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходів з 26 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. 23 листопада 2023 року рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Таким чино, з нього з 17 липня 2023 року утримується 100% заробітної плати за аліментами. Просить змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2012 року у справі № 440/988/12 з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відкликати виконавчий лист №440/988/12; змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року у справі № 194/1087/17 з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відкликати судовий наказ №194/1087/17. Позивача у судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи є його письмова заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, та позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином у відповідності до ст. 130 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але в матеріалах справи є її письмова заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2012 року по справі № 440/988/12 з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , починаючи з 23 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року по справі № 194/1087/17 з [PERSON] \~ на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року по справі № 194/1701/19 шлюб між [PERSON] \~ та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 березня 2022 року. Відповідно до довідки ТОВ «Фарма-Кит» від 21 липня 2023 року, [PERSON] з 05 червня 2023 року по 18 квітня 2026 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 червня 2023 року по справі № 194/781/23 з [PERSON] \~ на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до заочного рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2023 року по справі № 194/1092/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його\~доходівдо досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Ст. 180 Сімейного Кодексу України також передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. У відповідності зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо\~дитини, незалежно від того, чи перебували вони у\~шлюбі\~між собою.\~Розірвання шлюбу\~між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч.\~1\~ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» зазначено,\~що батьки\~або особи,\~які їх\~замінюють,\~мають право\~і зобов`язані\~виховувати дитину,\~піклуватися про\~її здоров`я,\~фізичний,\~духовний і\~моральний розвиток,\~навчання,\~створювати належні\~умови для\~розвитку її\~природних здібностей,\~поважати гідність\~дитини,\~готувати її\~до самостійного\~життя та\~праці. \~ \~ \~ \~З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. \~ \~ \~ \~Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. \~Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, в судовому засіданні встановлено, що після постановлення судового наказу Тернівським міським\~судом Дніпропетровської\~області від\~10\~листопада 2017\~рокуу позивача змінився сімейний стан та матеріальне становище, оскільки він зареєстрував шлюб з [PERSON] , та в них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з нього стягнуті аліменти. Однак, суд критично ставиться до тверджень позивача про зменшення отриманих доходів, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про зменшення його доходів за період після ухвалення судового наказу Тернівським міським судом Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року. Судом враховується, що позивач не звертається до суду з позовною заявою до [PERSON] , яку вказує третьою особою, про зменшення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , та дружини [PERSON] , на користь яких з нього стягнуті аліменти в розмірі 50% його доходів. Окрім того, судом враховується, що на користь [PERSON] на її утримання з [PERSON] можливо стягнення аліментів за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд також враховує, що позивач не звертався до суду з заявою про перегляд заочного рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2023 року про стягнення аліментів на утримання дружини. У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22серпня 2022року у справі № 712/6313/21. Посилання позивача на те, що у другому шлюбі у нього мається малолітня дитина без підтвердження належними та допустимими доказами погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Такий висновок суду зроблений з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021року у справі № 715/2073/20. Окрім факту народження іншої дитини, платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився. Діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів іншої дитини, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61- 1031св21). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. \~ \~ \~ \~Отже, при ухваленні рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 стосовно того, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ще однієї дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення свого майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів, та зменшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів, відкликавши виконавчі листи. Зменшення розміру аліментів саме в такій частині не буде порушувати права дітей на належне матеріальне забезпечення. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з позивача, становить 83 % заробітної плати (1/6+1/6+1/4+1/4). Суд звертає увагу, що позивач не скористався своїм правом на зменшення аліментів, які стягуються на утримання дружини та малолітньої дитини. На підставі ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4,10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 180-182 ЦПК України, -

Outcome: partial