Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Поковба Василь Юрійович звернулася в суд з позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 01 червня 2007 року між нею і відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 01.02.2023 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем по справі мають двох дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. Окрім того зауважує, що оскільки відповідач не приймає участі в утриманні дітей, фінансово не допомагає позивачка змушена звертатися до суду про стягнення з відповідача аліментів у примусовому порядку. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід, та немає постійного місця роботи, але він ще молодий за віком, фізично здоровий, а тому на підставі викладеного, просить ухвалити рішення суду, яким стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти в розмірі по 3000 гривень щомісячно на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення ними повноліття. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 10.04.2024 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві зазначила, що відповідач заперечує проти задоволення позову, та відповідно вважає, що цей позов не може бути задоволений судом виходячи з наступного. Зазначає, що відповідач офіційно працює у приватному підприємстві «Траст - Буд», що підтверджується довідкою про доходи, отримує відповідну заробітну плату, а тому просить суд, стягнення аліментів призначити із розміру заробітної плати. Також стверджує,\~що мати\~дітей забороняє\~спілкуванню дітей\~зі ним.\~Виїхала за\~кордон і\~з того\~часу дітей\~відповідач практично\~не бачив. Усі заяви позивачки та викладені нею доводи стосовно того, що жодної матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, не відповідає обставинам справи, оскільки він постійно в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дітей, при цього, купляє їм подарунки на свята. У зв`язку з наведеними обставинами просить у задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей відмовити. Розмір призначення аліментів на утримання дітей призначити у розмірі 50% від отриманого доходу на двох дітей. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки адвокат Поковба В.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №0600095158657, 0600099038974, 0600908302220, 0600913005918, в судове засідання не з`явився та про причини неявки, суду не повідомив. Представник відповідача, адвокат Гайду О.І. в судовому засіданні, заперечила доводи позовної заяви та просила задовольнити позов частково та стягувати з відповідача на користь позивачки по 2000 гривень щомісячно на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Додала, що розмір отримуваного відповідачем заробітку на місяць становить 7500 гривень та інших утриманців він не має. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що надані позивачкою до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2007 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.02.2023 року було розірвано (а.с.8-9). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,\~що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області, України. Батьками в свідоцтвах про народження дітей значаться сторони (а.с.5-6). Діти, перебувають на утриманні і вихованні у позивачки, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON] , складений депутатом Дубівської селищної ради виборчого округу №3 (а.с.7). Таким чином позивачці належить право вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї позивачки складеного депутатом Дубівської селищної ради виборчого округу №3 від 16.02.2024 вбачається, що діти проживають з позивачкою в будинку де матеріально побутові умови сім`ї задовільні. Діти мають належні умови для проживання, виховання та їх розвитку (а.с.7). Таким чином під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей на користь позивачки, з якою вони проживають. Крім цього в судовому засіданні встановлено розмір отримуваного відповідачем доходу та змогу сплачувати аліменти. Так відповідач має постійне місце роботи та працює на посаді рамника в Приватному підприємстві "Траст-Буд", що стверджується довідкою про отримуваний ним на підприємстві дохід, виданою 11.02.2024 директором цього підприємства (а.с. 43). З вказаної довідки вбачається, що середньомісячний заробіток відповідача складає 6700 гривень. Разом з цим, як визнала в судовому засіданні представник відповідача, на час розгляду справи розмір такого заробітку на місяць, складає 7500 гривень. Стосовно заперечень викладених представником відповідача у відзиві на позовну заяву, у якому відповідач частково визнає позов та просить визначити розмір аліментів із розміру отримуваної ним заробітної плати, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З диспозиції наведеної норми закону вбачається, що право визначення способу стягнення аліментів належить позивачу. Відтак зміна способу стягнення аліментів в межах розгляду данного спору, за відсутності заяв позивача не відповідало б принципу диспозитивності цивільного судочинства. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 3196 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання спільних дітей, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за дітьми, вік дітей, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, має постійне місце роботи та стабільне джерело доходу, розмір цього доходу, часткове визнання в судовому засіданні позову, його представником, відсутність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 20.02.2024 року і до їх повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей мінімальним та найнеобхіднішим. Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати більший розмір аліментів при вирішенні розглядуваного спору, позивачкою суду не надано. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень судового збору. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial