Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

ТОВ «ВВС-Факторинг» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.11.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] укладено кредитний договір №6898107, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Кредитного договору Первісний кредитор надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000,00 грн строком на 15 днів зі сплатою 1,7 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] , що належить Відповідачу, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі Онлайн" №413/08 від 28.08.2023 року як технологічного оператора платіжного сервісу "Platon". Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 18.05.2021 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «АРАГОН») та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №18/05.2021, відповідно до умов якого до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості від 18.05.2021 року до Позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями Відповідача за кредитним договором № 6898107 в сумі 10 245,00 грн., з яких 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 765,00 грн. - сума простроченої заборгованості, 6 480,00 грн. - сума простроченої заборгованості за підвищеними відсотками. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором не погашена. Загальна сума заборгованості станом на 08.09.2023 року за Кредитним договором за розрахунками Позивача становить - 53 238,00 грн. яка складається з наступного: 10 245,00 грн - розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги, 42 993,00 - сума нарахованих відсотків станом на 08.09.2023 року. За розрахунками позивача, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання за період із 18.05.2021 по 08.09.2023 року становить: 3 534,48 грн. - збитки завдані інфляцією, 703,12 - три проценти річних від простроченої суми. З підстав невиконання позичальником умов кредитного договору ТОВ «ВВС-Факторинг» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №6898107 від 16.11.2020 року у загальному розмірі 53 238,00 грн., збитки завдані інфляцією у розмірі 3 534,48 грн. три проценти річних у розмірі 703,12 грн. А також стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2023 року відкрито провадження у справі, справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. 08.12.2023 року представник позивача подав клопотання до суду про залучення доказів, розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом та розрахунок інфляційних збитків та 3% річних по Кредитному договору. 09.01.2024 представник відповідача адвокат Мельник Ю.О. подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що належним та допустимими доказами отримання відповідачем будь-яких коштів на підставі договору №6898107 від 16.11.2020 року. Твердження позивача про укладання відповідачем вказаних вище кредитних договорів, також не відповідають фактичним обставинам справи. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний кредитний договір укладений в електронній формі. Позивач послався на те, що відповідач при укладанні договору використовував власний номер мобільного телефону [NUMBER] . Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що під час укладення кредитного договору відповідач проходила верифікацію та що саме останній належить вищезазначени номер. Довідка щодо ідентифікації позичальника, яка складена ТОВ «ФК «Арагон», не може бути належним та допустимими доказами у справі, оскільки складена особисто позивачем у повноваженнях якого скласти будь-яку необхідну довідку. Також в матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів відповідачу. Також матеріали справи не містять даних про те, що відповідач була належним чином ідентифікована при її реєстрації в ІТС відповідними електронним підписом. Матеріали справи не місять і доказів того, що позивачем виконанні умови кредитного договору та надано відповідчу кредит. 07.03.2024 року через систему «Електронний суд», представник відповідача надіслав додаткові пояснення, просив у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, додатково зазначивши, що відповідач заперечує, що укладала вищевказані кредитні договори та отримувала кредитні кошти. 02.04.2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача подав додаткові пояснення по справі а також клопотання про витребування доказів. В додаткових поясненнях зазначив, що Договір було укладено у електронній формі. Позивач не є первісним кредитором і суб`єктом видачі грошових коштів. У Приватбанку відкривався рахунок на відповідача. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Договір по надання кредиту підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електроної пошти або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2024 року витребувано з АТ КБ «Приватбанк» докази: інформацію щодо рахунку № [NUMBER] , чи належить [PERSON] ; підтвердити чи спростувати наявність операцій по зарахуванню коштів 16.11.2020 на суму 3000,00 грн.; повну виписку по вказаному рахунку. 19.04.2024 року на адресу суду надійшли витребувані докази. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розглядати справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] укладено кредитний договір №6898107 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с. 7-10). За умовами кредитного договору №6898107 від 16.11.2020 року відповідачу наданий кредит у розмірі 3000,00 грн строком на 15 днів до 01.12.2020 року (включно), від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів, зі зниженою процентною ставкою в розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується на період строку надання кредиту є фіксованою і становить 620,5 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. даного договору. Відповідно до п. 3.1. договору кредит надається строком на 15 днів, до 01.12.2020 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Згідно з п. 3.3. Договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування відповідної суми на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позивальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строк визначений п. 3.1 цього договору. У Додатку № 1 до Договору встановлено графік платежів та зазначено, що сукупна вартість позики складає 3765,00 грн (а.с. 8). Згідно з п. 3.6 договору кредит надається на умовах сплати процентів і основної суми кредиту в кінці строку дії кредитного договору. Так, у відповідності до п. 4.2 договору №6898107 від 16.11.2020 року, стандартна процентна ставка в розмірі 2.3 % (два цілих тридцять сотих) процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839.50 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього Договору, якщо Позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. У випадку застосування стандартної процентної ставки, Кредитодавець надає Позичальнику інформацію щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості у вигляді оновленого Графіку платежів. Відповідно до п. 4.6 кредитного договору в будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим договором, проте не більше ніж 100 календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно п. 11.2.1. договору дія цього договору припиняється після закінчення строку, визначеного п. 3.1. цього договору. Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №6898107 від 16.11.2020 року підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA607292. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 6898107 від 16.11.2020 року заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 3 000,00 грн., заборгованість за відсотками за період з 18.05.2021 року по 08.09.2023 року - 42 993,00 грн., також їй нараховано до сплати інфляційні збитки в сумі 3 534,48 грн. та 3 % річних 703,12 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пунктами 5,6,12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Правилами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"). Згідно із постановою Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-20329св19) не є порушенням норм процесуального права недослідження судом оригіналу електронних доказів за наявності в матеріалах справи паперових копії цих доказів за відсутності обґрунтованих сумнів у їх відповідності оригіналу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи, договір №6898107 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладений 16.11.2020 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «АРАГОН», містить інформацію про його підписання електронним цифровим підписом обома сторонами Договору, зокрема акцептований позичальницею шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора UА607292. Також, відповідачем була надана копія анкети позичальника з особистими даними, що належать [PERSON] , яка заповнюється для отримання кредиту на сайті відповідача. Анкета скріплена підписом позичальника (аналогом власноручного (електронного) підпису, відтвореним шляхом використання позичальником свого логіна та пароля) (а.с. 27). Виходячи з положень п. 11.4.7 вищезазначеного Договору №6898107, [PERSON] була ознайомлена з його умовами, договір відповідає її намірам, і вона повністю розуміє його умови та зміст. Також, згідно Розділу 7 цього Договору, підписання [PERSON] вказаного Договору свідчить про те, що вона, зокрема, чітко усвідомлює всі його умови та не перебуває під впливом помилки чи обману, її волевиявлення є вільним та відповідає її внутрішній волі. Зокрема, волевиявлення відповідачки підтверджено вчиненням нею фактичних дій, спрямованих на ознайомлення з умовами договору за допомогою введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором для підписання електронного договору, та внесенням її особистих даних, вказаних в анкеті: електронної пошти, фактичної адреси проживання та реєстрації, віку, зайнятості та соціального статусу, ІПН, номеру телефону, серії та номеру паспорту, органу, який його видав та дати видачі паспорту. Також, у розділі договору 12 «Адреси, реквізити та підписи сторін» вказані особисті дані відповідачки, які перебувають у її розпорядженні. Оспорюваний відповідачкою договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, підписаний [PERSON] за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора. Без входу позивача на сайт кредитодавця за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету, без отримання від відповідачки смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, без введення відповідачкою цього одноразового ідентифікатора у відповідному вікні на сайті кредитодавця, кредитний договір між останнім та [PERSON] не був би укладений. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] IBAN [NUMBER] на яку 16.11.2020 р. здійснено переказ коштів на суму 3 000,00 UAH. . Отже, судом встановлено, що договір № 6898107 надання коштів у позику від 16.11.2020 між відповідачем та ТОВ «ФК «АРАГОН» підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та він вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст. ст. 205, 207 ЦК України. Враховуючи зазначене, доводи відповідачки про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту укладення та підписання нею договору позики є безпідставними, оскільки за нормами Закону "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Аналіз змісту умов договору № 6898107 засвідчує, що останній містить усі істотні умови для відповідного виду договору, з яких сторони досягли згоди. Твердження представника [PERSON] в частині того, що позивачем не доведено факт перерахування їй та отримання нею передбачених умовами договору грошових коштів у розмірі 3 000,00 грн. також судом відхиляються, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме: інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» (платіжного сервісу «Platon») від 28.08.2023 року. Факт руху грошових коштів на рахунку, відкритому на ім`я відповідача, підтверджено випискою з рахунку 16.11.2020 року, яка відповідно до положень статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженогопостановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, є первинним документом, містить дані про проведені банківські операції і підтверджує факт користування відповідачкою кредитними коштами, отриманими нею за договором № 6898107 від 16.11.2020 року. Отже, є достатні підстави для висновку про доведеність факту отримання та використання [PERSON] грошових коштів у позику та про те, що сторонами погоджено розмір відсотків. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких доказів не надано, хоча в силу положень статей 12, 81 ЦПК України це є її процесуальним обов`язком. Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України, умови якого ТОВ «ФК «АРАГОН» були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернула. Станом на 08.09.2023 року за розрахунком позивача заборгованість становить 53 238,00 грн. та складається з наступного: 10 245,00 грн. - сума заборгованості на дату відступлення прав вимоги, 42 993,00 грн. сума нарахованих відсотків за період з 19.05.2021року по 08.09.2023 року. Ст. 1077 ЦК Українивстановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно дост. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до позивача перейшли права первісного кредитора ТОВ «ВВС-Факторинг» за кредитним договором № 6898107 від 16.11.2020 в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, позивач ТОВ «ВВС-Факторинг» набуло право вимоги до відповідача на підставі Договору факторингу №18/05.2021 від 18.05.2021 в сумі 10 245,00 грн. з яких 3000,00 грнсума заборгованості за основною сумою боргу, 765,00 грн. сума простроченої заборгованості, 6 480,00 грн. сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам. Водночас позивачем нараховано відповідачу [PERSON] заборгованість за період з 19.05.2021 по 08.09.2023 у сумі 42 993,00 грн., яка взагалі не обґрунтована. Позов та розрахунок не містять посилання на норму закону або положення кредитного договору (в межах умов якого перейшли зобов`язання відповідача до позивача), які б давали право ТОВ «ВВС-Факторинг» нараховувати проценти за кредитним договором та пред`являти вимогу про стягнення нарахованої останнім заборгованості (в позові зазначено, що це проценти). При цьому, умовами договору обмежено нарахування процентів не більше ніж 100 календарними днями з першого дня прострочення (п. 4.6 кредитного договору). Такий період у даному випадку закінчується 26.03.2021, тобто позивачем всупереч умовам кредитного договору нараховано проценти поза встановленим строком, а саме за період з 19.05.2021 по 08.09.2023. Дослідивши докази, надані позивачем до позовної заяви, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» заборгованості за договором № 6898107 від 16.11.2020 у розмірі 10245,00 грн. Щодо вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. 11.03.2020 року, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 211 від 11 березня 2020 року (з подальшими змінами), якою з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, в подальшому такий неодноразово продовжувався, та був відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року Відповідно до п. 6 розділу IV Закону України "Про споживче кредитування " у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID -19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID -19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертоюстатті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID -19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID -19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другоюстатті 3 цього Закону. Отже, відповідно щодо дії Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби COVID-19», то такий звільняє від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення та не охоплює відповідальність за ст. 625 ЦК України. Окрім того, Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. Як передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі наведеного, суд приходить до виснову, що вимоги позову ТОВ «ВВС-Факторинг» до [PERSON] про стягнення 3% річних та втрат від інфляційних процесів слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у вигляді інфляційних втрат за час прострочення з 18.05.2021 по 23.02.2022 в сумі 683,93 грн. (10 245,00 x 1.06675745 - 10 245,00). Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає частковому стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у сумі 496,21 грн. Крім того, позивачем було поставлено питання про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Інтереси позивача ТОВ «ВВС-Факторинг» у даній справі представляє адвокатське бюро «Тараса Онищенка», за дорученням якого діє адвокат Юхименко Ю.Ю. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, до позову було додано договір № 2023/09/18 про надання правничої допомоги від 18 вересня 2023 року, протокол погодження видів правничої допомоги, додаткова угода № 1 до договору про надання правничої допомоги № 2023/09/18, рахунок № 9 від 20 вересня 2023 року на оплату правничої допомоги за договором № 2023/09/18 від 18 вересня 2023 року у розмірі 3 000 грн. та платіжна інструкцію про сплату 3 000 грн. Згідно із частинами першою та другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (тобто позов задоволено на 18,8 %), суд доходить висновку, що з відповідачки на користь позивача ТОВ «ВВС-Факторинг» слід стягнути витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 564,00 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial