Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

16.02.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на частину житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 42,9 кв.м., загальною площею 56,3 кв.м. Вимоги мотивовані тим, що 02.03.2016 позивач зареєстрував шлюб [PERSON] . Однак сімейне життя не склалося, до суду був поданий позов про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі ними була придбана трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , яка була зареєстрована на відповідачку, що і стало підставою для звернення до суду. 21.02.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 08.03.2024 від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , в якій просить визнати за нею право власності на частини спільного майна подружжя автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] . Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що дійсно 02.03.2016 сторони зареєстрували шлюб. Під час шлюбу вони, окрім квартири, купили 23.06.2022 за кошти спільного сімейного бюджету автомобіль Renault Megane, 2004 року випуску, який був зареєстрований за [PERSON] . Однак останній, без її згоди переоформив цей автомобіль на свою матір [PERSON] . Оскільки [PERSON] приховав об`єкт права спільної сумісної власності, а саме вказаний автомобіль, переоформивши його на свою матір, позивачка за зустрічним позовом вважає, що наявні підстави для відступу від засади рівності часток спільної сумісної власності. 27.03.2024 представником [PERSON] адвокатом Ярошенко В.М. подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що спірний автомобіль [PERSON] був придбаний за особисті кошти, а саме за зароблені ним кошти та за кошти, отримані від продажу іншого автомобіля. Так з початку шлюбу відповідачка жодного дня не працювала, позивач повністю утримував та забезпечував родину. До 2016 року [PERSON] користувався автомобілем ВАЗ 21099, який належав його батьку і який останній фактично подарував позивачу, однак документи не переоформляв. В подальшому автомобіль ВАЗ 21099 було продано та [PERSON] придбав за довіреністю автомобіль ВАЗ 21111. [PERSON] здійснив перереєстрацію спірного автомобіля на [PERSON] і в цей час цей автомобіль зареєстрований за останньою. Тому просить у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. 27.03.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області, постановленої у відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 259 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом залучено [PERSON] . 10.04.2024 представником [PERSON] адвокатом Ярошенко В.М. подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить: визнати за [PERSON] право власності на частину трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ; провести поділ майна подружжя, а саме: кухні Mebel Store «High Gloss» вартістю 11000 грн, лінолеуму для квартири - 7800 грн, плитки у ванну - 7000 грн, газової плити - 8000 грн, дивану «уголок» - 10000 грн, тумби з шухлядами і дзеркалом в ванну кімнату - 1900 грн, ліжка спального - 2000 грн, бензинового генератора Zegor DMM 3300 - 11200 грн, зварювального інвертора Kaiser - 4000 грн, мопеда Дельта - 6000 грн, 4-х вікон в квартиру - 23000 грн, виділивши у власність [PERSON] частину майна: бензиновий генератор Zegor DMM 3300, зварювальний інвертор Kaiser, мопед [PERSON] , 4-ри вікна в квартиру. Заява мотивована тим, що за час шлюбу сторонами також було придбано вказано вище рухоме майно, яке в цей час знаходиться у домоволодінні родичів [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] . 11.04.2024 ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви адвоката Ярошенко В.М., яка діє від імені [PERSON] , про забезпечення позову. 15.04.2024 [PERSON] подала відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому зазначила, що майно, яке бажає поділити [PERSON] , дійсно є спільним майном подружжя, тому просить суд поділити це майно таким чином: виділити у власність [PERSON] мопед «Дельта» - 6000 грн, 4-ри вікна в квартиру - 23960 грн, кухню 11000 грн, газову плиту 11900 грн, ліжко спальне 4000 грн, всього на суму 56860 грн; виділити у власність [PERSON] бензиновий генератор 8658,12 грн, зварювальний інвертор 2500 грн, лінолеум для квартири 7575,30 грн, плитку у ванну 9591,75 грн, диван «уголок» - 10000 грн, тумбу з шухлядами і дзеркалом у ванну кімнату 11202,69 грн, всього на суму 49527,86 грн. Також зазначає, що за період з 07.04.2023 по 16.02.2024 вона, як тимчасово переміщена особа, отримала допомогу в сумі 104000,00 грн на себе та на дітей, а також отримала допомогу від ООН в розмірі 19000,00 грн. Крім того, вона має у власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, на якій вирощує сільськогосподарську продукцію, від реалізації якої отримує грошові кошти. Вищезазначені кошти ними були витрачені частково на придбання майна, яке підлягає розподілу, а також на потреби сім`ї. 17.04.2024 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] і його представник в судовому засіданні вимоги за первісним позовом підтримали та просили задовольнити. Проти задоволення вимог за зустрічним позовом заперечили з підстав, зазначених у відзиві на зустрічну позовну заяву. В суді [PERSON] також зазначив, що вважає автомобіль його особистою власністю, оскільки кошти на його придбання він отримав як заробітну плату та премію, а також використав кошти від продажу автомобіля, який належав його батькові. Тобто зробив значно більший вклад. Коли погіршилися стосунки із дружиною, він переписав автомобіль на свою матір, щоб хоч щось залишилось йому при поділі майна. Зараз автомобіль перебуває у його користуванні. Відповідачка та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник первісний позов визнали частково з підстав, викладених у відзиві на первісну позовну заяву, вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили задовольнити. Також [PERSON] зазначила, що також вкладала гроші у сімейний бюджет, оскільки має у власності земельну ділянку, займається вирощуванням овочів, які потім продає. Не погоджується з тим, що автомобіль є особистою власністю [PERSON] . Відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовну заяву [PERSON] підтримує в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечує, вважає її безпідставною. Свідок [PERSON] зазначила, що вона деякий час працювала разом з [PERSON] підтвердила, що остання замається сільським господарством, свідок купує у неї картоплю, моркву. Також свідку відомо, що [PERSON] продавала іншим співробітникам яйця, курей, кролів. Свідок [PERSON] в суді зазначила, що [PERSON] є її дочкою. Дочка займається сільським господарством. Вони живуть разом, працюють разом. Продають гусей, качок, бройлерів, поросят. Раніше була ще корова. Спірний автомобіль був куплений за кошти сімейного бюджету сторін. Коли вони одружилися, у [PERSON] вже був автомобіль, який в подальшому вони продали, добавили 200 доларів, які позичили у бабусі [PERSON] . Ще [PERSON] позичив у бабусі 800 доларів на поїздку у [PERSON] . Вказані кошти не повернув. Свідок [PERSON] в суді зазначила, що [PERSON] є її онукою. За час спільного проживання з чоловіком, вони придбали квартиру та автомобіль, автомобіль вже третій. [PERSON] позичав у свідка гроші на другий автомобіль, 200 доларів, а також позичав 800 доларів на поїздку у [PERSON] . Гроші не повернув. Автомобіль куплений за їх спільні кошти, оскільки вони проживали разом, обоє працювали. [PERSON] отримував заробітну плату. [PERSON] займалася господарством, дітьми, працювала на землі. Свідок [PERSON] зазначила, що у 2015-2016 році працювала разом зі [PERSON] . Особисто купувала у [PERSON] картоплю, моркву, яйця, мед і по сьогоднішній день купує. Свідок [PERSON] в суді зазначила, що є сусідкою [PERSON] . Знає [PERSON] з дитинства, вона живе з батьками. Весь час [PERSON] на городі. Допомагає людям у селі. Продавала молоко. Свідок [PERSON] зазначила, що є сусідкою [PERSON] . [PERSON] тримає город, працює на землі, допомагає людям по найму. Свідок [PERSON] зазначив, що він є батьком [PERSON] . Він віддав сину свій автомобіль, син в подальшому її продав, добавив коштів і купив інший. Син військовослужбовець, отримує заробітну плату, премію. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 02.03.2016 по 21.05.2024 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] та рішенням про розірвання шлюбу (а.с. 23, https://reyestr.court.gov.ua/Review/118479464). Згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 18.02.2022, що зареєстрований в реєстрі №200, [PERSON] , є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 42,9 кв.м, загальною площею 56,3 кв.м. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав об`єкт нерухомого майна №2586109459040: квартира за адресою:\~ [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . (а.с 6) Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків, [PERSON] є військовослужбовцем ВЧ [NUMBER] та з 2016 року систематично отримує заробітну плату. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 23.11.2023 [PERSON] продав [PERSON] автомобіль Renault Megane, 2004 року випуску, сірий, номерний знак [NUMBER] , зареєстрований продавцем 23.06.2022 відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] (а.с 72). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] 23.06.2022 з його рахунку було знято 99000 грн. (а.с. 114 зворот) Відповідно до відомостей ТСЦ МВС № 5943, 14.02.2014 [PERSON] отримав тимчасовий реєстраційний талон серії [NUMBER] терміном дії з 14.02.2014 до 14.02.2044 на автомобіль ВАЗ 21099, 2006 року випуску, який належав [PERSON] . (а.с. 122) Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 02.04.2021 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку 0,9000 га, кадастровий номер: 5920389200:04:001:0225, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства (а.с. 123), однак зазначена земельна ділянка не включена сторонами до об`єктів поділу, тому не враховується судом при прийнятті рішення. Відповідно до акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ, у квартирі за адресою: [ADDRESS] зафіксовано: пошкоджено керамічна плитка 5 кв.м, лінолеум 2 кв. м, 4 вікна ( 1 шт. 2,1*1,5, 3 шт. 1,2*1,5), 1 двері 2,1*0,8 (а.с. 126-127) 04.10.2023 [PERSON] отримала виплату 103787,71 грн за програмою «єВідновлення». Також [PERSON] 28.04.2023 відповідно до заяви на видачу готівки, отримала 19980,00 грн. (а.с. 129) Також сторонами визнається, що спільним майном, є: кухня Mebel Store «High Gloss» вартістю 11000 грн, відповідно до накладної (а.с 77), лінолеум для квартири 6817,77 грн, відповідно до фіскального чеку (7575,30 мінус знижка 757,53) (а.с. 134), плитка у ванну 49 штук 9591,75 грн, відповідно до товарного чеку (а.с. 135), газова плити Hansa - 11900 грн, відповідно до товарного чека (а.с. 136), диван «уголок» - 10000 грн, ціна узгоджена між сторонами, тумба з шухлядами і дзеркалом в ванну кімнату 11202,69 грн, відповідно до фіскальних чеків (а.с. 137), ліжко спальне - 4000 грн, ціна узгоджена між сторонами, бензиновий генератор Zegor DMM 3300 8658,12 грн, відповідно до фіскального чека (а.с. 138), зварювальний інвертор Kaiser - 4000 грн, ціна узгоджена між сторонами, мопед Дельта - 6000 грн, ціна узгоджена між сторонами, 4 металопластикові вікна в квартиру 23960,00 грн, відповідно до товарного чеку (а.с. 133), вартістю на загальну суму 107130,33 грн. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються ст.69 СК України, відповідно до якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст.65 СК інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли під час розгляду вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч. 1 ст. 65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Аналізуючи наведені норми закону, спірні квартира, транспортний засіб та інше зазначене у позові рухоме майно є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, так як набуті за час шлюбу. При цьому суд не бере до уваги твердження [PERSON] про те, що автомобіль є його особистою власністю, так як куплений за його заробітну плату та кошти від продажу автомобіля його батька, оскільки заробітна плата входить до спільного майна подружжя. Також, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, гроші або інше майно, які були одержані за цим договором, також є спільною сумісною власністю. Вирішуючи питання щодо поділу майна суд враховує. [PERSON] просить визнати за ним право власності на частину житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 42,9 кв.м, загальною площею 56,3 кв.м. [PERSON] проти цього не заперечує. Враховуючи наведене, а також презумпцію рівності часток, суд вважає, що вказана вимога ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо спірного автомобіля, встановлено, що за час перебування у шлюбі [PERSON] відчужено автомобіль його матері [PERSON] . У випадку відчуження автомобіля одним із подружжя проти волі чи без згоди іншого з подружжя, останній має право на грошову компенсацію вартості відчуженого автомобіля, виходячи з дійсної ринкової вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна. Відповідна правова позиція зазначена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.08.2022 у справі № 545/2396/20 (провадження № 61-4894св22). Однак, в даному випадку [PERSON] у зустрічному позові просила визнати за нею право власності на автомобіля, що є неможливим у зв`язку з відчуженням автомобіля третій особі. Також суд не в змозі врахувати вартість зазначеного автомобіля при поділі іншого майна в зв`язку з відсутністю у справі доказів на підтвердження його вартості. За таких обставин, зустрічний позов не підлягає задоволенню у зв`язку з обранням неправильного способу захисту. Вирішуючи питання щодо поділу іншого рухомого майна, суд виходить з того, що сторони в судовому засіданні узгодили виділити у власність [PERSON] мопед «Дельта» - 6000 грн, 4 вікна в квартиру - 23960 грн, газову плиту 11900 грн, всього на суму 41860 грн.; виділити у власність [PERSON] лінолеум для квартири 6817,77 грн, плитку у ванну 9591,75 грн, диван «уголок» - 10000 грн, тумбу з шухлядами і дзеркалом у ванну кімнату 11202,69 грн, всього на суму 37612,21 грн. Сторони не дійшли згоди у поділі бензинового генератора, кухні, ліжка, зварювального інвертора. Враховуючи те, що на даний час по всій країні відбувається відключення світла, що є загальновідомим фактом, а також те, що спільні діти сторін проживають разом з матір`ю, для їх навчання у школі та додаткових курсів необхідно світло та інтернет, суд вважає доцільним залишити генератор у власності [PERSON] (37612,21+8658,12=46270,33 грн) Інше майно суд розділяє з максимальним врахуванням рівності частин. Тому кухню суд виділяє [PERSON] (41860+11000=52860 грн), а ліжко та зварювальний інвертор [PERSON] ( 46270,33+4000+4000=54270,33 грн.) Різниця між долями становить 1410,33 грн, тому компенсація для забезпечення рівності часток становить цієї суми, тобто 705,17 грн, яку слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . Таким чином, наявні підстави для задоволення первісних вимог, але з врахуванням іншого порядку поділу майна, суд приймає рішення про часткове задоволення позовних вимог. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення первісних позовних вимог, судові витрати відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача за первісним позовом. Позивачем [PERSON] при подачі позову було сплачено 3500 грн. судового збору. Вартість квартири становить 350040 грн та вартість рухомого майна 107130,33, всього 457170,33. Ціна позову становить половина від вказаної суми, тобто 228585,17. Тобто 1% від вказаної суми становить 2285,85 грн, тому саме таку суму слід стягнути з [PERSON] як відшкодування судових витрат. Залишок суми 1214,15 слід повернути [PERSON] як зайво сплачені.

Outcome: partial