Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню, Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. від 13 жовтня 2020 року; - стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на його користь 49 668, 61 грн. безпідставно набутих коштів за вказаним Викнавчим написом. Посилається в позові на те, що 13 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. був вчинений Виконавчий напис, яким з нього на користь АТ «Банк Форвард » стягнуто заборгованість за умовами укладеного з банком кредитного договору. 13 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження № 63614454. Вважає вчинений Виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. Зазначає, що нотарісу при вчиненні Виконавчого напису не перевірив безспірність заборгвовностті за умовами договору, а банком при його вчиненні не було надано доказів безпірності. Крім того, нотаріусом не було перевірено наявності дказів направлення йому та отримання ним письмової вимоги банку про усунення порушень, що привело до порушення процедури вчинення Виконавчого напису. В межах виконавчого провадження приватним виконавцем Павелків Т.Л. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію боржника, на підставі якої було відраховано 49 688, 91 грн. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 29 січня 2024 року після її надходження за підсудністю з Березанського міського суду Київської області та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третім особам копію позовної заяви з додатками. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третім особам для подання до суду письмових пояснень. 01 квітня 2024 року відповідач подав пояснення, якими проти позову заперечує. Посилається на те, що саме позивач має довести спірність заборгованості за умовами кредитного договору, яка була з нього стягнута. В той же час, будь-яких доказів спірності позивач при зверненні до суду не надав. Договір з позивачем був укладений у порядку ст.634 ЦК України, який не передбачає його нотаріального посвідчення. Стягнута за Виконавчим написом нотаріуса сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, підтвердженим випискою з рахунку позивача в банку із зазначенням суми заборгованості, яка була надана нотаріусу. Крім того, зазначив, що рішенням Правління Національного банку України №90-рш від 07 березня 2023 року розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк Форвард» строком на три роки з 08 березня 2023 року до 07 березня 2026 року. Ліквідація банку та задоволення вимог кредиторів здійснюється виключно на підставі спеціального Закону України «Про систему гаранування вкладів фізичних осіб» та нормативних аків Фонду. 10 березня 2023 року на офіційному сайті Фонду було опубліковано оголошення про порядок формування реєстру акцептованих вимог кредиторів банку з відповідними роз`ясненнями. Зазначає з посиланням на практику Верховного Суду про те, що якщо на момент ухвалення рішення про стягнення коштів з банку була введена тимачсов адміністрація, це унеможливлює стягнення коштів інакше, ніж передбачено нормами спеціального Закону України «Про систему гаранування вкладів фізичних осіб». З урахуванням цього, просить у позові відмовити. Треті особи своїм правом не скористалися, пояснення на позов не подали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 липня 2019 року між сторонами був укладений кредитний договір № 200211103. 13 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу був вчинений Виконавчий напис, яким з позивача на користь АТ «Банк Форвард» стягнуто заборгованість у розмірі 44 716, 19 грн. За змістом Виконавчого напису заборгованість стягується за період часу з 27 червня 2020 року до 27 липня 2020 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. від 13 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження № 63614454. Постановою приватного виконавця від 25 листопада 2020 року звернуто стягнення на доходи боржника в Управлінні культури, національностей та релігій виконавчого комітету Беразанської міської ради. ( а.с.5 - 10 ) За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до ст. ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року ( в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року ). Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Заперечуючи проти позову, відповідач не заперечував подання нотарусу кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально. Таким чином, при вчиненні Виконавчого напису подані відповідачем документи не відповідали зазначеним вимогам. Крім того, з точки зору ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по Кредитному договору суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має стягувач при зверненні до нотаріуса. Як зазначено вище, 13 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження № 63614454 на підставі Виконавчого напису. 31 жовтня 2023 року на підставі Виконавчого напису з доходів позивача за місцем роботи стягнуто 49 688, 61 грн. ( а.с. 10 об.) З урахуванням приведеного вище, доводів позивача, не спростованих відповачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення з відповідача коштів, отрманих з доходів позивача на підставі Виконачого напису, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1212 ЦК України зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави це таке правовідношення, в силу якого одна сторона ( набувач), яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої сторони ( потерпілого) без достатньої правової підстави або на підставі, яка згодом відпала( безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Встановлено, що рішенням Правління Національного банку України №90-рш від 07 березня 2023 року розпочато процедуру ліквідації АТ`Банк Форвард» строком на три роки з 08 березня 2023 року до 07 березня 2026 року. 10 березня 2023 на офіційному сайті Фонду було опубліковано оголошення «До уваги кредиторів АТ «Банк Форвард», в якому зазначено, що задоволення вимог кредиторів здійснюється за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та реалізації майна (активів) банку, у черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду За змістом ч. 8 ст.49 Закону вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Ще Верховний Суд України в ухвалах від 13 червня 2016 року у справі № 6-1123цс16, від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15 зазначав, що якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь - який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Аналогічні за змістом висновки щодо застосування норм матеріального права сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/23398/16, від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц. Таким чином, введення у відповідача тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З урахуванням цього, підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відстуні.

Outcome: partial