Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

У листопаді 2023 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась представниця [PERSON] з позовом до Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання, визнання права користування житловим приміщенням, у якому просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , з 2010 р. по теперішній час; визнати за [PERSON] право на користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] , та встановити порядок виконання рішення шляхом укладення відповідачем з [PERSON] договору найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира є неприватизованою, на підставі рішення Виконкому Ільїчівської районної ради народніх депутатів № 81 від 21.02.1986р. було відкрито особовий рахунок на бабусю позивача - [PERSON] з правом укладання договору найму, разом з нею в квартирі мешкали 3 члена її сім`ї - чоловік, та двоє синів, один з яких був батько позивача - [PERSON] (помер [INFO] згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] ). У вказаній квартирі постійно проживала [PERSON] , батько з матір`ю позивача та [PERSON] , та другий син бабусі з дружиною. Позивач народився і виріс у вказаній квартирі, однак зареєстрований у ній не був, його зареєстрували у іншої бабусі за адресою - [ADDRESS] . Вказана квартира належить іншій бабусі позивача, вона однокімнатна, там зареєстровані ще вона та матір позивача. [PERSON] у цій квартирі ніколи не жив, лише зареєстрований у ній (підтверджується Актом про не проживання у житловому приміщенні від 15.10.2023р.). Після того, як батьки позивача розлучились, він жив з матір`ю, а з 2010 р. почав постійно проживати у квартирі разом зі бабусею [PERSON] , оскільки вона досягла похилого віку і потребувала допомоги. Всі її діти померли, із родичів залишився тільки позивач. Позивач допомагав бабусі грошима, купував продукти і ліки, передавав кошти на оплату комунальних послуг і іноді оплачував їх самостійно. Факт постійного проживання у вищевказаній квартирі підтверджується Актом про проживання від 30.09.2023р., підписаний сусідами, та затверджений начальником КГІ ЖКС «Хмельницький», а також показами свідків. З 10.12.2012р. позивач почав працювати моряком на різноманітних судах, перебував у рейсах до 8-9 місяців. З 06.12.2022р. прийнятий на службу в ЗСУ за контрактом, де і перебуваю по теперішній час, проходжу службу у військовій частині № [NUMBER] . Зазанчив, що за свого життя бабуся [PERSON] збиралась укласти договір найму, а потім звернутись в орган приватизації, для того, щоб реалізувати своє право на приватизацію квартири, однак стан здоров`я їй не дозволяв, вона постійно це питання відкладала. [INFO] [PERSON] померла. З метою реалізації свого права на оформлення спадкових прав після смерті бабусі [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса. Однак приватним нотаріусом Бежаном А.В. йому було відмовлено у оформленні спадкових прав після смерті [PERSON] . Згідно відповіді приватного нотаріуса Бежана А.В. № 247/02-14 від 27.09.2023р. було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання за однією адресою разом із [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім цього квартира не приватизована, тому позивач не може успадкувати її після смерті бабусі. Однак позивач бажає зареєструватись у вказаній квартирі і в подальшому оформити договір найму, та переоформити особовий рахунок на своє ім`я, для того щоб скористатись своїм правом на приватизацію цієї квартири, яким не скористалась бабуся при житті, однак для цього необхідно визнати право на користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2023 року позовна заява була залишена без руху. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2023 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 17.01.2024 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2024 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.03.2024 року. У судове засідання [PERSON] не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. У судовому засіданні, призначеному на 10.04.2024 року, викладене у позовній заяві підтвердив, вказавши, що з 2010 року постійно проживає у квартирі [ADDRESS] Представниця позивача - адвокатка Мельниченко В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. просила їх задовольнити. Представник Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно. Надали до суду відзив (а.с.50-60), у якому просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до службової записки завідувача сектору обліку та розподілу житла Хаджибейської РА ОМР [PERSON] гр. [PERSON] на квартирному обліку не перебуває, відомості щодо переоформлення та/або договору найму на квартиру [ADDRESS] відсутні. Також, відповідно до службової записки (додається) начальника відділу по роботі зі зверненнями громадян [PERSON] звернень від [PERSON] у період з 2018 року по теперішній час до відділу не надходило. Зазначили, що спірна квартира є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, та позивачем при вселені у спірну квартиру не було дотримано порядку такого вселення. Також, при зверненні до суду позивачем не було долучено до матеріалів справи ордер на вселення, та не надано відповіді органу приватизації яка б могла підтвердити або спростувати факт приватизації спірної квартири. У судовому засіданні були допитані свідки - [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] які повідомили суд, що дійсно, [PERSON] з 2010 року [PERSON] мешкає у спірній квартирі постійно, у квартирі більше ніхто не проживає. Суд, дослідивши матеріли справи, вислухавши пояснення сторони позивача, допитавши свідків, доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8), батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані: [PERSON] , [PERSON] . (а.с.10) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с.9) [INFO] померла [PERSON] , шо підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с.7) Також, судом встановлено, що за життя [PERSON] була наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією розпорядження ЖЄО № 42 від 26.02.1986 року, відповідно до якого [PERSON] було відкрито особовий рахунок на займану нею житлову площу, яка складається з трьох кімнат, площею 72,44 кв.м, з правом на укладання договору найму цієї житлової площі. Склад сім`ї - 4 особи. (а.с.34) Відповідно до листа Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» від 21.08.2023 року № 386/01-09, встановлено, що при вивчені архівної бази, яка знаходиться у КП «Міське агентство з приватизації житла» було встановлено, що зазначена квартира ( [ADDRESS] ) не приватизована, та будь-яких звернень [PERSON] з питань приватизації її житла відсутні. (а.с.67) Відповідно до листа завідувача сектору обліку та розподілу житла вбачається, що відомості відносно переоформлення договору найму, а також, укладення договору найму на квартиру [ADDRESS] в секторі обліку та розподілу житла відсутні. (а.с.58) Зі службової записки начальника відділу по роботі зі зверненнями громадян вбачається, що звернень гр. [PERSON] у період з 2018 року по теперішній час до відділу по роботі зі зверненням громадян не надходило. (а.с.56) На час розгляду справи квартира має загальну площу 90,93 кв.м., житлову - 72,44 кв. м., що підтверджується випискою з особового рахунку від 25.01.2024 р. (а.с. 73). З довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що [PERSON] зареєстрований з 27.04.1995 року за адресою: [ADDRESS] . (а.с.14) Факт відсутності реєстрації позивача у спірній квартирі не має правового значення для вирішення спору, оскільки сама по собі реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З матеріалів справи також вбачається, що позивачем після смерті бабусі здійснюється оплата комунальних послуг в зазначеній квартирі, що підтверджується копією листа КП «ЖКС «Хмельницький» № 59 від 18.01.2024 р. (а.с. 72), квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с. 69-70) Суд не бере до уваги надані стороною позивача копії актів про проживання (а.с. 12) та непроживання (а.с. 13) оскільки суду не надано доказів на наявність у КП ЖКС «Хмельницький» та ТОВ «Керуюча компанія «Центр» повноважень на затвердження таких актів. Суд також зауважує, що викладені в зазначених актах обставини, які письмово підтверджуються особами, що склали такі акти, виходячи з принципу безпосередності судового розгляду, мають бути підтверджені показаннями зазначених осіб як свідків в судовому засіданні. Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Оцінюючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку що дійсно, позивач [PERSON] проживає в спірній квартирі з 2010 року, вселився до неї як член сім`ї наймача [PERSON] , набув рівного з нею права користування вказаною квартирою. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за [PERSON] права користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] . Суд не вбачає правових підстав для встановлення порядку виконання рішення в цій частині шляхом укладення з відповідачем договору найму вказаного приміщення, оскільки вимога про зобов`язання укласти договір найму є самостійною матеріально-правовою вимогою, й може бути задоволена у разі пред`явлення її як позовної. Суд зауважує, що Статтею 107 ЖК Української РСР визначено, що у зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою. Таким чином, у разі відмови наймодавця в реалізації позивачем передбаченого вказаною нормою закону права, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з відповідним позовом. Суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту постійного проживання позивача в спірній квартирі з 2010 р. по теперішній час з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач в визначений законом шестимісячний строк після смерті бабусі [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, звернувся до приватного нотаріуса Бежан А. В. за роз`ясненнями щодо оформлення спадкових прав, листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. від 27.09.2023 оку № 247/02-14 вбачається, що для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] необхідно звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання за однією адресою зі спадкодавцем - [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.32) З відповіді Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.04.2024 року встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.04.2024 р. вбачається, що у Спадковому реєстрі відомості щодо [PERSON] , яка померла [INFO] відсутні. (а.с.90) З Інформаційної довідки за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 02.04.2024 року наявний архівний запис до 01.12.2000 року щодо заповіту, номер у спадковому реєстрі 3963294, номер бланку 1-1760, дата посвідчення 24.02.1994 року, посвідчений П`ятою Одеською державною нотаріальною конторою, інформація про заповідача - [PERSON] . (а.с.89) Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, належним й ефективним способом захисту прав позивача як спадкоємця після смерті бабусі [PERSON] є пред`явлення позову про встановлення факту постійного проживання позивача з [PERSON] на час відкриття спадщини. Належним відповідачем у зазначеній категорії справ є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування, тобто Одеська міська рада. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову в частині вимог про встановлення факту постійного проживання позивача в спірній квартирі з 2010 р. по теперішній час.

Outcome: partial