Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №5483569 про надання споживчого кредиту на суму 15000,00 грн., строком на 360 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредитних коштів не виконала. 19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу, згідно умов якого відступлено права вимог за кредитними договорами, зокрема і по договору де боржником є [PERSON] . Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 72312,00 грн., з них 15000,00 тіло кредиту та 57312,00 грн. нараховані відсотки. За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 72312,00 грн. та понесених позивачем судових витрати. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. 13.02.2024 до суду надійшов відзив на позов, який мотивований тим, зокрема, що відсотки за підвищеною процентною ставкою були нараховані після запровадження в Україні військового стану, враховуючи положення ч.3 ст.1056-1 ЦК України за змістом якої зміна фіксованої процентної ставки є нікчемною умовою, то відсотки повинні бути нараховані за процентною ставкою в розмірі 0,199% в день. Також, позивач не надав до суду жодного первинного банківського документу на підтвердження дійсності факту видачі кредитних коштів відповідачу. Крім того, заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу є необґрунтованою та підлягає зменшенню до 1000,00 грн. Враховуючи наведене, відповідач частково заперечує проти задоволення позовних вимог. 16.02.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, зокрема, що договір про надання споживчого кредиту укладений в електронній формі та відповідає чинному законодавству. Відповідач оформлюючи кредитний договір заходить на веб-сайт ТОВ «Авентус Україна», реєструється та створює електронний кабінет, в якому надходить текст кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту. Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Крім того, переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку, яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредит, докази зазначених обставин наявні в матеріалах справи. Сума заборгованості за вказаним вище договором становить 72312,00 грн та розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ «Авентус Україна» та оскільки відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту не виконала, первісним кредитором нараховано відсотки в межах строку дії договору за період з 25.06.2022 по 03.11.2022 за ставкою 1,99%, а позивачем нарахована відсотки за 60 календарних днів у період з 04.11.2022 по 02.01.2023. При цьому, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту. Також, стороною позивача документально доведено розмір понесених судових витрат на правничу допомогу, а тому підстав для відмови у їх стягненні немає. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.02.2024 залишено без задоволення клопотання представника позивача про долучення та витребування доказів. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.04.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо належності платіжної картки відповідачу, а також підтвердження факту зарахування коштів 04.02.2022 на дану платіжну картку. 30.04.2024 до суду надійшли витребувані матеріали. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена завчасно та належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без її участі та підтримання позову. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання представник відповідача повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (судової повістки) до електронного кабінету представника у системі «Електронний суд». Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, відзив на позов, відповідь на відзив, суд приходить до такого висновку. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою\~ст.\~638\~ЦК\~України\~визначено,\~що\~договір\~є укладеним,\~якщо\~сторони\~в належній\~формі\~досягли\~згоди з\~усіх\~істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено,\~що 04.02.2022\~між та\~ [PERSON] \~укладено договір\~з ТОВ\~«Авентус Україна»\~про надання\~споживчого кредиту\~№5483569,\~строком на\~360\~днів,\~сума кредиту\~складає 15000,00\~грн.\~Мета кредиту:\~споживчі (особисті)\~потреби. Орієнтовна реальна ставка 29653,85 % річних, за зниженою ставкою 7831,91 % річних. Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 15000,00 гривень, строк кредиту 360 днів, тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Згідно п.1.5.2 знижена процентна ставка 0,199% в день та застосовується, якщо споживач до 06.03.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних умовах. При цьому, застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Відповідно до п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п. 3.1. Договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Відповідно до п.3.4 договору розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та надає згоду Товариству, що застосування зниженої процентної ставки відповідно до пп.1.5.1. Договору залежить від того чи отримає Споживач індивідуальну знижку від Товариства та скористається своїм правом на її використання (виконає умови для отримання знижки) на стандартну процентну ставку, та у випадку такого отримання Споживач погоджується, що застосування зниженої ставки є наперед обумовленим та не може вважатися односторонньою зміною умов Договору, оскільки, умови про застосування різних процентних ставок за цим Договором чітко визначені домовленістю Сторін. Усі умови застосування знижки визначені даним Договором та не вимагають підписання Сторонами будь-яких інших додаткових документів. \~ \~ \~ \~Порядок звернення за отриманням фінансового кредиту, порядок надання фінансового кредиту та порядок нарахування відсотків, повернення кредиту передбачено у Правилах надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджені наказом №19-ОД від 05.01.2022 директора ТОВ «Авентус Україна». Вказаний вище договір про надання споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом 04.02.2022 одноразовим ідентифікатором «М475305», а тому суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Враховуючи наведене вище положень чинного законодавства та встановлених обставин справи слідує, що 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний договір № 5483569 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору, сума кредиту складає 15000,00 гривень. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 19.06.2023 на підставі договору факторингу №19.06/23-Ф укладеного ТОВ «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» первісний кредитор передав новому кредитору свої права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Як слідує з витягу з реєстру боржників від 19.06.2023 про відступлення прав вимоги заборгованостей до боржників на умовах вказаного вище договору факторингу, право вимоги до відповідача за кредитним договором №5483569 становить 54402,00 грн., з яких 15000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 39402,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як стверджує позивач, всупереч вказаним вище нормам закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконала. Відповідач при укладення договору кредиту вказала відомості про платіжну картку на яку вона просить здійснити переказ кредитних коштів, а саме № [NUMBER] (п.2.1. договору). Як доказ перерахування кредитних коштів відповідачу позивач до своєї відповіді на відзив долучив лист АТ «ПУМБ» адресований директору ТОВ «Авентус Україна» в якому зазначено про успішність перерахування коштів, де, зокрема, зазначено, що сума коштів у розмірі 15000,00 грн. була перерахована на картку № [NUMBER] (а.с.33, 106). Відповідач заперечуючи проти тієї обставини, що позивачем не доведено належними доказами факт перерахування коштів на її банківський рахунок, зважає на те, що фактично відповідач не заперечує факт отримання нею кредитних коштів, а лише зазначає про те, що дана обставина позивачем не доведена. Разом з тим, як слідує з листа АТ КБ «Приватбанк» платіжні картка №5168757422334708 дійсно належить [PERSON] та 04.02.2022 на вказану платіжну картку були зараховані грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо твердження сторони відповідача про те, що після укладення договору кредиту та запровадження в Україні воєнного стану ТОВ «Авентус Україна» було змінено відсоткову ставку суд вважає необґрунтованим, оскільки нарахування за кредитом здійснювалось відповідно до п.1.5.1 договору №5483569, так як матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем були виконанні умови п.1.5.2 договору. При цьому, як вже було зазначено вище, у самому ж договорі передбачено, що застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Як слідує з картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за договором вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору №5483569 у неї виникла заборгованість в розмірі 54402,00 грн., яка складається: заборгованості за основним боргом у розмірі 15000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 39402,00 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив про те, що заборгованість за відсотками становить 57312,00 грн., які нараховані в межах строку дії договору за період з 25.06.2022 по 03.11.2022 за ставкою 1,99%, а саме: 15000,00 грн. * 1,99% * 132 календарних днів = 39402,00 грн. Також, позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів за період з 04.11.2022 по 02.01.2023 в межах строку договору відповідно до наступного: 15000,00 грн. * 1,99% * 60 календарних днів = 17910,00 грн. Загалом відсотки складають 39402,00 грн. + 17910,00 грн. = 57312,00 грн. Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини та враховуючи те, що кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 72312,00 грн., яка складається: заборгованості за основним боргом у розмірі 15000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 57312,00 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, 07.07.2022 між адвокатом Крюковою М.В., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ДН №5127 виданого Радою адвокатів Донецької області 29.08.2018 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір про надання правової допомоги №07/07-2022. Предметом даної угоди є, зокрема, надання правової допомоги, інформації, юридичної допомоги, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі, представництво інтересів у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства (а.с.71-72). У розділі 3 вказаного вище договору передбачено, що розмір оплати не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначених у рахунку-фактурі. Факт наданих послуг підтверджується звітом про надання правової допомоги. Відповідно до звіту від 26.12.2023 про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 07.07.2022 адвокатом було витрачено 10 год. на збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] , складання позовної заяви та подання позову до суду. Сторони погодили, що вартість наданих послуг становить 10000,00 грн. (а.с.74). Згідно квитанції №2493 від 28.12.2023 позивач перерахував грошові кошти у розмірі 10000,00 грн на банківський рахунок адвоката Крюкової М.В. (а.с.76). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 28.09.2023 у справі 686/31892/19 (провадження 61-4683св23). \~ \~ \~ \~Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У 8 рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~Також, суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу при задоволенні позову звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України такі витрати покладаються на відповідача. Як вже зазначалось вище, позов було задоволено. При цьому, також суд бере до уваги те, що вимоги, які були розглянуті судом є майнового характеру та така категорія справ не є складною, оскільки з даного питання є установлена судова практика, якою адвокати як фахівці у галузі права, користуються при складанні процесуальних документів. Представник позивача за час розгляду справи участі у судових засіданнях не брала, за весь час перебування справи в провадженні нею було подано лише відповідь на відзив, клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого було відмовлено, клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом. При цьому, інші клопотання стосувались не суті спору, а про проведення судового засідання без участі представника та проведення судового засідання у режимі відеоконференцзв`язку. При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зважає на викладене вище та положення вказаних вище норм, з врахування клопотання сторони відповідача про зменшення судових витрат вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі саме 4000,00 грн., що буде відповідати критерію розумності, справедливості та встановлення їх дійсності і необхідності у даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved