Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дружківської міської військової адміністрації, третя особа: Дев`ята Київська нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . Факт родинних відносин між нею, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), та [PERSON] , підтверджується Свідоцтвом про народження, в якому зазначено, що її батьком є [PERSON] та Рішенням про розірвання шлюбу в якому зазначається що її прізвище [PERSON] . Після смерті [PERSON] , залишилась спадщина, зокрема будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . 29 січня 2024 року [PERSON] , через свого представника за довіреністю [PERSON] звернулася до Дев?ятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини [PERSON] та надала всі необхідні документи. Після звернення позивача, державним нотаріусом Дев?ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О., було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, так як позивач не подала заяву про прийняття спадщини протягом строку, Щодо поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини [PERSON] , то Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався, який діє на час розгляду справи. З початком повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, позивач проживала в епіцентрі бойових дій в м. Ірпінь і була вимушена здійснити всі заходи для збереження життя та здоров?я своїх дітей. 02.03.2022 року позивач переїхала до Німеччини (м. Брауншвейг) де і по теперішній час тимчасово проживає. Про смерть батька позивач дізналась від його сестри в телефонній розмові. Сестра смерть батька позивача не зареєструвала. З того часу коли позивач дізналась про смерть свого батька до січня місяця 2024 року не мала змогу приїхати до України. Однак, в січні 2024 року позивач приїхала до України та почала займатися спадковою справою. Приїхавши до м. Дружківка Донецької обл. 16.01.2024 року позивач зареєструвала смерть батька та оформила свідоцтво про смерть. У зв?язку із тим що вона не мала часу більше перебувати в Україні позивач написала довіреність від свого імені на громадянина України [PERSON] [INFO] щодо подальшого оформлення спадщини. Так, 29.01.2024 року на підставі довіреності [PERSON] звернувся до Дев?ятої київської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва права на спадщину до майна померлого мого батька. Цього ж дня державний нотаріус відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій - а саме видачі свідоцтва на спадщину, мотивуючи тим що позивач пропустила 6-ти місячний термін прийняття спадщини. Отже в період, коли позивач зобов?язана була подати заяву про прийняття спадщини знаходилась за межами України, так як і офіційно смерть батька не була зареєстрована. У зв`язку з цим, просить суд призначити додатковий строк для прийняття спадщини [PERSON] щодо її батька [PERSON] , який помер [INFO] строком 3 (три) місяці. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 5 квітня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. В матеріалах справи від представника позивача є заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До відносин спадкування правила ЦК України (книга 6 Спадкове право, ст.ст.1216-1308) застосовуються, якщо спадщина відкрилась після набрання ним чинності з 01 січня 2004 року, а також якщо спадщина відкрилась до цієї дати, але не була прийнята ніким із спадкоємців (пункти 1, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Судом встановлено, що позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорту [NUMBER] виданого 9 березня 2009 року.(а.с.6) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про смерть, виданого 16 січня 2024 р., серія [NUMBER] .(а.с.8) Як вбачається з свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №887.(а.с.12) Згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 22 квітня 2011 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу були задоволені та розірвано шлюб між [PERSON] до [PERSON] . Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] зазначили як [PERSON] .(а.с.13) Відповідно до довіреності від 10 січня 2024 року громадянка України [PERSON] , [INFO] уповноважила [PERSON] , [INFO] бути представником довірителя.(а.с.11) Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після батька спадкоємиці, оскільки [PERSON] спадщину у встановлений законом термін не прийняла і пропустила 6-ти місячний термін для прийняття спадщини. (а.с.9) Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів (ч.1). На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.2). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №75601700 від 29.01.2024 спадкову справу було заведено Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою, номер у нотаріуса 50/2024.(а.с.10) Таким чином, у судовому засіданні встановлено факт пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, який не є підставою для усунення від спадкування, оскільки позивач має право на спадщину після смерті батька за законом. Однак, вона не може реалізувати його у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Отже право останньої підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320 цс 17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснив у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Із позовної заяви вбачається, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця у зв`язку із об`єктивними, непереборними труднощами, що стало перешкодою до реалізації своїх спадкових прав та пропуску шестимісячного строку. Пропуск строку для прийняття спадщини стався через причини, які на думку позивача дають правові підстави вважати їх поважними. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустив строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважних причин. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved