Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

23 січня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ через свого представника за довіреністю [PERSON] \~ звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 215160235 в розмірі 28 874,16 грн., з яких: 6 800,00 грн. суму заборгованості за основною сумою боргу та 22 074,16 грн. суму заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 2968912760/738154 в розмірі 8 000,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. суму заборгованості за основною сумою боргу та 6 000,00 грн. суму заборгованості на відсотками. Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 вересня 2021 року між відповідачем та ТОВ Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу про купівлю-продаж прав вимоги до боржників. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу про купівлю-продаж права вимоги до боржників за кредитними договорами. За реєстром прав вимоги № 1 боржник заборгувала перед кредитором суму 28 874,16 грн., з яких 6800, грн. основного боргу та 22 074,16 грн. заборгованості за відсотками. 05 жовтня 2021 року між відповідачем та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» було укладено кредитний договір. 19 квітня 2022 року між ТОВ КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ ФЕК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу про передачу права вимоги до позивача на суму 8 000,00 грн., з яких 2 000,00 грн. заборгованості за основаною сумою боргу та 6 000,00 грн. заборгованості за відсотками. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~ від 23 січня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 21 березня 2024 року судом отримано відомості з Державної міграційної служби щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні, призначеному на 22 квітня 2024 року. Представник позивача в позовній заяві\~ просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення в справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 30 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 215160235, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 6 800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути його і сплатити проценти за користування. Згідно п. 1.7 Договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту. Згідно п. 1.14.1 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3 Договору, за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою складає 7514,00 грн., яка складається з вартості кредиту в сумі 6 800, грн. та процентів за користування кредитом в сумі 714,00 грн. Реальна річна процентна ставка становить\~ 110,50 % річних. Згідно п.1.14.2 Договору зазначено, що у разі настання передбаченої п.1.9.3 договору відкладальної обставини, що має наслідком виникнення у позичальника зобов`язань по оплаті процентів за встановлений в п.1.2 договору строк, у розмірі, що розрахований за базовою процентною ставкою орієнтована загальна вартість кредиту складає 10 839, 20 грн. та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 4039,20 грн. та суму кредиту в розмірі 6 800,00 грн. Згідно платіжного доручення від 30 вересня 2021 року ТОВ «Манівео «Швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] 6 800,00 грн.\~ 6700,00 грн. та згідно платіжного доручення № 84a463c5-96e5-4ed3-3481-ece45c52a2907 від 27.06.2021 перерахувало [PERSON] 800,00 грн. (а. с. 14). 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/111801 від 28 листопада 2018 року, згідно з яким до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги бо боржників за кредитними договорами. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до п. 2.1 якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі прав вимоги. Так, згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 215160235 на загальну суму 28 874,16 грн., яка складається із 6 800,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 22 074,16 грн. заборгованості по відсотках. В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 215160235 від 30 вересня 2021 року за період з 21.10.2022 по 30.11.2023 на загальну суму 28 874,16 грн. 06 жовтня 2021 року між відповідачем та ТОВ КУ «Європейська кредитна група» укладено договір про надання фінансового кредиту № 2968912760/738154, згідно з п.1 якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в сумі 2000,00 грн. на умовах зворотності строковості, платності. Згідно п.1.2 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 03 листопада 2021 року. Згідно п.1.3 договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних, в розрахунку 2,5% на добу. Згідно додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту, загальна вартість кредиту становить 3500,00 грн. та складається з вартості кредиту в сумі 2000,00 грн. та суми нарахованих відсотків в розмірі 1500,00 грн. 19 квітня 2022 року між ТОВ КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, згідно з яким до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників. У витязі з реєстру боржників до договору факторингу зазначено, що відповідач є боржником за договором № 2968912760/738154 на суму 8000,00 грн, з яких 2000,00 заборгованість за основною сумою боргу та 6000,0 грн. заборгованість за відсотками. Вказана сума заборгованості зафіксована також розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і вона мала можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надала. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. У постановах великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2024494/16-ц та від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446\\15\~ зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом,\~ а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не скористався. Щодо кредитного договору № 215160235 від 30 вересня 2021 року, суд зазначає, що згідно п. 1.7 Договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Пунктом 1.8 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. На підставі наданих позивачем доказів суд встановив, що строк кредитування за вказаним кредитним договором становить 30 днів, доказів, що строк було продовжено позивачем не надано. Таким чином нарахування відсотків на період понад строку кредитування є незаконним. Згідно п.14.1 загальна вартість кредиту становить 7 514,00 грн. та включає в себе витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 714,00 грн. та суму кредиту у розмірі 6 800,00 грн. Отже, стягненню підлягає заборгованість\~ за кредитним договором № 215160235 від 30 вересня 2021 року в розмірі\~ 7 514,00 грн., що складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 6 800,00 грн.; суми заборгованості за відсотками 714,00 грн.\~ Щодо кредитного договору про надання фінансового кредиту № 2968912760/738154 від 05 жовтня 2021 року суд зазначає наступне. Пунктами 1.1-1-3 договору передбачено, що клієнту надано фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн. на\~ строк 30 днів за користування яким встановлено відсотки в розмірі 2,5% на добу. Додатком № 1 до договору, що є невід`ємною частиною договору зазначено, загальну вартість кредиту\~ в сумі 3500,00 грн., яка складається з вартості суми кредиту в розмірі 2000,00 грн. та розміру відсотків в сумі 1500,00 грн., тому з урахуванням орієнтовної вартості кредиту стягненню підлягає заборгованість в розмірі 3500,00 грн., що складається з суми кредиту 2000,00 грн. та процентів за користування кредитом 1500,00 грн. Отже, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 11 014,00 грн., що складається з заборгованості за кредитним договором № 2151602350 в сумі 7 514,00 грн. та заборгованості за кредитним договором №\~ 2968912760/738154 в сумі 3 500,00 грн. Судовий збір у справі, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 29,87 % від розміру задоволених судом позовних вимог, отже, судовий збір становить 897,00 грн.

Outcome: partial