Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

14.02.2024 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , права власності на: - земельну ділянку площею 4,1751 га, кадастровий номер 7424488600:03:001:0314, місце розташування: Чернігівська область, Чернігівський (Ріпкинський) район, Ріпкинська селищна рада (Сиберізький старостинський округ), цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - земельну ділянку площею 0,0960 га, кадастровий номер 7424488600:03:001:0315, місце розташування: Чернігівська область, Чернігівський (Ріпкинський) район, Ріпкинська селищна рада (Сиберізький старостинський округ), цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000649 від 01.08.2001, рішенням Сиберізької сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №198. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сиберізького старостинського округу Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (раніше Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області): площею 4,1751 га (кадастровий номер 7424488600:03:001:0314) та площею 0,0960 га, кадастровий номер 7424488600:03:001:0315, які належали спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000649, виданого 01.08.2001 Сиберізькою сільською радою на її ім`я та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 198. Для оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивач звернулася до державного нотаріуса. На підставі заяви позивача нотаріусом було заведену спадкову справу № 44/2023 до майна померлої [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2024 р. № 20/02-31 державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ- ЧН № 000649 містить виправлення, а саме: по батькові власника земельної ділянки виправлено з « [PERSON] » на « [PERSON] », крім того, відсутній рік видачі даного державного акта на право приватної власності на землю. У зв`язку з вказаним позивач звернулася з даним позовом до суду. Справу передано головуючому судді 14.02.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.02.2024 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.\~Призначено проведення підготовчого засідання на\~18.03.2024\~р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18.03.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.04.2024 р. 03.04.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 19.04.2024 р. від відповідача надійшло клопотання, зареєстроване за вх. № 1454/24, у якому просили справу розглядати без участі їх представника, зазначивши, що позовні вимоги визнають, та не заперечують стосовно їх задоволення. 23.04.2024 р. від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами, у якому зазначається про підтримання заявлених позовних вимог у повному обсязі, зареєстроване за вх. № 1486/24. 24.04.2024 р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами, у якому зазначається про підтримання заявлених позовних вимог у повному обсязі, зареєстроване за вх. № 1510/24. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, зважає на таке. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 17). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.05.1969 р. (а. с. 20), копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 18.02.1994 р. (а. с. 19), позивач є донькою [PERSON] . Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 07.02.2024 р. № 29-25-0.3-840/2-24, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0124356 по колишньому КСП «Світанок» с. Сиберіж Чернігівського (раніше Ріпкинського) району Чернігівської області був виданий [PERSON] на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 20.06.1996 р. № 220 і зареєстрований 30.07.1996 р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 349, розміром 4,04 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості). Взамін зазначеного сертифіката на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Світанок» с. Сиберіж було видано державний акт на право власності на землю серії ІІ-ЧН № 000649 (а. с. 26). Як вбачається з копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000649, вказаний акт було видано [PERSON] , на підставі рішення Сиберізької сільської Ради народних депутатів 16 сесія 23 скликання від 25 вересня 2001 року. У акті містяться виправлення, по батькові власника земельної ділянки виправлено з « [PERSON] » на « [PERSON] », а також відсутній рік видачі даного державного акта на право приватної власності на землю (а. с. 21). В матеріалах справи наявна копія рішення Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області 16 сесії 23 скликання «Про затвердження технічної документації та видачу державних актів на право приватної власності на землю» від 25 вересня 2001 року та додаток до нього (а. с. 28 - 29), в якому зазначено, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,276 га (4,18 га та 0,096 га) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) ЧН 0124356. Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ-0001624002023 від 14.08.2023 р. щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим № 7424488600:03:001:0314, власником даної земельної ділянки на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000649 є [PERSON] . (а. с. 22-23) Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ-0001623992023 від 14.08.2023 р. щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим № 7424488600:03:001:0315, власником даної земельної ділянки на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000649 є [PERSON] (а. с. 24-25). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2024 р. № 20/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що належали [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН № 000649, виданого Сиберізькою сільською Радою народних депутатів Ріпкинського району Чернігівської області 01.08.2001 р. (а. с. 15-16). Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зважає на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на безумовне визнання відповідачем позову та відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, а також невстановлення судом осіб, права, свободи чи інтереси яких можуть бути порушені визнанням позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, слід повернути позивачам з державного бюджету.

Outcome: approved