Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 17 179,52 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є власником гаража № [NUMBER] в підвалі напівпідземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з утримання та обслуговування автостоянки (гаража) [NUMBER] в підвалі напівпідземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , проте позивач фактично надає послуги з утримання та обслуговування машиномісця, яке не може бути відокремленим. Відповідач, як власник цього нерухомого майна зобов`язана їх оплачувати, проте свої зобов`язання виконує неналежним чином, у зв`язку з чим в період з 01 січня 2022 року по 01 лютого 2024 утворилась заборгованість у розмірі 14 950 грн. - основного боргу, 1 782,74 грн. - інфляційної складової боргу, 446,77 грн. - 3% річних, що є предметом позовних вимог. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву. Так, 05 квітня 2024 року від відповідача надійшов відзив, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позову оскільки позивачем не надано належних доказів наявності між сторонами договірних відносин. Вказує, що відповідачем не отримано пропозиції укласти договір на який у позові посилається позивач, а останнім не доведено, що така пропозиція направлялася відповідачу. 15 квітня 2024 року представником позивача подано відповідь на відзив за змістом якої, позивач вважає доводи відповідача необґрунтованими. Вказує, що матеріалами справи підтверджується, що позивачем здійснюється діяльність з утримання та технічного обслуговування (експлуатацію) підземно-наземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] . Відсутність договору між сторонами на утримання машиномісця не може бути підставою для звільнення від оплати за надані послуги. Відповідь на відзив відповідачем не подана. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, [PERSON] є власником (машиномісця) гаража № [NUMBER] в підвалі напівпідземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.02.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, ст. 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Обслуговування автопаркінгу здійснюється обслуговуючою організацією ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ». Між позивачем та відповідачем не було укладено договору про надання послуг утримання авто паркінгу (машиномісця), при цьому позивачем на адресу відповідача надсилався для підписання договір пронадання послуг по утриманню машиномісця, однак підписаний відповідачем примірник договору на адресу позивача не повертався. Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення майна третіх осіб (власників автомобілів), Позивач уклав відповідні договори з підрядниками, організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання, також надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню вказаної підземної автостоянки, а саме: прибирання паркінгу, миття паркінгу, обслуговування системи протипожежної автоматики та димо-видалення та інших систем паркінгу. При цьому позивач несе витрати з технічного обслуговування, повірки, ремонту та наладки приладів обліку теплової енергії, витрати з утримання служби охорони, тощо, на підставі чого Позивачем було складено калькуляцію вартості утримання одного машиномісця, яка складала з 01 жовтня 2021 року 580 грн. на місяць на одне машиномісце та з 01 вересня 2023 року 670 грн. на місяць на одне машиномісце. Як вбачається із матеріалів справи, витрати по утриманню та експлуатації підземно-наземної автостоянки розраховуються, виходячи із фактичних витрат на утримання за попередній період з урахуванням планового прибутку та податків, шляхом ділення на загальну кількість машино (парко) місць, що становить 125 машиномісця. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Згідно п. 15. Правил зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМ України від 22 січня 1996 року № 115 плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Згідно з п. 16 цих же Правил на всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання, а за довготермінове - на умовах, передбачених у договорі зберігання транспортного засобу. При цьому, оскільки Правила зберігання транспортних засобів на автостоянках не встановлюють виключень щодо врегулювання спорів, то слід керуватись загальними положеннями, встановленими законом (Постанова Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №761/48615/18). Доводи відповідача про те, що за відсутності укладеного нею договору, вона не зобов`язана сплачувати на користь позивача будь-які кошти, суд не приймає до уваги, з огляду на те, що позивач довів фактичне надання таких послуг, які не можуть бути відокремлені та щодо отримання яких відповідач не може бути позбавлений у зв`язку з специфікою їх надання (освітлення паркінгу, охорона, утримання систем водопостачання його прибирання здійснюється для власників усіх парко-місць одночасно). У даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідач користувався наданими послугами, а позивач нараховував плату по тарифу на послуги з утримання підземно-наземної автостоянки. Відповідач, одержуючи послуги по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню напівпідземної автостоянки, за них не сплачувала, у зв`язку із чим за період 01 січня 2022 року по 01 лютого 2024 року за нею утворилася заборгованість, яка становить 14 950 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ». Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. Позивач довів, що тариф, який нараховується є обґрунтованим і розумним. Відповідач же, будучи власником майна та ухиляючись від свого обов`язку укласти договір та оплачувати такі послуги тим самим, тягар утримання свого майна покладає на інших співвласників, які добросовісно несуть витрати на утримання автопаркінгу, що не відповідає правилам звичайного добросусідства. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню автостоянки у розмірі 14 950 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України індекс інфляції у розмірі 1 782,74 грн., три проценти річних у розмірі 446,77 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних, інфляційних втрат, є правомірними. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надала. За таких обставин, позов ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ» до [PERSON] щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. Крім того, позивачем ставиться вимога про відшкодування з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Так, матеріали справи містять, копію договору про надання правничої допомоги від 18.08.2023, укладеного між ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ» та адвокатом Фоменком Д.А., копію додаткової угоди №15 від 18.08.2023 до вказаного договору та копію акту приймання-передачі наданих послуг №15від 29.02.2024, а відтак суд вбачає підстави для покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved