Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

12.01.2024 позовна заява надійшла до Володарського районного суду Київської області, у якій представник позивача зазначає, що 21.12.2022 відповідач ознайомився з умовами кредитування і підписав паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200000 гривень; тип кредитної картки: картка « Універсальна»; строк кредитування : 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка: відсоток річних 42,0%. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку строком дії 11/26 картка «Універсальна». Вказує, що відповідач порушує зобов`язання за кредитним договором та станом на 13.12.2023 має заборгованість перед банком у розмірі 34004,86 гривень. Посилаючись на обставини викладенні у позові та на ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 19, 28, 184 ЦПК України, просить суд: -стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 21.12.2022 у розмірі 34004,86 гривень, -стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2422,40 гривень. Проти заочного розгляду справи не заперечує. 16.02.2024 судом відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, судовий розгляд справи призначено на 15.03.2024 . 15.03.2024 судовий розгляд справи не відбувся та був відкладений на 15.04.2024, у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду справи. 15.04.2024 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача, яким він просив суд відкласти судовий розгляд справи на іншу дату, суд відклав судовий розгляд на 13.05.2024 про що повідомлено всіх учасників . 26.02.2024 та 05.03.2024 на адресу суду надходили заяви представника позивача, якими просив, позовні вимоги задовольнити, посилаючись на докази долучені до матеріалів справи ( а.с. 119-127, 128-136). Відповідач двічі належним чином повідомлений про відкриття провадження та про дату і місце розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, про що свідчать: поштове відправлення ( а.с.149, 156) та за допомогою смс повідомлень отриманих відповідачем ( а.с. 144, 148). Своїм правом щодо надання відзиву відповідач не скористався. Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач ( а.с. 6), що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності відзиву відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Матеріали справи вказують, що позивач має банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осбі, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статут АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.59-62). 21.12.2022 [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг № б/н, яку було підписано власноруч на планшеті (а.с. 15-29). Підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що - відповідає - вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". Відповідно до умов відповідач погодив наступні умови: - тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн (п.1.2); - тип кредитної карти - картка «Універсальна»; - строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією (п.1.2); - процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 ); - кількість та розмір платежів, періодичність - сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4); - розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4); - проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12). Згідно наданої позивачем довідки відповідач отримав кредитну картку за № [NUMBER] , строк дії якої - 11/26, картка - «Універсальна» (а.с. 37). Розмір кредитного ліміту змінювався, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.36). З огляду на наведене, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав. Згідно виписки по рахунку відповідач користувався кредитною карткою, знімав та поповнював готівку, тобто реалізував своє право на користування кредитним лімітом ( а.с. 38-41). Згідно розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, [PERSON] зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків не виконав, в зв`язку з чим станом на 13.12.2023 становить 34004,86 грн, яка складається: 26683,42 грн - заборгованості за тілом кредита, 7321,44 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 34-35 ). Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа І цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за процентами. У постановах від 04.11.2020 (справа № 534/1072/18-ц), від 07.04.2021 (справа № 724/970/20) Верховний Суд дійшов таких висновків: - у справі № 534/1072/18-ц Верховний Суд вказав, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Судом установлено, що у заяві від 18 червня 2008 року сторонами погоджено проценти за користування кредитом у розмірі 3 проценти на місяць на суму залишку заборгованості; - у справі № 724/970/20 Верховний Суд не погодився з висновком суду, що надані банком, докази взагалі не містили умов, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), оскільки апеляційний суд у порушення вимог статей 89, 264-265, 382 ЦПК України не звернув уваги на те, що у довідці про умови кредитування від 27 вересня 2010 року, зазначено розмір процентної ставки 3 проценти, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення (до 25 числа місяця, наступного за звітним), вказано розмір комісії на залишок заборгованості, а також розмір пені та штрафу за порушення умов договору. Підписавши заяву та довідку, які є складовими частинами кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі процентів за користування кредитними коштами, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», окрім заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, надав паспорт споживчого кредиту, де зазначена процентна ставка, за якою здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 89-97). Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту, підписані [PERSON] , містять відомості про орієнтовний розмір кредитного ліміту, розмір базової процентної ставки на місяць, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами від суми заборгованості, а також розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафу при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань. Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують використання позичальником кредитної картки «Універсальна» та погодження ним умов кредитування, з визначеним розміром на місяць. Будь-які докази на спростування отримання [PERSON] кредитної картки «Універсальна» та погодження умов кредитування матеріали справи не містять, так і відсутні докази на спростування наявності заборгованості по тілу кредиту та за нарахованим відсотками за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. На виконання вказаної норми банк правомірно зараховував кошти, що вносились боржником на погашення заборгованості. Крім того, з виписки руху коштів за рахунком убачається, що [PERSON] отримував та використовував кредитні кошти, далі неодноразово порушував умови договору, оскільки не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки. Оскільки відповідач не дотримувався умов укладеного договору, кошти не повернув, право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався та доказів на спростування вимог позивача не надав. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання банківських послуг б/н від 21.12.2022 у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, враховуючи задоволення позову у повному обсязі, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі - 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved