Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Басараб Олена Дмитрівна, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , орган опіки та піклування Ладижинської міської радиГайсинського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що син позивача [PERSON] з 26.10.2019 перебував у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини син позивача [PERSON] виїхав за кордон на роботу. Коли онукові [PERSON] , [INFO] , виповнилося 10 місяців, невістка позивача [PERSON] залишила дитину, а сама поїхала у невідомому напрямку. З того часу, матір дитини не приходить, дитиною не цікавиться, а дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з бабусею [PERSON] . Батько дитини [PERSON] продовжує працювати за кордоном, постійно пересилає кошти на утримання сина, до оголошення військового стану періодично приїздив до сина, але з початку оголошення військового стану в Україні дома не був. Батько дитини постійно телефонує до дитини, цікавиться його життям та розвитком, забезпечує дитину матеріально. Враховуючи, що в подальшому житті дитини потрібна згода матері дитини, з якою тривалий час відсутній зв`язок, є необхідність у позбавленні [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] протягом трьох років ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини, станом її здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною, що не дає їй необхідного нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Дитина фактично не знає своєї матері. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування нею своїми обов`язками. У зв`язку з викладеним, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.02.2024 відкрито провадження у цивільній справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.04.2024 закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Басараб О.Д. заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивачка [PERSON] пояснила, що її онук [PERSON] , [INFO] , після народження постійно проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , відвідує дошкільний заклад. Матір дитини [PERSON] покинула дитину з 10 місячного віку, та не приходить до неї, не цікавиться її розвитком і здоров`ям, місце її перебування на даний час позивачу не відоме. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, ухвала суду про відкриття провадження у справі, цивільний позов і долучені до нього матеріали, а також судові виклики надсилалися відповідачу за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ), проте не отримані нею та повернуті до суду у зв`язку із відсутністю за місцем проживання. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала, в судове засідання не прибула. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не прибув, 24.04.2024 направив до суду заяву, у якій повідомив, що не має можливості прибути до суду та просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує проти задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав клопотання, у якому зазначив, що орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області цивільний позов [PERSON] до [PERSON] підтримує та просить розглянути без участі представника органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області; висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №133 від 26.02.2024 року «Про видачу висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] ». Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши доводи позивача та його представника, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народився [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.06.2020 Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії І [NUMBER] , виданим 17.06.1997 Ладижинським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, та відповідно є бабою дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26.10.2019 Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, батьки дитини [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, проте тривалий час з 2021 року проживають окремо. Дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з бабусею [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини [PERSON] , [INFO] , залишила дитину за місцем проживання баби, до дитини не приходить, не піклується про здоров`я, фізичний, розумовий та моральний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не спілкується з дитиною, взагалі не жодних стосунків з нею не підтримує. Батько дитини [PERSON] , [INFO] , працює за кордоном, постійно пересилає кошти на утримання сина, до оголошення військового стану періодично приїздив до сина, але з початку оголошення військового стану в Україні дома не був, проте постійно телефонує до дитини, цікавиться його життям та розвитком, забезпечує дитину матеріально. Згідно довідки №04 від 03.01.2024, виданої директором ліцею №1 Ладижинської міської ради Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , відвідує молодшу групу дошкільного підрозділу Ліцею №3 Ладижинської міської ради Вінницької області з 01.09.2021. За весь період відвідування дошкільного закладу [PERSON] мати [PERSON] не підтримувала зв`язку з вихователем, життям дитини у садочку не цікавилася, вихованням дитини займалася лише бабуся [PERSON] . Згідно рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №133 від 26.02.2024 року «Про видачу висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] » вирішено подати Ладижинському міському суду Вінницької області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 26.02.2024, розглянувши питання про видачу висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та подачею документів до Ладижинського міського суду Вінницької області про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з тим, що мати не піклується про здоров`я, фізичний, розумовий та моральний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, її лікуванням, не спілкується з нею в обсязі необхідному для нормальному самоусвідомлення, не дає їй доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загально визнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу і навіть не бажає добровільно виконувати свій обов`язок по утриманню дитини, не виявляє щонайменшої батьківської турботи, жодних стосунків не підтримує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, рішення комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з урахуванням інших досліджених документів, враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області зробив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст.155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №522/541/18, від 16.10.2019 у справі №199/2143/17), від 26.01.2022 у справі №203/3505/19 (провадження № 61-14351св21). Отже, при вирішенні питань, які стосуються дитини, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав її батьків, першочерговими є інтереси дитини. Позбавлення батьківських прав батька чи матері, які, починаючи з моменту народження дитини, фактично самоусунулися (ухилилися) від її виховання, не піклувалися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя тощо, відповідає найкращим інтересам дитини. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №311/563/20 (провадження №61-14656св21). Так, 11.07.2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини». При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Судом встановлено, що батьки дитини [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання та з 2021 року проживають окремо, з того часу дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабою [PERSON] , яка здійснює щодо дитини належним чином усі обов`язки, які покладаються чинним законодавством на батьків. Встановлені судом обставини справи дають ґрунтовні підстави для висновку, що відповідач [PERSON] тривалий час проживає окремо від дитини [PERSON] , [INFO] , свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини протягом 3 років, не спілкувалася із сином, не проявляла відносно дитини належної турботи та уваги, не зверталася до компетентних органів чи суду з приводу здійснення їй перешкод у вихованні сина, тобто фактично матір самоусунулася (ухилилася) від виховання сина, не піклувалася про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви позивачем [PERSON] платіжною інструкцією №0.0.3452970030.1 від 06.02.2024 сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн., який відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved