Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

21 березня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , успадкований після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Необхідність визнання права власності на спадковий будинок через суд викликана неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавець за життя не виготовив правовстановлюючих документів на будинок. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання своїх позовних вимог. Від відповідача Теофіпольської селищної ради надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник позивача не заперечує проти позову в питанні вирішення по суті справи та в оцінці доказів покладається на розсуд суду. Також у відзиві представник просить розглянути справу за відсутності їх представника. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Позивач [PERSON] прийняла у спадщину за заповітом майно після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в с. Шибена Теофіпольської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області. Зазначені обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03 листопада 1969 року Шибенським сільським бюро ЗАГС Теофіпольського району Хмельницької області, згідно якого батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Шибено, є [PERSON] та [PERSON] ; - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16 березня 2024 року № 00044083279, згідно якого [PERSON] після укладення 22 листопада 1987 року шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] »; - текстом заповіту [PERSON] , посвідченого 25 жовтня 2011 року секретарем Шибенської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 76, відповідно до якого заповідач зробив розпорядження все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] ; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 лютого 2021 року Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відповідно до якого [PERSON] помер [INFO] в селі Шибена Теофіпольського району Хмельницької області у віці 81 року; - інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 25 червня 2021 року № 65329200 про чинність заповіту [PERSON] від 25 жовтня 2011 року; - довідкою Теофіпольської селищної ради від 23 червня 2021 року № 371 про те, що на день смерті [PERSON] проживав разом зі своїм сином [PERSON] , 1965 року народження; - витягом № 65329252 від 25 червня 2021 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі під № 67878619 спадкової справи після смерті [PERSON] , номер справи у нотаріуса 148/2021; - заявою [PERSON] від 25 червня 2021 року за № 391 до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька; - заявою [PERSON] від 25 червня 2021 року за № 393 до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини після смерті батька. До складу спадкового майна входить житловий будинок по [ADDRESS] , однак, як вбачається з постанови державного нотаріуса Теофіпольської держнотконтори від 08 березня 2024 року № 140/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинку через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Статтями 1216 та 1269 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на придбання і будівництво індивідуальних житлових будинків» передбачено, що побудовані або придбані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований в Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Мінкомгоспом УРСР. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року, зі змінами від 13 грудня 1979 р., кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім`я та по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Таким чином, запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого Теофіпольським бюро технічної інвентаризації, спірний житловий будинок по [ADDRESS] був побудований в 1987 році. Реєстрація за цією адресою не проводилася, що підтверджується довідкою Теофіпольського бюро технічної інвентаризації від 08 березня 2024 року № 15. Як вбачається з наданої Теофіпольською селищною радою копії з погосподарської книги, згідно записів у погосподарських книгах по спірному господарству головою двору був [PERSON] , 1939 року народження до своєї смерті [INFO] . Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець за життя набув право власності на спірний житловий будинок відповідно до закону, який діяв на час його набуття, проте не зареєстрував це право відповідно до закону, який почав діяти пізніше, зокрема, на час своєї смерті. Після смерті спадкодавця позивачка, успадкувавши його майно за заповітом, набула у порядку спадкування право власності на будинок, який входить до складу спадщини, а також на господарські будівлі та споруди, як приналежність.

Outcome: approved