Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

01\~лютого 2024\~року на\~адресу суду\~засобами поштового\~зв`язку надійшла\~позовна заява\~Акціонерного товариства\~«ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ\~МІЖНАРОДНИЙ БАНК»\~(далі\~ АТ\~«ПУМБ»),\~який діє через\~свого представника\~ [PERSON] , до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором комплексного\~банківського обслуговування\~фізичних осіб № 1001882029801, укладеним між [PERSON] \~та, згідно позову, АТ «ПУМБ» та судовий збір в сумі 2422,40 грн. \~ \~ \~ \~Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 25 травня 2021 року укладено кредитний договір № 1001882029801, на підставі якого останньому видано кредит у сумі 100000 грн. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в розмірі 111696,01 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 67047,37 грн, заборгованості за процентами 12,36 грн та заборгованості за комісією 44636, 28 грн. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази в сукупності, суд \~дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 25 травня 2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1001882029801, який представляє собою заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов вказаного договору АТ «ПУМБ» надає позичальнику [PERSON] кредит в сумі 100000 грн за умови сплати 0,01 % річних, а також сплати 2,99 % комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно п.\~9\~заяви спосіб\~надання Споживчого\~кредиту на\~загальні споживчі\~цілі шляхом\~переказу на\~рахунок №\~ [NUMBER] \~в АТ\~«ПУМБ»,\~отримувач [PERSON] .\~Заява містить\~підпис відповідача\~ /а.с. 7/. До позовної заяви додано копію публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб /а.с. 10 зв.-16/ та копію паспорту споживчого кредиту /а.с. 8 зв./. Згідно копії платіжної інструкції від 25 травня 2021 року /а.с. 19/, 25 травня 2021 року банк видав кредитні кошти на суму 100000 грн відповідачу. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Згідно із ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відтак після підписання заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів та повернути кредит. Сторони приступили до виконання своїх зобов`язань. Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно вимог ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за вказаним договором стосовно надання кредиту виконав, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього перед банком утворилася заборгованість. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав\~ його\~ у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення\~ст. 638 ЦК України. Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З виписки з особового рахунку відповідача /а.с. 21-22/ вбачається, що відповідач використовував надані йому позивачем кредитні кошти та частково сплачував заборгованість за Договором. Позивач направляв письмову вимогу (повідомлення) від 01 грудня 2023 року відповідачу із вимогою погасити заборгованість однак, у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була /а.с. 16 зв. -17, 17 зв. -18/. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість за кредитом, чим фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів. Останній платіж ним був здійснений 25 травня 2023 року /а.с. 19 зв.-20/, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості станом на 01\~грудня 2023\~року,\~зокрема, заборгованість за кредитом 67047,37 грн, заборгованості за процентами 12,36 грн, з якою суд погоджується. Стосовно заборгованості за комісією, вказаної позивачем в розрахунку заборгованості в сумі 44636, 28 грн, суд приходить до такого. У рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Згідно зі ст.\~18\~Закону\~України\~«Про захист\~прав\~споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому, банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Закон України\~«Про\~споживче\~кредитування» розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Із змісту п. 5 кредитного договору від 25 травня 2021 року [PERSON] встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання, тобто відповідно до наповненості пакету як передбачено Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Тому вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації ,що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 5 кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «ПУМБ», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказаний висновок викладено у постанові від 13 липня 2022 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19. Оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів за комісії є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за комісією в сумі 44636, 28 грн не підлягає стягненню. З наданого позивачем розрахунку заборгованості в частині нарахування боргу за несплату комісії, вбачається, що відповідачем фактично сплачено банку комісію за період з червня 2021 року по грудень 2021 року на суму 20930 грн (2990х7 платежів). Вказану суму необхідно віднести на рахунок платежів за тілом кредиту /а.с. 18 зв. - 20/. Враховуючи викладене, заборгованість за кредитним договором буде дорівнювати 46117,37 грн (67047,37-20930) заборгованість за кредитом, та 12,36 грн - заборгованість за процентами, а всього 46129,73 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, тобто 1000,45 гривні (41,3 %) /а. с. 24/.

Outcome: partial