Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

У січні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 200157,18 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються ПрАТ «АТ «Київводоканал» по [ADDRESS] . У зв`язку із неналежного сплатою коштів за надані послуги у відповідачів за період з 01 квітня 2016 року по 30 листопада 2023 року виникла заборгованість у загальному розмірі 126 870,04 грн. Окрім зазначеної заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь також 3% річних від зазначеної суми, що становить 13002,91 грн та інфляційну складову боргу - 60284,23 грн. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2024 року заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 06 лютого 2024 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року відкрито провадження у справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 20 березня 2024 року. 20 березня 2024 року розгляд справи відкладено на 15 травня 2024 року. У судові засідання відповідачі не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідачам копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви, повістки про виклик до суду надсилалися за адресою зареєстрованого місця проживання рекомендованим листом, однак адресована відповідачам поштова кореспонденція була повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній». Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без участі представника, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направили суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення, проти чого позивач не заперечував. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. 26 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 № 1198, який визначив публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (у 2017 році перейменовано на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал») виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення на території м. Києва. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменовано на ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Судом встановлено, що згідно з інформацією з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/ КМДА» відповідачі-2,3,4 значяться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №06214-2795 (И-2023) від 06.03.2023, квартира [ADDRESS] на праві власності (в рівних долях) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.06.2000, зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які надаються позивачем за вказаною адресою. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Частиною третьою цієї статті визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг. Так, судом встановлено, що відповідачі отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) у квартирі за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якої вони є і у якій мають зареєстроване місце проживання, на підставі договору укладеного між сторонами про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за вказаною адресою. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено статтями 526, 530, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідачі належним чином не здійснили оплату вартості житлово-комунальних послуг, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, розмір якої за період з 01 квітня 2016 року по 30 листопада 2023 року складає 125804,44 грн, 39,06 грн заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку та 1026,54 грн заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку не надано. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. У зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачами грошового зобов`язання, позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 60284,23 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 13002,91 грн за період з квітня 2016 року по лютий 2022 року. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про його відповідність вимогам законодавства, а тому вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 60284,23 грн, а також 3% річних в розмірі 13002,91 грн. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, а тому на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі в сумі 3028 грн та 35 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи (отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved