Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовну заяву мотивовано тим, що вона з відповідачем з 08 січня 1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . 05 січня 2024 року рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що відповідач є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні немає, на даний час проходить військову службу та отримує заробітну плату, у зв`язку із чим просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Інші процесуальні дії у справі Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 28 березня 2024 року відкрила провадження у справі та постановила розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що 08 січня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 08 січня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Снігурівського району Миколаївської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та зроблений відповідний актовий запис №1 /а.с.5/. Сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 04 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області. В графі «Батько» значиться « [PERSON] », в графі «Мати» - « [PERSON] » /а.с.8/. Снігурівський районний суд Миколаївської області своїм рішенням від 05 січня 2024 року розірвав шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 08 січня 1999 року\~Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №1 /а.с.6-7/. Згідно витягу №658 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.03.2024, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с.9/. Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного, а також того факту, що син перебуває на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, на виконання вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн, встановлений\~Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ\~з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2024 року. На підставі викладеного, ст.180, 182, 191 СК України,

Outcome: approved