Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини після смерті його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його батьки мали двох синів, його та [PERSON] , батько помер [INFO] , брат помер [INFO] , після його смерті залишилась донька [PERSON] . Мати позивача померла [INFO] , згідно заповіту померла залишила належне їй за життя майно позивачу та відповідачу. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки заяву подано після спливу встановленого законодавством строку та на день смерті позивач не був зареєстрований з матір`ю. Окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , а відтак позовні вимоги пред`явлені до неї. Позивач зазначає, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, через запроваджений воєнний стан, ведення бойових дій, суперечливість положень закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів змінювалися, були непередбачуваними для позивача, пропущений строк є незначним і складає лише 6 днів. Ухвалою суду від 07.02.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначеного підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.04.2024 року витребувано з Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи №237/2023; з власної ініціативи залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Харківську міську раду; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, відповідач та третя особа причин неявки не повідомили, відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило. Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином, позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у м.Харкові, згідно копії свідоцтва про народження № [NUMBER] позивач є її сином. Постановою державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Вовкожа О.М. від 23.05.2023 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Державний нотаріус зазначила, що спадкова справа заведена 16.05.2023 року на підставі заяви [PERSON] , поданої після спливу встановленого законодавством строку для прийняття спадщини; із заявами про прийняття спадщини або про відмову у прийнятті спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини ніхто не звертався; заявники [PERSON] та [PERSON] станом на 10.11.2022 року за адресою місця проживання померлої зареєстровані не були. Заявники спадщину після смерті [PERSON] не прийняли: заяв про прийняття спадщини після смерті спадкодавця до нотаріальної контори протягом строку, встановленого для прийняття спадщини після смерті спадкодавця до нотаріальної контори протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не подали та за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини зареєстровані не були. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився й Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі закордонним; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року по справі № 6-1215цс16, Верховний Суд від таких висновків не відступав, про що свідчить практика застосування норм права у подібних правовідносинах, викладена у постановах від 18 січня 2018 року по справі № 198/476/16, від 01 лютого 2018 року по справі № 712/656/15, від 06 червня 2018 року по справі № 592/9058/17, від 11 липня 2018 року по справі № 381/4482/16-ц, від 25 квітня 2019 року по справі № 761/794/15-ц, від 17 червня 2020 року по справі № 520/10377/17, від 18 травня 2021 року № 615/1337/19 тощо. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , останнім днем прийняття спадщини після його смерті відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України є 10.05.2023 року. Позивач, який є сином померлої, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 16.05.2023 року, тобто поза межами строку визначеного ст.1270 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері до своєї племінниці. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази наявності реалізованих спадкових прав [PERSON] після смерті [PERSON] , оскільки з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] постановою державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори від 23.05.2023 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, із спадкодавицею відповідач за однією адресою не була зареєстрована, тобто докази фактичного прийняття нею спадщини також відсутні, рішення суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відповідачу суду не надано. За наведених умов неприйняття спадщини жодним із спадкоємців, належним відповідачем у справі має бути відповідна територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи викладене, [PERSON] не є належним відповідачем у цій справі, оскільки доказів того, що остання прийняла спадщину у передбаченому законом порядку не надано. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду: від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938 св 18); від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977 св 19); від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046 св 18); від 03 червня2020 року по справі № 297/2591/14-ц (провадження № 61-13025св18); від 20 грудня 2021 року по справі № 502/1603/18 (провадження № 61-10329 св 21); від 10 лютого 2023 року по справі № 604/1379/20 (провадження № 61-12279св22). З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, саме з підстави пред`явлення такого до неналежного відповідача. Розгляд справи за відсутності належного відповідача унеможливлює висновки щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті пред`явленого позову, оскільки в такому випадку порушується принцип диспозитивності цивільного судочинства та принцип змагальності сторін. При цьому, права позивача на доступ до суду не порушено, так як він має право звернутися до суду до належного відповідача територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: dismissed