Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позов про стягнення кредитної заборгованості обґрунтовано тим, що ТОВ «ФК «Інвеструм» 21 липня 2022 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір про надання фінансового кредиту №11415-07/2022 після заповнення останнім відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту. 21 липня 2022 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання договору №11415-07/2022, на умовах визначених офертою. Таким чином, 21 липня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №11415-07/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями. [PERSON] виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих в строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 28 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу. [PERSON] на користь нового кредитора жодних платежів не здійснював, тому станом на 07 грудня 2023 року заборгованість становить 46\~500,00 гривень, з яких 12\~000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 34\~500,00 гривень заборгованість по відсотках. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №11415-07/2022 від 21 липня 2022 року у розмірі 46\~500,00 гривень. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року цивільну справу направлено за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою суду від 26 березня 2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 липня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» (товариство) та [PERSON] (клієнт) укладено договір про надання фінансового кредиту №11415-07/2022 за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 12\~000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надано строком на 25 днів, тобто до 14 серпня 2022 року. За користування кредитом у клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредити в розрахунку 2,50 % на добу. Договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W4152 (а. с. 5-6). [PERSON] ознайомлений з графіком платежів, який є додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №11415-07/2022, що підтверджується накладенням нею електронного підпису одноразовим ідентифікатором W4152 (а. с. 6-7). З розрахунку заборгованості за кредитним договором 11415-07/2022 від 21 липня 2022 року вбачається, що станом на 01 грудня 2023 року загальна сума заборгованості за договором складає 46\~5000,00 гривень, з яких 12\~000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 34\~500,00 гривень заборгованість по відсотках. 28 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» (клієнт) та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (фактор) укладено договір факторингу №28072023, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу порядку та строки встановлені договором факторингу. Кредитний договір №11415-07/2022 з [PERSON] включено до реєстру боржників № 1 до договору факторингу №28072023 від 28 липня 2023 року (а. с. 15-21). Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон) електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2 ст. 1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За договором про надання фінансового кредиту №11415-07/2022 від 21 липня 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» передало [PERSON] грошові кошти, отже вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України було укладено. Право вимоги до [PERSON] за вказаним договором про надання фінансового кредиту перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна». Відповідно до ст. ст.\~526,\~527, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Верховний Суд України в своїй постанові у справі №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року дійшов висновку про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним кредиту ні первісному кредитору, ні новому, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також, згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved