Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

26.03.2024 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» і відповідачем було укладено кредитний договір № 2022137425 (далі Кредитний договір). Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. 28.06.2023 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» і позивачем укладено Договір факторингу № 28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором № 2022137425 на загальну суму 105\~140, 86 грн, з яких: 62\~690, 43 грн загальна сума боргу по тілу,\~42\~450, 43 грн загальна сума по відсотках, перейшло до ТОВ. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28.06.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ суму заборгованості за кредитним договором № 2022137425 від 28 грудня 2018 року в розмірі 105\~140, 86 грн, з яких: 62\~690, 43 грн загальна сума боргу по тілу,\~42\~450, 43 грн загальна сума по відсотках, а також понесені судові витрати по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2024 року, цивільну справу передано на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 32). У зв`язку з відсутністю в ЄДДР інформації про місце реєстрації відповідача (ас 33), 27.03.2024 року судом був надісланий відповідний запит до уповноваженого органу (ас 34) і 04.04.2024 року на запит суду надійшла відповідь про місце реєстрації відповідача (ас 36), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою головуючого судді від 08.04.2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 01.05.2024 року (ас 37-38),\~який ухвалою\~суду від\~01.05.2024\~року відкладено\~на 22.05.2024 року (ас 51-52). Сторони вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 57, 58, 59, 60). Представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності (ас 4). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ас 60). Відзиву на позовну заяву не подав. Суд ухвалив: проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно частини 1 статті 223, частини 1 статті 279 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 22.05.2024 року - дата складення повного судового рішення. У судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 28.12.2018 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» і відповідачем було укладено Кредитний договір № 2022137425, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти\~в загальній сумі 2 595, 93 грн, з яких: 2\~099, 00 грн на придбання товару у продавця, 350, 00 грн - - на сплату додаткових послуг банку, 146, 00 грн на придбання послуг зі страхування у продавця, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними (ас 5). Згідно умов Кредитного договору, Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Відповідно до анкети-заяви на отримання кредиту, паспорту споживчого кредиту, графіку платежів до Кредитного договору № 2022137425 від 28.12.2018 року сторони домовились про встановлення кількості платежів, їх розмір та періодичність внесення відповідачем з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а саме: строк дії кредиту 10 (десять) місяців, тобто до 28.10.2019 року, зі сплатою 0,01 % річних, що діє протягом пільгового періоду до 55 днів, 5% в місяць процентна ставка, що діє після закінчення пільгового періоду, 79, 58% - реальна річна процентна ставка (ас 6, 7, 8). 28 червня 2023 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2022137425 від 28.12.2018 року, укладеним між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та О.А. Сидоруком, перейшло до ТОВ. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, за цим Договором Акціонерне товариство «ОТП БАНК» передає, а ТОВ приймає право грошової вимоги, що належить Акціонерному товариству «ОТП БАНК», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» і боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу ТОВ одержує право (замість АТ «ОТП БАНК») вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 28/06/23 від 28 червня 2023 року позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2022137425 від 28.12.2018 року, в сумі 105\~140, 86 грн, з яких: 62\~690, 43 грн загальна сума боргу по тілу,\~42\~450, 43 грн загальна сума по відсотках. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , а саме з 28.06.2023 ТОВ не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно п. 6.2.3. Договору факторингу Права Вимоги переходить до ТОВ з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Встановлені обставини підтверджуються дослідженими письмовими доказами: кредитним договором № 2022137425 від 28.12.2018 року на суму 2 595, 93 грн (ас 5) з додатком № 1 (ас 7); паспортом споживчого кредиту та орієнтовним графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту від 28.12.2018 року (ас 6, 6 зв); графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту № 2022137425 від 28.12.2018 року (ас 7); реквізитами для погашення заборгованості по кредиту № 2022137425 від 28.12.2018 року платежів до Кредитного договору № 2022137425 від 28.12.2018 року (ас 7); копією згоди-дозволу [PERSON] на обробку персональних даних від 28.12.2018 року (ас 8); копією анкети -заяви [PERSON] на отримання кредиту від 28.12.2018 року (ас 8 зв); копією паспорту О.А. Сидорука (ас 9-10); товарним чеком № 003000009346820 від 28.12.2018 року (ас 10 зв); специфікацією до кредитного договору № 2022137425 від 28.12.2018 року (ас 11); видатковою накладною № 3000009346820 від 28.12.2018 року (ас 11 зв); фіскальним чеком (ас 12); розпискою (ас 12 зб); розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2022137425 від 28.12.2018 року за період з 28.06.2023 року по 29.02.2024 року (ас 13); договором факторингу №28/06/23 від 28.06.2023 року (ас 14-15); витягом з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу №28/06/23 від 28.06.2023 року (ас 16); правовстановлюючими та реєстраційними документами позивача (ас 17-19, 24-28); правовстановлюючими та реєстраційними документами Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (ас 20-23). \~ Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи вищевикладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19); від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21); від 26.05.2021 у справі №204/2972/20 (провадження №61-168св21); від 13.10.2021 у справі №209/3046/20 (провадження №61-9207св21); від 01.12.2021 у справі №752/14554/15-ц (провадження №61-14046св21), від 01.06.2022 у справі №175/35/16-ц (провадження №61-648св21). З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог ТОВ надано лише копії вищезазначених досліджених письмових доказів. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення повного руху коштів по рахунку, який був відкритий відповідачу первісним кредитодавцем 28.12.2018 року, а також розрахунок суми заборгованості за Кредитним договором, який був переданий позивачу, що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити правильність проведення розрахунків суми заборгованості за даним Кредитним договором, згідно якого загальний розмір кредиту становить 2\~595, 93 грн, а згідно позовних вимог загальна сума боргу по тілу кредиту вже становить 62\~690, 43 грн, а сума боргу по відсотках становить 42\~450, 43 грн, і перевірити правильність нарахування цих відсотків (невідомо за який період і з якої суми) не вбачається можливим. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, на які посилається позивач у позові і які досліджені судом, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами заявленої позивачем суми заборгованості в розмірі - 105\~140, 86 гривень. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документами, що створені самим позивачем та первісним кредитором, а, відтак, інформація зазначена в них, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Враховуючи вищенаведене у сукупності і виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивач не довів обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Outcome: dismissed