Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

23.10.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду засобами поштового зв`язку «Укр пошта» із позовною заявою, (отримана та зареєстрована судом 28.10.2023 року), в якій просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 25.06.2011 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №342. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.06.2011 року між ним та [PERSON] (далі відповідач) було укладено шлюб. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Причиною розірвання шлюбу стало те, що в них з відповідачкою різні погляди на життя, внаслідок чого між ними постійно виникають спори та непорозуміння, конфліктні ситуації. Така негативна сімейна обстановка призвела до того, що він втратив почуття любові та поваги до відповідачки, та не бажає продовжувати шлюбні відносини. Вважає, що шлюб існує лише формально, фактично між ними відсутні стосунки як між дружиною та чоловіком. Така ситуація негативно впливає на його психологічний стан. У зв`язку з тим, що він призваний до Збройних Сил України та проходить службу, в нього відсутня можливість звернутися до відділу РАЦСу із заявою про розірвання шлюбу, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить не надавати строк на примирення, вважає, що збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 18.12.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.19). Ухвалою суду від 13.05.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження (а.с 49-51). Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача адвоката Чайки О.В. надішла до суду заява, в якій вона просила справу розглянути за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не відомі. Від представника відповідача адвоката Курдюмова М.М. надійшло клопотання про відкладення слухання справи. У випадку відхилення клопотання про зупинення провадження по справі просив розгляд справи відкласти на іншу дату. В силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини суду слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Суд звертає увагу на позовні вимоги позивача, на які розповсюджується скорочений строк розгляду справи, оскільки вказана категорія справ віднесена до справ, які розглядаються у спрощеному провадженні Враховуючи вищевикладене, зважаючи на тривалість перебування справи у провадженні суду (з 28.10.2023 року), суд вважає, що у сторін було достатньо часу на реалізацію ними своїх процесуальних прав. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 25\~червня 2011\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) укладено шлюб, який зареєстрований Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області,, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 342 (а.с.9). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст.\~24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно\~ст.110 СК України. Як передбачено ч.2\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди при розгляді справ про розірвання шлюбу повинні уникати формалізму та розглядати кожен випадок як індивідуальний, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили спільне проживання. Негативна сімейна обстановка призвела до того, що позивач втратив всі почуття до відповідачки та не бажає продовжувати з нею сімейно-шлюбні стосунки. Така ситуація негативно вливає на його психологічний стан. Позивач просить не надавати строк на примирення та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ч.ч.\~3,\~4\~СК України,\~кожен з\~подружжя має\~право припинити\~шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємовідносин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, категоричне небажання позивача зберегти шлюб і сім`ю, на переконання суду, в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп., понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.1), стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved