Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 27 січня 1996 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис за №29. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 січня 1996 року вона та відповідач уклали шлюб. Позивачка та відповідач від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, втрати почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведуть, сімейні відносини не підтримують. Вважає, що їхня із відповідачем сім`я розпалася остаточно, примирення не бажає, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Жовтоводського\~міського суду\~Дніпропетровської області\~від 27\~березня 2024року у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка та\~відповідач,\~будучи належним\~чином повідомленими\~про час\~і місце\~розгляду справи,\~у судове\~засідання не\~з`явились.\~При цьому\~позивачка у\~позовній заяві\~просила розгляд\~справи здійснювати\~за її\~відсутності,позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Так, сторони по справі знаходяться у шлюбі зареєстрованому 27 січня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис за №29. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. У зв`язку із різними поглядами на сімейне життя подружні відносини між сторонами припинені. За таких\~обставин,\~позивачка вважає\~їх із\~відповідачем подальше\~спільне життя\~неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивачка питання про зміну їй прізвища після розірвання шлюбу не піднімала. Враховуючи те, що позивачка просить розірвати її із відповідачем шлюб, при цьому примирення вважає не можливим, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відтак позов необхідно задовольнити. Окрім того, судові витрати по сплаті судового збору позивачка просила залишити за собою.

Outcome: approved