Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з останньої на його користь заборгованість за кредитними договорами від 21.02.2018 № 200985462501 та № 1001752143201 від 30.11.2020 в розмірі 62132,34 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 лютого 2018 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 200985462501, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 38 846,36 грн. Крім того, 30 листопада 2020 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 1001752143201, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 15 000 грн. Вказує, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитних договорів,однак відповідач довготривалий строк не виконує свій обов`язок по поверненню кредиту, внаслідок чого станом на 31 грудня 2023 року виникла заборгованість, яка згідно двох договорів становить 62 132,34 грн., дану суму просить стягнути з відповідачки в судовому порядку. Справа надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 27.02.2024. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено строк та черговість подання заяв по суті справи. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09.04.2024 за клопотанням відповідачки для подання нею відзиву на позовну заяву, розгляд справи відкладено на 14.05.2024 о 14.10 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. В подальшому відзив на позову заяву та інших заяв з процесуальних питань відповідач не подавала. Про дату, місце та час розгляду справи відповідач повідомлялась належним чином, відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подала. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 21 лютого 2018 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 200985462501, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 38 846,36 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи заявою про приєднання до договору та паспортом споживчого кредиту (а.с.22-23). Крім того, 30 листопада 2020 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 1001752143201,\~згідно якого\~відповідачка отримала\~кредит в\~сумі 15\~000\~грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи заявою про приєднання до договору та паспортом споживчого кредиту (а.с.19-20). Підписавши вказані договори відповідач приєдналась до публічної пропозиції позивача, ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (а.с.24-44). Відповідно до умов кредитних договорів відповідачці було надано обумовлені грошові кошти, в свою чергу відповідач зобов`язалась повернути кошти та сплатити проценти за користування ними в порядку та на умовах, визначених цим договором, однак остання неналежно виконує взяті на себе обов`язки внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2023 за кредитним договором № 200985462501 від 21.02.2018 становить 51 051,35 грн. (а.с.67-72), за кредитним договором № 1001752143201 від 30.11.2020 в розмірі 11 080,99 грн.(а.с.64-66). Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов Може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи\~несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня).\~Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договорами, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договорами від 21.02.2018 № 200985462501 та № 1001752143201 від 30.11.2020 становить 62 132,34 грн. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.8).

Outcome: approved