Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які неодноразово було уточнено під час розгляду справи, про: 1.визнання припиненим права постійного користування земельною ділянкою (ділянка №4 на плані зовнішніх меж землекористування) яка надана в постійне користування Бобринецькому комбінату громадського харчування, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія І-КР №000152 від 27.07.1997 року, розташованої по [ADDRESS] , в частині накладання меж із земельною ділянкою кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 розташованої по [ADDRESS] , що належить на праві приватної [PERSON] , загальною площею накладання 0,007706 га (77,06 кв.м.), яке зображено у Додатку 2 до висновку комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №20/21/22-27 від 29.11.2023 року (Фрагмент 1) та складається з двох частин: перша частина накладення меж земельних ділянок складає 0,007701 га (77,01 кв.м.), що має конфігурацію багатокутника з розмірами меж по периметру: 5,29м + 4,20м + 2,30м + 4,20м + 4,30м + 9,00м + 5,84м + 6,68м + 6,00м + 2,87м, з наступними координатами поворотних точок меж, що обмежують накладання: Точка «1» - Х=5315415,3125; Y=4275110.8117; Точка «2» - X=5315411.9280; Y=4275114.8710; Точка «3» - X=5315415.1520; Y=4275117.5620; Точка «4» - X=5315413.8780; Y=4275119.3280; Точка «5» - X=5315410.4540; Y=4275116.6370; Точка «6» - X=5315407.70104 Y=4275119.9400; Точка «7» - X=5315400.7890; Y=4275114.1760; Точка «8» - X=5315404.5305; Y=4275109.6873; Точка «9» - X=5315409.5390; Y=4275114.1090; Точка «10» - X=5315412.9570; Y=4275109.1790; друга частина накладення меж земельних ділянок складає 0,000005 га (0,05 кв.м.), що має конфігурацію трикутника з розмірами меж по периметру: 1,85м + 1,85м +0,05м, з наступними координатами поворотних точок меж, що обмежують накладання: Точка «11» - Х=5315404.3451; Y=4275109.5247; Точка «12» - Х=5315402.9220; Y=4275108.3380; Точка «13» - Х=5315402.9554;Y=4275108.2980; 2. не чинити [PERSON] перешкоди у володінні та користуванні будівлею, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельною ділянкою кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 загальною площею 0,0131 га (131 кв.м.), шляхом зобов`язання Бобринецького районного споживчого товариства, Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування та [PERSON] за власний рахунок або шляхом відшкодування робіт усунути знаходження на земельній ділянці кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , огорожі (паркану) та фігурних елементів мощення (плитки), забезпечивши їх перебування за межами вказаної земельної ділянки, шляхом виконання будівельних робіт: - демонтаж огорожі (паркану) з металевого профілю разом з металевим каркасом з точки 11 до точки 14 довжиною 9,60 м (графічно відображено в додатку 1 висновок експерта №240/20 від 19.08.2020 року лінією зеленого кольору), - перенесення демонтованих металевого профілю та металевого каркасу за межі земельної ділянки, а саме: А-А обмеженою поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-1 (суміжна з землями комунальної власності Бобринецької міської об`єднаної територіальної громади), межа проходить по ламаній лінії довжиною відрізків (м) 6,10+0,75+10,35+5,45+4,20+2,30+4,20+4,30+9,00+5,85+2,10, демонтаж фігурних елементів мощення (плитки) в наступних межах земельної ділянки (графічно відображено в додатку 1 висновку експерта №240/20 від 19.08.2020 року стилізованим штрихуванням червоного кольору): - від точки 10 до точки 11 довжиною 5,85 м; - від точки 11 до точки 13 довжиною 0,50 м; - від точки 13 до точки 5 довжиною 8,68 м; - від точки 5 до точки 15 довжиною 0,60 м; - від точки 15 до точки 16 довжиною 1,90 м; - від точки 16 до точки 17 довжиною 3,50 м; - від точки 17 до точки 7 довжиною 0,38 м; - від точки 7 до точки 8 довжиною 4,20 м; - від точки 8 до точки 9 довжиною 4,30 м; - від точки 9 до точки 10 довжиною 9,00 м. - перенесення демонтованих фігурних елементів мощення (плитки) за межі земельної ділянки, а саме: А-А обмеженою поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-1 (суміжна з землями комунальної власності Бобринецької міської об`єднаної територіальної громади), межа проходить по ламаній лінії довжиною відрізків (м) 6,10+0,75+10,35+5,45+4,20+2,30+4,20+4,30+9,00+5,85+2,10; 3. не чинити [PERSON] перешкоди для проходу та проїзду до земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] на якій розташований об`єкт житлової нерухомості будівля підвалу по [ADDRESS] , з фасадної межі (А-А обмеженої поворотними точками 10-11, орієнтованої на вулицю Миколаївська) шляхом зобов`язання Бобринецького районного споживчого товариства, Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування та [PERSON] за власний рахунок або шляхом відшкодування робіт виконати наступні будівельні роботи: демонтаж огорожі (паркану) з металевого профілю з точки «10» до точки «12» довжиною 5,58 м та далі з точки «12» до точки «13» довжиною 0,70 м; демонтаж металевого каркасу з точки «10» до точки «12» довжиною 5,58 м та далі з точки «12» до точки «13» довжиною 0,70 м; демонтаж бутового фундаменту з точки «10» до точки «12» довжиною 5,58 м та далі з точки «12» до точки «13» довжиною 0,70 м. Графічно, огорожа (паркан), яка унеможливлює доступ до земельної ділянки 3520810100:50:073:0040, відображена в додатку 1 висновку експерта №240/20 від 19.08.2020 року лінією синього кольору; 4. зобов`язання Бобринецького районного споживчого товариства, Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування та [PERSON] не чинити перешкод у здійсненні [PERSON] підготовчих, ремонтних та монтажних робіт по встановленню якісної та надійної покрівлі підвальної частини будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 5. зобов`язання Бобринецького районного споживчого товариства, Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування та [PERSON] не чинити перешкод у встановленні [PERSON] паркану, на межі належної їй земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 загальною площею 0,0131 га (131 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Т5 а.с.226-231). Свої вимоги позивач мотивувала тим, що згідно договору купівлі-продажу від 27.02.2018 року придбала у [PERSON] будівлю (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 90,1 кв.м., житловою площею 83,8 кв.м., що розташована у [ADDRESS] . Також їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0131 га (131 кв.м.) кадастровий номер 3520810100:50:073:0040, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Власником сусідньої будівлі по [ADDRESS] є Бобринецьке районне споживче товариство (надалі Бобринецьке РСТ), а користувачем відповідної суміжної ділянки є Бобринецьке об`єднання підприємств громадського харчування (надалі Бобринецьке ОПГХ). В належній їй будівлі за адресою: [ADDRESS] , не проживає, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди в доступі до прибудинкової території, що унеможливлює здійснення нею будівельно-монтажних робіт для приведення її в придатний для проживання стан. Крім того зазначає, що між нею та Бобринецьким ОПГХ, засновником якого є Бобринецьке РСТ, виник спір щодо здійснення права володіння та користування прибудинковою територією за адресою: [ADDRESS] , що крім іншого підтверджується рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.02.2020 року по справі №383/43/19, яким зокрема встановлено, що право користування частиною земельної ділянки, яка могла бути у користуванні позивача Бобринецького ОПГХ, припинилося внаслідок набуття права власності на будівлю [PERSON] та не потребувало прийняття окремого рішення про вилучення земельної ділянки з користування. Після закінчення розгляду справи №383/43/19, з метою визначення фактичного стану будівлі по [ADDRESS] нею було замовлено роботи з технічного обстеження будівельних конструкцій даного об`єкту нерухомості, про що надано звіт від 20.03.2020 року та висновок експерта №240/20 від 19.08.2020 року. За результати обстеження виявлено, що будівельні конструкції не відповідають вимогам для надійної і безпечної подальшої експлуатації, а також встановлено невідповідність підвалу санітарним та архітектурно-будівельним нормам. Надано висновок про те, що подальша безпечна та надійна експлуатація об`єкта обстеження можлива тільки після проведення ряду ремонтних робіт, зокрема провести демонтаж тротуарної плитки над підвальною частиною будівлі, для виконання яких в повній мірі потрібно організувати доступ (під`їзд) відповідної будівельної техніки до об`єкту обстеження. Однак виконати дані рекомендації не має можливості через протиправну поведінку відповідачів, а саме Бобринецьким РСТ над підвальною частиною будівлі (підвалу) облаштовано літній майданчик для відвідувачів свого ресторану, яким відповідачі користуються спільно. Підлога майданчику виготовлена з тротуарної плитки, що встановлена поверх пошкоджених елементів покрівлі належної їй будівлі. Крім того, відповідачами встановлено паркан, який огороджує частину прибудинкової території її будівлі зі сторони вул. Миколаївська, а забезпечити в інший спосіб вільний доступ будівельної техніки неможливо. Згідно висновку експерта №2407/20 судової земельно-технічної, будівельно-технічної експертизи встановлено, що межі та площа фактичного користування земельною ділянкоюкадастровий номер 3520810100:50:073:0040 не відповідає межам та площі визначеним технічною документацією із землеустрою та правовстановлюючим документам. Невідповідність зумовлена встановленими огорожею (парканом) та фігурними елементами мощення (плиткою) суміжного користувача Бобринецького ОПГХ. Свої протиправні дії Бобринецьке РСТ обґрунтовує тим, що є засновником Бобринецького ОПГХ, якому у 1997 році Бобринецька міська рада надала у постійне користування земельну ділянку загальною площею 5680 кв.м. для розміщення і експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель і споруд, а тротуарна плитка встановлена на земельній ділянці Бобринецького ОПГХ, а не на покрівлі будівлі (підвалу). Хоча на думку позивача, територія, де знаходиться літній майданчик, є не земельною ділянкою, а зовнішнім елементом покрівлі належної їй будівлі. Також позивач зазначає, що коли власними силами разом з будівельниками потрапила на територію домоволодіння для проведення підготовчих робіт для ремонту покрівлі будівлі, до них підійшли щонайменше 20 працівників відповідачів, які повідомили що їм надана вказівка від керівництва зупинити будівельні роботи, почали погрожувати, кричати та викидати будівельні матеріали за територію домоволодіння. Після приїзду поліції та задля уникнення можливого фізичного насилля зі сторони окремих представників відповідачів, була змушена зупинити дані роботи. Посилається на те, що через дії відповідачів позбавлена можливості належним чином володіти та користуватися своєю будівлею та земельною ділянкою, тому звернулась до суду з позовом для захисту своїх прав. 10.09.2020 року Бобринецьке районне споживче товариство звернулось до суду з зустрічними позовними вимогами до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Бобринецьке об`єднання підприємств громадського харчування, Державний реєстратор Устинівської селищної ради Кіровоградської області Рябовол Оксана Сергіївна, які було уточнено під час розгляду справи, про: - скасування державної реєстрації речового права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1486023135208, як об`єкту житлової нерухомості будівлю, опис літ. «А» - підвал, загальною площею 90,1 кв.м., житловою площею 83,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , здійснену державним реєстратором Устинівської селищної ради Кіровоградської області, дата державної реєстрація 12.02.2018 року, що належить [PERSON] ; - визнання недійсним технічного паспорта, виготовленого 27.11.2013 року ФОП [PERSON] на об`єкт житлової нерухомості - будівлю загальною площею 90,1 кв.м., житловою площею 83,8 кв.м., яке належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (Т1 а.с.69-72, Т6 а.с.29-30). Зустрічні вимоги мотивовано тим, що Бобринецьке районне споживче товариство на підставі свідоцтва про право власності від 06.09.2005 року №645, володіє на праві власності комплексом будівель загальною площею 921 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту до об`єкту нерухомого майна входить: ресторан «А;А1;а;а1;а2;кр1;кр2»; трансформатор «В»; кафе «Е;е;е1»,підсобна будівля «Ж», паркан «N, N1». На думку Бобринецького РСТ об`єкт нерухомості підвал, який придбала [PERSON] є об`єктом допоміжним (господарською) будівлею та є об`єктом нежитлової будівлі. Над підвалом [PERSON] знаходиться наземна «підсобна будівля», що є складовою частиною комплексу будівель, яка належить Бобринецькому РСТ. Тобто, [PERSON] придбала лише підвал як підземну будівлю, а наземна частина над підвалом належить Бобринецькому РСТ, в тому числі і покрівля підсобної будівлі, яка значиться на технічному паспорті під літерою «Ж». ОКП «Кіровоградське ООБТІ», яка є комунальним підприємством і здійснює технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, не здійснювала технічну інвентаризацію даного об`єкту, також відсутні інвентаризаційна справа, будівельний паспорт, акт введення в експлуатацію, тощо на даний об`єкт. Крім того, зазначає, що технічний паспорт виготовлений 27.11.2013 року ФОП [PERSON] , який був підставою для реєстрації права власності на даний об`єкт за [PERSON] не відповідає вимогам Наказу №127 від 24.05.2001 року, затвердженого Держаним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» (із змінами та доповненнями). Технічний паспорт виготовлений 27.11.2013 року ФОП [PERSON] був виготовлений вперше, до цього часу об`єкт нерухомості не був зареєстрований в Кіровоградському ООБТІ та не було присвоєно реєстраційного номеру об`єкта. ФОП [PERSON] самостійно визначив тип об`єкта як житловий не маючи на те правових підстав. Підвальне приміщення на момент технічної інвентаризації, а також на день реєстрації права власності не було придатне для проживання та не відповідало всім будівельним, архітектурним, санітарним, пожежним та іншим нормам, не було введено в експлуатацію як житлова будівля, тому його не можна віднести до житлового об`єкту нерухомості. Також зазначає, що на момент подачі позову [PERSON] не подавала декларацію про початок робіт до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області, тому не має правових підстав для початку буд-яких будівельних робіт, а в подальшому декларацію про готовність об`єкту до експлуатації. Державний реєстратор Устинівської селищної ради Кіровоградської області Рябовол О.С. без будь-яких правових підстав здійснила державну реєстрацію речового права на будівлю [PERSON] адресою: [ADDRESS] , самостійно присвоїла тип об`єкту нерухомості як житловий, не пересвідчилась наявності акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта як житлового об`єкту нерухомості. 07.10.2020 року представник відповідача Бобринецького РСТ адвокат Балюра С.В. подала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. В обґрунтування заперечень зазначила, що згідно рішення Бобринецької міської ради №117 від 24.04.1997 р. Бобринецькому об`єднанню підприємств громадського харчування надана в постійне користування земельна ділянка для розміщення і експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель і споруд, на підставі якого видано Державний акт на право постійного користування землею серія І-КР №000152 від 24.07.1997 р. Згідно Витягу з поземельної книги Бобринецьке ОПГХ володіє земельною ділянкою площею 0,4679 га, кадастровий номер 3520810100:50:073:0034, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і є сусіднім користувачем. З 24.07.1997 року по теперішній час Бобринецьке ОПГХ користується земельною ділянкою 0,4679 га відповідно до її цільового призначення. На цій земельній ділянці знаходиться нерухоме майно Бобринецького РСТ, який є засновником підприємства третьої особи відповідно до статутних документів, а саме комплексу будівель, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 02.03.2015 року. Вказує, що приватизація суміжної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] відбулась, як з порушенням законодавства так і з порушенням Інструкції про встановлення меж на місцевості, а саме встановлення меж відбулись без повідомлення Бобринецького РСТта без його присутності. Бобринецьке РСТ не було повідомлено про проведення робіт щодо встановлення меж сусідніх ділянок за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , акт прийому-передачі встановлених за вказаною адресою меж не підписувало. Також зазначила, що Бобринецька міська рада надавала земельну ділянку [PERSON] не за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі Бобринецької міської ради, а із земель яка перебуває в постійному користуванні Бобринецького ОПГХ (Т1 а.с.109-105). 05.11.2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Гура К.В. подав відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого не погоджується з зустрічними позовними вимогами та вважає, що вони не підлягають задоволенню. Зазначив, що жодного доказу, який би доводив, що будівля (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 90,1 кв.м. та житловою площею 83,8 кв.м., що розташована у [ADDRESS] і належна [PERSON] є складовою частиною будівлі Бобринецької РСТ відповідач не наводить. Крім того, з наданих Бобринецьким РСТ документів і викладених обставин вбачається, що підсобна будівля позначена літерою «Ж» знаходиться з комплексом будівель за адресою: [ADDRESS] , а будівля належна [PERSON] знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тобто фактично є два різних об`єкта нерухомого майна, які Бобринецьке РСТ безпідставно об`єднав. Щодо технічного паспорту зазначив, що відповідачем не наведено мотивів та не надано належних доказів, які б свідчили, що виготовлення спірного технічного паспорта на будівлю належну [PERSON] за адресою: [ADDRESS] порушує права та інтереси Бобринецького РСТ. Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, а лише констатує його наявність із зазначенням адреси, плану та технічних характеристик, відтак в даному випадку не доводить обставини, на які посилається відповідач (Т1 а.с.127-131). 05.11.2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Гура К.В. подав відповідь на відзив, згідно якого просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на те, що Бобринецьке РСТ стверджує, що [PERSON] отримала земельну ділянку з порушенням законодавства. Однак, дане питання вже було предметом розгляду в Бобринецькому районному суді Кіровоградської області справа №383/43/19 де Бобринецьке об`єднання підприємств громадського харчування просило визнати незаконним та скасувати рішення Бобринецької міської ради №1532 від 22.05.2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] ». За результатами розгляду справи №383/43/19 відмовлено в задоволенні позовних вимог. Тобто [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , на законних підставах. Твердження Бобринецького РСТ, що об`єкт нерухомості [PERSON] є об`єктом допоміжним (господарською) будівлею, жодним чином не спростовує позовних вимог [PERSON] та факту чинення перешкод в у володінні і користуванні майном (Т1 а.с.133-135). 12.02.2024 року представник відповідача Бобринецького РСТ адвокат Курлейко О.С. подала відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог про визнання припиненим права постійного користування земельною ділянкою, яка надана Бобринецькому комбінату громадського харчування, у відповідних частинах накладання та відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Зазначає, що право постійного користування є безстроковим і припиняється або при добровільній відмові, або у випадках, визначених статтею 143 ЗК України, за рішенням суду, перелік яких є вичерпним. Позов поданий у зв`язку з незаконним, на думку позивача, заволодінням відповідачами частиною його земельної ділянки. Проте, позивач не обгрунтовує заяву про збільшення позовних вимог жодними нормами, якими б передбачалась можливість та підстави для припиненням саме права постійного користування на земельну ділянку у певній його частині. Крім того, до вказаних позовних вимог про припинення права постійного користування необхідно застосовувати наслідки спливу позовної давності, оскільки 28.01.2019 року [PERSON] зверталась, як третя особа з самостійними вимогами у справі №383/43/19 про припинення права постійного користування згідно Державного акту на право користування землею серії І-КР №000152 від 24.07.1997, в частині, на якій розташовані належні їй об`єкти нерухомості та яка необхідна для її обслуговування, тобто щонайменше з 28.01.2019 знала про своє порушене право, подавала відповідний позов, у зв`язку з чим строк позовної давності сплив 28.01.2022 року. Решта вимог - не чинити [PERSON] перешкоди у володінні та користуванням будівлею та земельною ділянкою, перешкоди для проходу та проїзду до земельної ділянки, кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 шляхом демонтажу огорожі (паркану), фігурних елементів мощений (плитки), тощо, то вказані вимоги не підлягають задоволенню оскільки висновком експертів від 29.11.2023 року №20/21/22-27 встановлено наявність нерухомого майна, яке на праві власності з 2005 року належить Бобринецькому РСТ, та знаходиться на земельній ділянці №4, згідно з Державним актом постійного користування землею 1997 року, та на земельній ділянці, кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 [PERSON] . Відтак, у разі задоволення судом вказаних вимог, останні порушать права власності Бобринецького РСТ та користування Бобринецького ОПГХ. Крім того, п. 3, 4, 5, викладених у заяві про збільшення позовних вимог - не чинити перешкоди [PERSON] для проходу та проїзду до земельної ділянки за кадастровим номером 3520810100:50:073:0040, не чинити перешкоди у здійсненні підготовчих, ремонтних та монтажних робіт по встановленню покрівлі підвальної частини будівлі, паркану, не підлягають задоволенню, оскільки є вимогами на майбутнє. Позивач не надав суду доказів про виконання ним умов, визначених ст. 98, 99, 100 ЗК України, щодо укладення договору земельного сервітуту у добровільному порядку з Бобринецьким ОПГХ для проходу та проїзду до земельної ділянки [PERSON] . Вимоги про зобов`язання не чинити перешкоди у здійсненні будівельних, ремонтних та монтажних робіт, доказів навіть про початок яких у матеріалах справи відсутні, є неефективним захистом порушених прав позивача (Т6 а.с.21-28). Ухвалою суду від 31.08.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження (Т1 а.с.57-58). Ухвалою суду від 07.10.2020 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднавши вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника відповідача Бобринецького РСТ адвоката Балюри С.В. про витребування доказів. Продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів (Т1 а.с.108-111). Ухвалами суду від 05.11.2020 року, 13.11.2020 року задоволено клопотання представника відповідача Бобринецького РСТ адвоката Балюри С.В. про витребування доказів (Т1 а.с.148-149, 166-167). Ухвалою суду від 15.12.2020 року задоволено клопотання представників сторін про витребування доказів. Відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Балюра С.В. про повернення матеріалів інвентаризаційної справи за адресою: [ADDRESS] . Залучено до участі у справі за первісним позовом в якості співвідповідача [PERSON] (Т1 а.с.228-231). Ухвалою суду від 29.12.2020 року забезпечено докази у справі шляхом допиту у підготовчому судовому засіданні свідка [PERSON] (Т2 а.с.28-29). Ухвалою суду від 29.12.2020 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №383/949/20 (Т2 а.с.45-47). Ухвалою суду від 11.08.2021 року поновлено провадження у справі (Т2 а.с.58-59). Ухвалою суду від 13.09.2021 року задоволено клопотання представника відповідача Бобринецького РСТ адвоката Курлейко О.С. про витребування доказів (Т2 а.с.136-138). Ухвалою суду\~від 22.11.2021\~року призначено\~по справі комплексну судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (Т4 а.с.11-17). Ухвалою суду від 02.03.2022 року поновлено провадження у справі (Т4 а.с.58-59). Ухвалою суду від 05.04.2022 року задоволено клопотання експертів Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Шевченко Ірини, [PERSON] про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи із залученням сертифікованого інженера-геодезиста та завідувача Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Лагода Костянтина про погодження строків проведення експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (Т4 а.с.78-80). Ухвалою суду від 08.09.2022 року поновлено провадження у справі (Т4 а.с.96-97). Ухвалою суду від 21.09.2022 року для проведення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.11.2021 року залучено фізичну особу підприємця [PERSON] , замінивши ним раніше залученого сертифікованого інженера-геодезиста фізичну особу підприємця [PERSON] . На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (Т4 а.с.119-120). Ухвалою суду від 03.03.2023 року поновлено провадження у справі (Т4 а.с.149-150). Ухвалою суду від 16.05.2023 року задоволено клопотання експертів Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Ірини Шевченко, [PERSON] про уточнення першого питання. Перше питання, поставлене на вирішення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, залишено в редакції, визначеній ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2021 року по справі №383/779/20. Для проведення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2021 року, в розпорядження експертам додатково надано матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] громадського харчування. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (Т5 а.с.118-121). Ухвалою суду від 22.12.2023 року поновлено провадження у справі (Т5 а.с.186-187). Ухвалою суду від 19.01.2024 року прийнято заяву представника позивача адвоката Гура К.В. про зміну предмету позову від 19.01.2023 року. Залучено до участі у справі за первісним позовом як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Бобринецьку міську раду Кіровоградської області (Т5 а.с.235-237). Ухвалою суду від 13.02.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Бобринецького районного споживчого товариства адвоката Курлейко О.С. про призначення по справі додаткової комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи. Цією ж ухвалою закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. На розгляд справи по суті викликано свідків та судових експертів (Т6 а.с.59-61, 62-63). Представник позивача адвокат Гура К.В. позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі, з підстав, наведених у заявах по суті справи. Представник відповідача Бобринецького РСТ адвокат Курлейко О.С. зустрічні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Заперечила проти задоволення первісного позову з підстав, наведених у заявах по суті справи. Представник відповідача\~Бобринецького ОПГХ\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Бобринецької міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Свої пояснення стосовно пред`явленого позову не надав. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Устинівської селищної ради Кіровоградської області Рябовол Оксана Сергіївна в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі. Суд, заслухавши представників сторін, свідків, експертів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право постійного користування землею від 24.07.1997 року серії І-КР №000152, Бобринецькому комбінату громадського харчування надано в постійне користування 5680 кв.м. землі в межах згідно з планом землекористування для розміщення і експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель і споруд, відповідно до рішення виконкому Бобринецької міської ради народних депутатів від 24 квітня 1997 року №117. Згідно плану зовнішніх меж землекористування під ресторан «Колос», кафе «Казка», блінну, ларьок «Пиво» надана ділянка № [NUMBER] площею 4679 кв.м (Т1 а.с.73-75). З матеріалів цивільної справи №2-752/2005 Бобринецького районного суду Кіровоградської області вбачається, що Бобринецьким комбінатом громадського харчування в особі директора [PERSON] складено заяву від 27.09.1999 року, адресовану голові Бобринецької міської ради, з проханням припинити користування земельною ділянкою в зв`язку з продажем підвального приміщення 8х10 та прибудови 4,30х5,25 [PERSON] , розташованого на подвір`ї КГХ через ВДВС (аркуш 4 у справі №2-752/2005р., Т6 а.с.236). Рішенням одинадцятої сесії Бобринецької міської ради двадцять третього скликання «Про надання земельної ділянки в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди та на суміжне користування [PERSON] » №220 від 29.02.2000 року надано [PERSON] земельну ділянку площею 0,0144 га в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 25 років для розміщення складського приміщення, яке розташоване по [ADDRESS] між рестораном « [INFO] » та приміщенням автошколи «Тир»; надано [PERSON] земельну ділянку площею 0,0046 га на сумісне користування строком на 25 років для обслуговування складського приміщення, яке розташоване по [ADDRESS] у справі №2-752/2005р., Т6 а.с.237). На підставі вказаного рішення Бобринецької міської ради від 29.02.2000 року №220 між Бобринецькою міською радою Бобринецького району та [PERSON] укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 0,0144 га, для сумісного користування - 0,0046 га, строком на 25 років (аркуші 7-11 у справі №2-165/2008 р., Т6 а.с.241-246). Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2005 року по справі №2-752/2005р. визнано дійсним договір купівлі-продажу підвального приміщення, розташованого в [ADDRESS] між рестораном «Колос» та приміщенням автошколи «Тир», укладеного між [PERSON] та Бобринецьким комбінатом громадського харчування та визнано за [PERSON] право власності на зазначене приміщення. З вказаного судового рішення також вбачається, що 23.09.1998 року сторони уклали договір, за яким відповідач продав, а позивач купив підвальне приміщення, яке розташоване по [ADDRESS] у справі №2-752/2005р., Т6 а.с.238-239). Рішенням виконавчого комітету Бобринецької міської ради від 21.02.2008 року №80 «Про присвоєння адреси» присвоєно підвальному приміщенню, яке належить [PERSON] згідно рішення суду від 22.11.2005 року №2-752, адресу - [ADDRESS] у справі №2-165/2008 р., Т6 а.с.247). Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2008 року по справі №2-165/2008 р. визнано дійсним договір купівлі-продажу підвального приміщення, що знаходиться по [ADDRESS] від 20.01.2006 року між [PERSON] та [PERSON] ; визнано право власності на підвальне приміщення, що знаходиться по [ADDRESS] за [PERSON] (аркуші 30-31у справі №2-165/2008 р.,Т6 а.с.248-249). Фізичною особою - підприємцем [PERSON] за замовленням [PERSON] виготовленого станом на 27.11.2013 року технічний паспорт на об`єкт житлової нерухомості (будівлю підвалу), розташований на [ADDRESS] , яка позначена літерою «А» та складається з підвалу та входу у підвал розміром 4,20х2,30 (Т1 а.с.83-88). 12.02.2018 року на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2008 року за [PERSON] зареєстровано право власності на будівлю, об`єкт житлової нерухомості, а саме підвал, позначений літерою «А», загальною площею 90,1 кв.м., житловою площею 83,8 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1486023135208, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №114066250 (Т1 а.с.181). Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.02.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання придбала у приватну власність будівлю (об`єкт житлової нерухомості), яка позначена на плані технічної документації літерою А підвал, загальною площею 90,1 кв.м., розташовану в [ADDRESS] на земельній ділянці площею0,0136 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (Т1 а.с.11-13) на підставі якого 27.02.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на будівлю, об`єкт житлової нерухомості, а саме підвал, позначений літерою «А», загальною площею 90,1 кв.м., житловою площею 83,8 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №115547823 (Т1 а.с.14, 185). Також відповідно до нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 09.02.2018 року [PERSON] придбала у [PERSON] по 1/2 частки будівлі по [ADDRESS] , загальною площею 37,6 кв.м., що розташована на земельній ділянці площею 0,01 га. (Т3 а.с.15-19, 20-24), ставши власником всієї будівлі,на підставі яких 09.02.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на будівлю (об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 116700935208, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 37,6 кв.м., а саме будівлю, позначену літерою «А», ганок «кр» (Т3 а.с.25). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т1 а.с. 14) - об`єкт нерухомою майна з реєстраційним номером 1486023135208, являється об`єктом житлової нерухомості, а саме підвал літ. «А» загальною площею 90,1 кв.м., в т.ч. житловою 83,8 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та на праві приватної власності належить [PERSON] . Рішенням Бобринецької міської ради від 22 травня 2018 року №1532 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] та надано у власність (шляхом безоплатної передачі) [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3520810100:50:073:0038 (Т3 а.с. 26-41, Т3а.с. 237). В подальшому, за технічною документацією щодо поділу та об`єднання земельних ділянок [PERSON] шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3520810100:50:073:0038, площею 0,0136 га, було сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 3520810100:50:073:0039, площею 0,0005 га, та земельну ділянку з кадастровим номером 3520810100:50:073:0040 площею 0,0131 га, що підтверджується її копією (Т3а.с. 74-125) та копією листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 27.07.2020 року №32-11-0.2-7365/2-20 (Т3 а.с.238). За [PERSON] на праві приватної власності 01.10.2018 року зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 3520810100:50:073:0040, площею 0,0131 га, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140109586 (Т1 а.с.18) та земельна ділянка з кадастровим номером 3520810100:50:073:0039, площею 0,0005 га, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140093306 (Т3 а.с.125), які виникли в результаті поділу належної позивачу земельної ділянки з кадастровим номером 3520810100:50:073:0038, площею 0,0136 га(Т1 а.с.15-17). Згідно свідоцтва про право власності від 06.09.2005 року №645 право власності на комплекс будівель по [ADDRESS] належав Бобринецькому районному споживчому товариству (Т7 а.с.29). Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.04.2013 року [PERSON] придбав у Бобринецького районного споживчого товариства 47/100 частки комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 0,4465 гектар, який складається з: ресторан - А, А1, а, а1, а2, кр1, кр2, трансформатор - В, кафе - Е, е, е1, підсобна - Ж, паркан - N, N1, загальною площею 4679 кв.м. (аркуші 131-132 інвентарної справи №4182, Т7а.с.64-65). За [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.04.2013 року зареєстрована 47/100 частки права спільної часткової власності на комплекс будівель, розташований в [ADDRESS] , до складових частин якого входять: нежитлові приміщення, ресторан літери А; А1; а; а1; а2; кр1; кр2, трансформатор літера В, нежитлове приміщення, кафе літери Е; е;е1, нежитлове приміщення, підсобна літера Ж, будівля паркан - літери N; N1, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2345530 (аркуш 133 інвентарної справи №4182, Т7 а.с.66). 02.02.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Бобринецьким районним споживчим товариством зареєстровано 53/100 частки права приватної власності на комплекс будівель, розташований в [ADDRESS] , до складових частин якого входять: нежитлові приміщення, ресторан літери А; А1; а; а1; а2; кр1; кр2, трансформатор літера В, нежитлове приміщення, кафе літери Е; е; е1, нежитлове приміщення, підсобна літера Ж, будівля паркан літери N; N1, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №34348216 (Т1 а.с.81), на яку Бобринецькому районному споживчому товариству 02.03.2015 року видано свідоцтво про право власності, що підтверджується його копією (Т1 а.с.80). З інвентарної справи №4182, розпочатої 11.10.2004 року, відносно об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме плану земельної ділянки зі змінами, внесеними 30.06.2011 року, який погашений 29.11.2012 року, літера «Ж» відсутня (аркуш 2 інвентарної справи №4182, Т7 а.с.21). Згідно плану земельної ділянки від 11.10.2004 року, що міститься в інвентарній справі №4182 (Т7 а.с.39, аркуш 68 інвентарної справи №4182) 29.11.2012 року до нього внесено зміни з проставленням позначки про самовільне побудоване підсобне приміщення, яке позначено літерою «Ж» розмірами 5,36х5,25метрів. Огорожа (паркан) зі сторони вулиць Комсомольська, Миколаївська (Леніна) відсутня, а межа земельної ділянки з вказаних вулиць умовно позначена пунктирною лінією. На плані земельної ділянки також зображено земельні ділянки, що підлягають вилученню через знаходження на них будівель, належних іншим підприємствам (Т1 а.с.76-79). 17.10.2020 року вказаний план земельної ділянки погашено. Вказана інформація також повторюється в технічному паспорті на комплекс будівель, розташованого в [ADDRESS] , виготовленого станом на 05 грудня 2012 року за замовленням Бобринецького районного споживчого товариства (Т1 а.с.77). Згідно акту поточних змін від 17.10.2020 року обстеження в натурі домоволодіння по [ADDRESS] , службову будівлю під літерою «Ж» знесено (аркуш 130 інвентарної справи №4182, Т7 а.с.63). В свою чергу, Бобринецьке РСТ як власник 53/100 частки у праві спільної часткової власності на комплекс будівель за адресою: [ADDRESS] ) не оформило у передбачений законом спосіб своє право на володіння та користування земельною ділянкою під вказаним комплексом будівель. З копії договору оренди землі від 18.12.2013 року зі змінами, укладеного між Бобринецькою міською радою та [PERSON] вбачається, що останньому передана в оренду до 30.08.2062 року земельна ділянка з кадастровим номером 3520810100:50:073:0100, загальною площею 0,108 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування нежитлового приміщення (кафе), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, зареєстровано право оренди, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 175899003. Вказана земельна ділянка розташована в межах земельної ділянки, переданої Бобринецькому ОПГХ за Державним актом на право користування земельною ділянкою від 24.07.1997 року серії [NUMBER] , що вбачається з інвентарної справи №4182, а саме схеми розташування будівель та споруд аркуш 116, абрису території від 07.2020 року аркуш 128, проекту землеустрою аркуш 140; Т7 а.с.58-61, 62, 73). З вищевикладеного вбачається, що Бобринецький ОПГХ, якому згідно Державного акту на право користування земельною ділянкою від 24.07.1997 року серії І-КР №000152 надано в постійне користування земельні ділянки для розміщення і експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель і споруд, зокрема ділянка № [NUMBER] площею 4679 кв.м, не має у власності будівель і споруд по [ADDRESS] , тобто як мінімум з моменту видачі Бобринецькому РСТ свідоцтва про право власності від 06.09.2005 року №645 на комплекс будівель по [ADDRESS] , не використовує земельну ділянку № [NUMBER] площею 4679 кв.м за призначенням визначеним вказаним державним актом. Про відсутність об`єктів нерухомого майна, які належать Бобринецькому ОПГХ, на земельній ділянці за [ADDRESS] , яка надана в користування на підставі державного акту на право постійного користування землею серія І-КР №000152 від 24.07.1997 року, також вбачається з пункту 3 висновку комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №20/21/22-27 від 29.11.2023 року. Таким чином, надана в користування Бобринецькому ОПГХ земельна ділянка № [NUMBER] , площею 4679 кв.м, згідно Державного акту на право користування земельною ділянкою від 24.07.1997 року серії І-КР №000152, на момент звернення позивача з даним позовом до суду втратила свої межі, конфігурацію та площу, в силу зміни власників розташованих на ній будівель, які набули право користування частинами земельної ділянки, на яких вони розташовані, передачі іншої частини земельної ділянки в оренду [PERSON] та подальшого набуття [PERSON] у власність частини вказаної земельної ділянки, і як наслідок вибуття земельної ділянки № [NUMBER] , площею 4679 кв.м, з постійного користування Бобринецького ОПГХ. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2020 року по справі №383/43/19, яке набрало законної сили 31.03.2020 року, у задоволенні позову Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування про визнання незаконним та скасування рішення Бобринецької міської ради № 1532 від 22.05.2018 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель в споруд (присадибна ділянка) [PERSON] "; у задоволенні зустрічного позову Бобринецької міської ради Кіровоградської області про встановлення факту припинення права постійного користування Бобринецького комбінату громадського харчування, правонаступником якого являється Бобринецьке об`єднання підприємств громадського харчування, земельною ділянкою площею 5680 кв.м.; у задоволенні позову третьої особи [PERSON] про припинення права постійного користування згідно Державного акту на право користування землею від 24.07.1997 року серії І-КР [ADDRESS] в частині, що стосується прав на земельну ділянку [PERSON] , - відмовлено повністю. Підставою звернення до суду з позовом Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування стало порушення та недотримання процедури припинення права користування земельною ділянкою та затвердження технічної документації із землеустрою без отримання попередньо дозволу на розроблення технічної документації разом з письмовою нотаріально засвідченою згодою землекористувача. Рішенням суду від 19 лютого 2020 року по справі №383/43/19 судом встановлено, що «згідно Державного акту на право користування земельною ділянкою від 24.07.1997 року серії [NUMBER] , на який посилається позивач як на підставу набуття права користування земельною ділянкою, площа її складає 5680 кв.м., в тому числі ділянка № [NUMBER] площею 4679 кв.м, згідно витягу з Поземельної книги площа земельної ділянки з кадастровим номером 3520810100:50:073:0034 по [ADDRESS] складає 4679 кв.м., однак у Витягу з Державного земельного кадастру площа зазначеної земельної ділянки становить 0,4465 гектарів, та технічна документація із землеустрою виготовлена на земельну ділянку площею 0,4465 га, загальний відсоток співпадань інших земельних ділянок з земельною ділянкою 3520810100:50:073:0034 складає 51,4067%. Зазначені обставини вказують на те, що межі земельної ділянки, якою користується позивач втрачені та не відновлені у належний спосіб, а тому ствердження, що спів падання земельної ділянки [PERSON] є перешкодою у користуванні землею є передчасним. Окрім того, статтею 141 ЗК України передбачені підстави припиненню права користування земельною ділянкою, зокрема згідно п "е" ч.1 такою підставою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Відтак, право користування частиною земельної ділянки, яка могла бути в користуванні позивача, припинилося внаслідок набуття права власності на будівлю [PERSON] та не потребувало прийняття окремого рішення про вилучення земельної ділянки з користування.». Повідомленням №1349/166-18 від 31.08.2018 року та рішенням №РВ-3500485172018 державним кадастровим реєстратором відділу у Бобринецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомлено Бобринецькому ОПГХ та Бобринецькому РСТ про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав встановлення перетину з ділянками 3520810100:50:073:0038, 3520810100:50:073:0008, 3520810100:50:073:0150, 3520810100:50:073:0029, 3520810100:50:073:0035, 3520810100:50:073:0100, 3520810100:50:073:0001, 3520810100:50:073:0037 (Т5 а.с.32-33, 34). Земельна ділянка з кадастровим номером 3520810100:50:073:0034 в Публічній кадастровій карті України відсутня (Т4 а.с.22),так як не сформована належним чином в розумінні ст.79-1 ЗК, як об`єкт\~цивільних прав,\~відомості про\~яку внесені\~до Державного\~земельного кадастру, оскільки технічна документація із землеустрою Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування не затверджена (Т3 а.с.148-165). Згідно копії звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкту житлової нерухомості (підвалу), розташованого за адресою: [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] станом на 20 березня 2020 року, за результатами проведеного технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкту житлової нерухомості (підвалу) в цілому по [ADDRESS] , встановлено його невідповідність вимогам надійної і безпечної подальшої експлуатації, а також невідповідність об`єкту житлової нерухомості (підвалу), санітарним, архітектурно-будівельним нормам. Подальша безпечна та надійна експлуатація об`єкта обстеження можлива тільки після виконання рекомендацій щодо повного усунення виявлених недоліків, а саме: -провести ремонтні роботи по заміні двотаврів на нові аналогічні наявним; -провести ремонтні роботи по заміні з\\б плит перекриття на нові аналогічні наявним; -провести демонтаж тротуарної плитки над підвальною частиною будівлі; -провести монтажні роботи по встановленню якісної та надійної покрівлі підвальної частини будівлі з організацією водовідведення природних опадів; -провести ремонтні роботи по організації якісної вентиляції підвальної частини будівлі шляхом встановлення на виведення на зовні душників для нормальної циркуляції повітря в будівлі. Виконання рекомендацій є обов`язковими для виконання задля подальшої надійної та безпечної експлуатації житлової будівлі (підвалу), та задля запобігання виникнення надзвичайних ситуацій пов`язаних з подальшою експлуатацією вищевказаного об`єкта обстеження (Т1 а.с.19-25). Згідно копії висновку експерта [PERSON] №2407/20 судової земельно-технічної, будівельно-технічної експертизи, складеного 19.08.2020 року на замовлення [PERSON] для подання до суду, межі та площа фактичного користування земельною ділянкою кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , не відповідає межам та площі визначеним технічною документацією із землеустрою та правовстановлюючим документам (відмінність приведено в таблиці № [NUMBER] ), невідповідність зумовлена встановленими огорожею (парканом) та фігурними елементами мощення (плиткою) суміжного землекористувача Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування. Межі земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , визначених технічною документацією із землеустрою, порушують встановлені огорожа (паркан) та фігурні елементи мощення (плитка) суміжного землекористувача Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування. Фактичні межі частини земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , яку обмежовує в користуванні встановлені огорожа (паркан) та фігурні елементи мощення (плитка), описуються наступним чином: -від точки 10 до точки 11 довжиною 5,85 м; -від точки 11 до точки 13 довжиною 0,50 м; -від точки 13 до точки 5 довжиною 8,68 м; -від точки 5 до точки 15 довжиною 0,60 м; -від точки 15 до точки 16 довжиною 1,90 м; -від точки 16 до точки 17 довжиною 3,50 м; -від точки 17 до точки 7 довжиною 0,38 м; -від точки 7 до точки 8 довжиною 4,20 м; -від точки 8 до точки 9 довжиною 4,30 м; -від точки 9 до точки 10 довжиною 9,00 м. Площа частини земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , яку обмежує в користуванні встановлені огорожа (паркан) та фігурні елементи мощення (плитка) суміжного землекористувача Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування, складає 0,006038 га. Графічно, фактичні межі та площа частини земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , яку обмежує в користуванні встановленні огорож (паркан) та фігурні елементи мощення (плитка), відображені в додатку 1. На земельній ділянці кадастровий номер 3520810100:50:073:0040, розташований об`єкт житлової нерухомості - будівлі підвалу по [ADDRESS] , який потребує капітального ремонту - комплексу ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію несучих конструкцій в зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, без зміни будівельних габаритів об`єкта. Повздовж фасадній межі (А-А обмеженої поворотними точками 10-11, орієнтованої на вулицю Миколаївська) земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , влаштована огорожа (паркан) з металевого профілю закріпленого до металевого каркасу на бутовому фундаменті, яка унеможливлює прохід та проїзд, а в цілому доступ до частини земельної ділянки, площею 0,006038 га на якій розташована частина об`єкта житлової нерухомості - будівля підвалу по [ADDRESS] . Виходячи з особливостей конфігурації меж земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , визначених технічною документацією із землеустрою, іншого можливого проходу та проїзду, а в цілому доступу до частини земельної ділянки, площею 0,006038 га на якій розташована частина об`єкта житлової нерухомості - будівля підвалу по [ADDRESS] , окрім як з фасадної межі (А-А обмеженої поворотними точками 10-11, орієнтованої на вулицю Миколаївська), немає в наявності. Графічно, огорожа (паркан), яка унеможливлює доступ до земельної ділянки 3520810100:50:073:0040, відображена в додатку 1 лінією синього кольору. Встановлені огорожа (паркану) та фігурних елементів мощення (плитки) на земельній ділянці кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , являється результатом виконання будівельних робіт. Відповідно усунути знаходження на земельній ділянці кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , огорожі (паркану) та фігурних елементів мощення (плитки), забезпечивши їх перебування за межами визначеними технічною документацією із землеустрою, можливо шляхом виконання наступних будівельних робіт: демонтаж огорожі (паркану) з металевого профілю разом з металевим каркасом з точки 11 до точки 14 довжиною 9,60 м (графічно відображено в додатку 1 лінією зеленого кольору), перенесення демонтованих металевого профілю та металевого каркасу за межі земельної ділянки, а саме: А-А обмеженою поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-1 (суміжна з землями комунальної власності Бобринецької міської об`єднаної територіальної громади), - межа проходить по ламаній лінії довжиною відрізків (м) 6,10+0,75+10,35+5,45+4,20+2,30+4,20+4,30+9,00+5,85+2,10, демонтаж фігурних елементів мощення (плитки) в наступних межах земельної ділянки (графічно відображено в додатку 1 стилізованим штрихуванням червоного кольору): від точки 10 до точки 11 довжиною 5,85 м; від точки 11 до точки 13 довжиною 0,50 м; від точки 13 до точки 5 довжиною 8,68 м; \~ \~ \~ \~ від точки 5 до точки 15 довжиною 0,60 м; від точки 15 до точки 16 довжиною 1,90 м; від точки 16 до точки 17 довжиною 3,50 м; від точки 17 до точки 7 довжиною 0,38 м; \~ \~ \~ \~ від точки 7 до точки 8 довжиною 4,20 м; від точки 8 до точки 9 довжиною 4,30 м; від точки 9 до точки 10 довжиною 9,00 м., перенесення демонтованих фігурних елементів мощення (плитки) за межі земельної ділянки, а саме: А-А обмеженою поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-1 (суміжна з землями комунальної власності Бобринецької міської об`єднаної територіальної громади), - межа проходить по ламаній лінії довжиною відрізків (м) 6,10+0,75+10,35+5,45+4,20+2,30+4,20+4,30+9,00+5,85+2,10. Для єдино можливого забезпечення проходу та проїзду, а в цілому доступу до частини земельної ділянки, площею 0,006038 га на якій розташована частина об`єкта житлової нерухомості - будівля підвалу по [ADDRESS] , з фасадної межі (А-А обмеженої поворотними точками 10-11, орієнтованої на вулицю Миколаївська), необхідне виконання наступних будівельних робіт: демонтаж огорожі (паркану) з металевого профілю з точки «10» до точки «12» довжиною 5,58 м та далі з точки «12» до точки «13» довжиною 0,70 м, демонтаж металевого каркасу з точки «10» до точки «12» довжиною 5,58 м та далі з точки «12» до точки «13» довжиною 0,70 м, демонтаж бутового фундаменту з точки «10» до точки «12» довжиною 5,58 м та далі з точки «12» до точки «13» довжиною 0,70 м. Графічно, огорожа (паркан), яка унеможливлює доступ до земельної ділянки 3520810100:50:073:0040, відображена в додатку 1 лінією синього кольору (Т1 а.с.31-43). Як вбачається з висновку експертів комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №20/21/22-27 від 29.11.2023 року, проведеної за ухвалою суду, межі земельної ділянки [ADDRESS] , яка відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія І-КР №000152 від 24.07.1997 року надана в постійне користування Бобринецькому об`єднанню підприємств громадського харчування, накладаються із межами земельної ділянки з кадастровим номером 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , площа накладання меж загалом складає 0,007706 га (77,06 кв.м). Накладання складається з двох частин: Площа першої частини накладання меж земельної ділянки [ADDRESS] із межами земельної ділянки з кадастровим номером 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , складає 0,007701 га (77,01 кв.м). Конфігурація накладання представляє собою багатокутник з розмірами меж по периметру: 5,29м + 4,20м + 2,30м + 4,20м + 4,30м + 9,00м + 5,84м + 6,68м + 6,00м + 2,87 м. Площа другої частини накладання меж земельної ділянки [ADDRESS] із межами земельної ділянки з кадастровим номером 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , складає 0,000005 га (0,05 кв.м.). Конфігурація накладання представляє собою трикутник з розмірами меж по периметру: 1,85м + 1,85м + 0,05м. Координати поворотних точок меж, що обмежують накладання: Точка «1» - Х=5315415,3125; Y=4275110,8117. Точка «2» - Х=5315411,9280; Y=4275114,8710. Точка «3» - Х=5315415,1520; Y=4275117,5620. Точка «4» - Х=5315413,6780; Y=4275119,3280. Точка «5» - Х=5315410,4540; Y=4275116,6370. Точка «6» - Х=5315407,7010; Y=4275119,9400. Точка «7» - Х=5315400,7980; Y=4275114,1760. Точка «8» - Х=5315404,5305; Y=4275109,6883. Точка «9» - Х=5315409,5390; Y=4275114,1090. Точка «10» - Х=5315412,9570; Y=4275109,1790. Точка «11» - Х=5315404,3541; Y=4275109,5247. Точка «12» - Х=5315402,9220; Y=4275108,3380. Точка «13» - Х=5315402,9554; Y=4275108,2980. Зазначити інформацію в зв`язку з чим виникли накладання не надається можливим, оскільки в результаті дослідження наданих матеріалів та об`єкту в натурі така інформація експерту відомою не стала. У результаті дослідження, накладання меж земельної ділянки [ADDRESS] із земельною ділянкою з кадастровим номером 3520810100:50:073:0039 по [ADDRESS] не виявлено. Дослідженням встановлено, що в межах земельних ділянок за кадастровими номерами 3520810100:50:073:0040 та 3520810100:50:073:0039 знаходиться об`єкт житлової нерухомості з реєстраційним номером 1486023135208 за адресою: [ADDRESS] , а саме: підвал літ. «А», загальною площею 90,1 кв.м та об`єкт нежитлової нерухомості з реєстраційним номером 116700935208 за адресою: [ADDRESS] , а саме будівля літ. «А» загальною площею 37,6 кв.м. Данні об`єкти нерухомого майна належать на праві приватної власності [PERSON] . Також дослідженням на місцевості (в натурі) встановлено, що на земельних ділянках за кадастровими номерами 3520810100:50:073:0040 та 3520810100:50:073:0039 знаходиться частина паркану літ «N, N1», що на праві приватної власності належить Бобринецькому районному споживчому товариству. Інших об`єктів нерухомості (будівель, споруд та інших об`єктів) в межах земельних ділянок за кадастровими номерами 3520810100:50:073:0040 та 3520810100:50:073:0039 в ході дослідження на місцевості (в натурі) не встановлено. На земельній ділянці №4, загальною площею 4679 кв.м., яка надана в користування Бобринецькому комбінату громадського харчування на підставі державного акту на право постійного користування землею серія І-КР № 000152 від 24.07.1997 року розташовані об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди, тощо), які належать на праві власності Бобринецькому районному споживчому товариству, а саме: нежитлове приміщення, ресторан літ. «А,А1,а,а1,а2,кр1,кр2», трансформатор літ. «В» та паркан літ. «N, N1»; [PERSON] , а саме: нежиле приміщення - кафе літ. «Е,е,е1»; [PERSON] , а саме: об`єкт житлової нерухомості - підвал літ. «А». Об`єктів нерухомого майна, які належать Бобринецькому об`єднанню підприємств громадського харчування не встановлено. Враховуючи планування, площу та конструктивні елементи з яких складається будівля підвалу літ. «А», вона може бути використана відповідно до вимог ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» в якості підземного поверху в житловому будинку. Згідно зі ст.10 Житлового кодексу України, житловий фонд може формуватись будівництвом нового житла, відповідно, якщо існуюча будівля підвалу, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14860223135208, буде використана в якості підземного поверху житлового будинку, то її можливо буде віднести до житлового фонду об`єктів житлової нерухомості. На час проведення експертизи було встановлено, що об`єкт житлової нерухомості - будівля підвалу, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 1486023135208 за своїми технічними характеристиками (площа, планування, конструктивні елементи) відповідає зазначеним в документах станом на 27.11.2013 року та на 27.02.2018 року, являється підземною спорудою, яка в подальшому може бути використана в якості підземного поверху житлового будинку. На час проведення експертизи, об`єкт житлової нерухомості - будівля підвалу по [ADDRESS] не в повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, а саме: згідно з п.5.2.1 ДБН В.1.2-14:2018 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель і споруд» залізобетонне перекриття підземної частини підвалу відповідає категорії А - конструкції та елементи, відмова яких може призвести до непридатності до експлуатації будівлі (споруди) або її частини; об`єкт відноситься до категорії технічного стану «3» - непридатний до нормальної експлуатації згідно з п.5.3.3 ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016 «Настанова щодо обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки їх технічного стану» через наявність в ньому конструктивного елементу категорії А; відповідно до СОУ ЖКГ 75.11 - 35077234.0015:2009 «Правила визначення фізичного зносу житлових будинків» табл. 5.1 будівля підвалу перебуває в незадовільному стані, що означає можливість експлуатації елементів будівлі лише при умові проведення їх ремонту. Будівля підвалу літ. «А» з реєстраційним номером 1486023135208, яка розмішена на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] та за своїми технічними характеристиками відповідає підземному поверху житлового будинку, може бути віднесена до житлового фонду та житлового комплексу. Для приведення до нормативних вимог житлового фонду об`єкта нерухомого майна по [ADDRESS] через непридатний до нормальної експлуатації стан, необхідне проведення капітального ремонту через наявність в ньому конструктивного елементу - залізобетонного перекриття, яке не відповідає вимогам ДБН В.2.6-98:2009 «Бетонні за залізобетонні конструкції. Основні положення». Враховуючи вимоги ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та ДБН В.2.3 5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» для приведення до нормативних вимог житлового фонду необхідний прохід та проїзд до об`єкта нерухомого майна по [ADDRESS] через земельну ділянку, що належить Бобринецькому об`єднанню підприємств громадського харчування відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія І-КР №000152 від 24.07.1997 року (Т5 а.с.140-165). У судовому засіданні судові експерти Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Таран Анастасія Сергіївна та [PERSON] надали роз`яснення зазначеного висновку. Так, експерт [PERSON] пояснила, що має стаж експертної роботи з 2020 року та кваліфікацію судового експерта за трьома спеціальностями. За результатами проведення в справі комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №20/21/22-27 від 29.11.2023 року встановлено, що межі земельної ділянки [ADDRESS] , яка надана в постійне користування Бобринецькому об`єднанню підприємств громадського харчування, накладаються із межами земельної ділянки з кадастровим номером 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . Накладання меж земельної ділянки [ADDRESS] із земельною ділянкою з кадастровим номером 3520810100:50:073:0039 по [ADDRESS] не виявлено. Судовий експерт [PERSON] пояснила, що має стаж експертної роботи з 2009 року та кваліфікацію судового експерта за чотирма спеціальностями. Перше та друге питання, поставлене на вирішення експертизи №20/21/22-27 від 29.11.2023 року не можна ототожнювати оскільки перше питання стосується накладення меж земельних ділянок відносно координат, а друге питання стосується об`єктів нерухомості, які знаходяться в межах даних земельних ділянок. Об`єкти нерухомості можуть не відповідати межам земельних ділянок. Паркан це об`єкт нерухомості. Під час проведення дослідження встановлено, що частина паркану, яка належить на праві власності Бобринецькому районному споживчому товариству, знаходиться в межах земельної ділянки, належній на праві власності [PERSON] . Під час проведення дослідження на місцевості в межах земельної ділянки, яка належить [PERSON] було вставлено лише вхід до підвалу, інших споруд встановлено не було, тобто по факту споруди під літерою «Ж» не було. В матеріалах наданих на дослідження, зокрема в інвентаризаційній справі споруда «Ж» зазначена як підсобна будівля самочинно побудована, тобто на час проведення огляду споруда «Ж» могла бути знесена, оскільки самочинно збудована. Інших входів до підвалу не встановлено. В матеріалах наданих на дослідження підвал зазначено як підземна споруда, який на час проведення експертизи не використовувався ні за яким призначенням. Підвал може бути використано як укриття, склад, тощо. Враховуючи, що земельна ділянка, яка належить [PERSON] має цільове призначення для будівництва і обслуговування житла, то враховуючи розмір підвалу та матеріали з яких він побудований, в подальшому підвал може бути використано як підземний поверх житлового будинку. Наразі підвал непридатний для проживання, але на ньому може формуватися житловий фонд. При проведенні експертизи викорчовувалися джерела за переліком зазначеним у висновку. Свідок [PERSON] пояснив, що у 2013 році на замовлення [PERSON] виготовив технічний паспорт на будівлю-підвал, право на яку останній набув за рішенням суду. На той час мав кваліфікований сертифікат, який надавав право на інвентаризацію будівель на професійній основі. Інвентаризація будівлі полягає в замірах фактичних розмірів і кресленні будівель та плану земельної ділянки. Щоб визначити зовнішні розміри будівлі, яка знаходиться під землею, необхідно заміряти товщину стін, які додаються до внутрішніх розмірів. В технічному паспорті приміщення, які знаходяться вище поверхні землі відображено пунктиром, вхід показано суцільною лінією, також відображено сходи. Підвальне приміщення має один вхід, який здійснюється з вулиці. Вхід облаштований як пригребиця, за аналогією входу в погріб. Вхід в підвал здійснюється з поверхні землі, а саме приміщення підвалу розташоване під землею та частково під будівлею колишнього «Тиру». Двері входу в підвал розташовані на початку сходинок. Будівля колишнього «Тиру» має окремий вхід з вулиці. Вхід до приміщення не може бути окремим об`єктом інвентаризації, а є частиною самого приміщення, тобто в даному випадку пригребиця не може бути окремим об`єктом нерухомості. Пригребицю відобразив в плані. На той час пригребиця нікому не належала. Вхід можна позначати окремою літерою, або не позначати. Поняття житлової нерухомості і житлової будівлі є різними, їх не можна ототожнювати. Зазначив будівлю підвалу як об`єкт житлової нерухомості, але це не означає, що він є житловою будівлею та в ньому можна проживати. На момент інвентаризації підвал не був придатний для проживання. Підвал може бути і житловим в залежності від того до якої категорії будівель він відноситься. Для того, щоб перевести будівлю в житлову необхідно отримати в архітектурі дозвіл на переобладнання та рішення виконкому. В інвентаризаційній справі відсутнє рішення виконкому на переобладнання чи дозвіл на переобладнання. [PERSON] не зверталась до нього щодо перереєстрації технічного паспорта чи виготовлення до нього змін. Свідок [PERSON] пояснив, що на замовлення [PERSON] він в складі бригади з трьох чоловік виконував будівельні роботи по [ADDRESS] , де мали будувати житловий будинок. На час події близько 4-5 років назад, був зареєстрований як фізична-особа підприємець. Коли розпочали будівельні роботи, працівники магазину-ресторану не пускали їх до місця виконання будівельних робіт, на територію де тротуарна плитка, оскільки це приватна власність та говорили, що викличуть працівників поліції. Магазин-ресторан межує з територією місця проведення ремонтних робіт та підвальним приміщення. Через хвіртку забору зайти не могли, оскільки не пускали працівники магазину-ресторану. Два рази на місце виконання будівельних робіт приїжджали працівники поліції, з якими спілкувався чоловік [PERSON] , після чого на деякий час припиняли будівельні роботи. Поліцію викликали працівники магазину-ресторану. Договір підряду на проведення ремонтних робіт укладено не було, оскільки їм перешкоджали виконувати роботи по будівництву житлового будинку. Їх не допускали ні до земельної ділянки, ні до місця виконання будівельних робіт, дозволу на демонтаж плитки не надали. Всі роботи проводили через дах сусідньої будівлі, а саме проходили через розкритий дах та спускались по драбині на землю до входу в підвал. До них підходили працівники магазину-ресторану, щоб забрали драбину, оскільки це приватна територія. На вказаному об`єкті працювали майже три тижня. Ними було виконано наступні будівельні роботи: перекрито дах сусідньої від підвалу будівлі, в середині якої зроблено косметичний ремонт, поштукатурено стіни, проведено водопостачання та каналізацію в підвал. Свідок [PERSON] пояснив, що є чоловіком позивача [PERSON] , яка придбала будівлю для проживання в м. Бобринець. [PERSON] запросила будівельників спланувати роботи, отримала дозвіл на реконструкцію та будівельники приступили до робіт. Підвал потребував ремонту, однак до підвалу будівельники потрапити не змогли через перешкоди, які чинили персонал магазину «Маркет» та прилеглих до нього товариств, приблизно 20 чоловік, які виганяли їх з території, викидали речі, дошки з території, не дали змогу огородити місце реконструкції, зняти із земельної ділянки [PERSON] плитку та побудувати будинок, не пускали будівельників в підвал через двір, у зв`язку з чим будівельники залазили через кришу сусідньої будівлі. Після чого Бобринецьке районне споживче товариство встановило паркан від сусідньої будівлі. На місце проведення робіт він приїжджав коли приїздили працівники поліції. Будівельники провели воду та каналізацію в підвал, провели електрику, поштукатурили стіни в середині приміщення сусідньої будівлі та її фасад. Покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд визнає правдивими, оскільки узгоджуються між собою та іншими матеріалами справи, підстав їм недовіряти у суду немає. Твердження Бобринецького РСТ про належність йому входу в підвал, власником якого є позивач, оцінюється критично, оскільки суперечить єдності об`єкту нерухомості, так як вхід у підвал разом з підвалом утворюють єдине ціле, пов`язані спільним призначенням, експлуатація яких окремо неможлива, інших входів в належний позивачу підвал немає, а тому вхід не може бути відокремлений від підвалу без його пошкодження або істотного знецінення. Таким чином, твердження Бобринецького РСТ про те, що вхід у підвал є самовільно побудованою службовою (підсобною) будівлею під літерою «Ж» не доведено, оскільки такого об`єкту нерухомості на території земельної ділянки з кадастровим номером 3520810100:50:073:0040 під час проведення експертиз не виявлено. Даний висновок також узгоджується з актом поточних змін від 17.10.2020 року обстеження в натурі домоволодіння по [ADDRESS] , згідно якого службову будівлю під літерою «Ж» знесено (аркуш 130 інвентарної справи №4182, Т7 а.с.63). [PERSON] зверталась до Бобринецького ОПГХ з листом від 21.04.2020 року щодо забезпечення доступу будівельної техніки та проведення демонтажу плит, які знаходяться поверх покрівлі належної їй будівлі по [ADDRESS] (Т1 а.с.45, 46), на який листом Бобринецького ОПГХ відмовлено у вторгненні на їх територію та розібранні плитки, так як межі земельної ділянки встановлені в 1997 році, які відокремлені забором від суміжних сусідів (Т1 а.с.47, 48). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.30 ЗК України в редакції Закону №2196-XII від 13.03.1992 року, чинній на час придбання майна [PERSON] за договором купівлі-продажу від 23.09.1998 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об`єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Згідно ч.2 ст.120 ЗК України (в редакції Закону №1702-VI від 05.11.2009 року, чинній на час придбання майна [PERSON] за договором купівлі-продажу від 27.02.2018 року) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до\~ч.1\~ст.377\~ЦК України\~(в\~редакції Закону\~№1702-VI\~від 05.11.2009\~року, чинній на час придбання майна [PERSON] за договором купівлі-продажу від 27.02.2018 року) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до\~п.\~«е» ч.1\~ст.141\~ЗК України\~(із\~змінами згідно\~із Законом\~№1702-VI\~від 05.11.2009\~року, чинній на час придбання майна [PERSON] за договором купівлі-продажу від 27.02.2018 року) підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. У постанові від 04.12.2018 року (справа №910/18560/16) (провадження № 12-143гс18) Велика Палата Верховного Суду робить висновки, про те, що правові норми, які визначали долю земельної ділянки, наданої у власність чи користування, в разі відчуження розташованих на ній будівель чи споруд неодноразово змінювалися. Так, при відчуженні об`єктів нерухомого майна під час дії статті 30 ЗК України в редакції 1992 року закон передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення набувачем цього права. За приписами статті 120 ЗК України в редакції від 25 жовтня 2001 року (в період з 1 січня 2002 року до 20 червня 2007 року) при відчуженні об`єкта нерухомого майна, розташованого на відповідній ділянці, до набувача могло переходити право на цю земельну ділянку. Водночас автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди передбачала стаття 377 ЦК України. Стаття 120 ЗК України (в редакції Закону України № 997-V від 27 квітня 2007 року) знову закріпила автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди. Поточна редакція статті 120 ЗК України (зі змінами, внесеними Законом України № 1702-VI від 5 листопада 2009 року) також передбачає автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі або споруди, і ці норми мають імперативний характер. Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (пункти 8.3, 8.4, 8.5). При цьому у п.8.11 зазначеної постанови, Велика Палата Верховного суду вказує, що враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній землекористувач процедур й порядку припинення землекористування, подавши заяву про відмову від права постійного користування, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 наводиться правий висновок, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована (пункти 51, 52). При цьому ніхто інший, окрім власника цього об`єкта, не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна (пункт 49). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (постанови від 04.12.2018р. у справі № 910/18560/16, від 03.04.2019р. у справі № 921/158/18, від 22.06.2021р. у справі № 200/606/18, від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019р. у справі № 263/6022/16-ц, від 31.08.2021р. у справі № 903/1030/19). У постанові від 22 червня 2021 року (справа № 200/606/18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів давнього Риму 7 (збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Належне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 15 грудня 2021 року (справа № 924/856/20). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у зв`язку з набуттям [PERSON] права власності на будівлю підвалу на підставі договору купівлі-продажу підвального приміщення, укладеного 23.09.1998 року між [PERSON] та Бобринецьким комбінатом громадського харчування, який визнано дійсним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2005 року по справі №2-752/2005р., належне Бобринецькому ОПГХ право постійного користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля підвалу, автоматично припинено, а [PERSON] набув право користування нею в силу вимог ч.1 ст.30 ЗК України в редакції Закону №2196-XII від 13.03.1992 року. При цьому припинення (перехід) права користування земельною ділянкою відбулось за згодою Бобринецького комбінату громадського харчування, що підтверджується заявою останнього від 27.09.1999 року про припинення користування нею в зв`язку з продажем вказаного підвального приміщення та прибудови [PERSON] . Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі суд вважає, що Бобринецьке ОПГХ, Бобринецьке РСТ та [PERSON] не мають права на земельну ділянку з кадастровим номером 3520810100:50:073:0040 площею 0,0131 га. та будівлю підвалу із входом до нього, що розташовані за адресою [ADDRESS] , які перебувають у приватній власності [PERSON] , а тому має місце порушення зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно права власності позивача на будівлю підвалу та земельну ділянку кадастровий номер 3520810100:50:073:0040, на якій він розташований. Бобринецьке ОПГХ вважає, що право постійного користування земельною ділянкою №4, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія І-КР №000152 від 27.07.1997 року, не припинено так як правовстановлюючий документ на неї є чинним, з огляду на що між сторонами і виник спір, внаслідок чого відповідачі фізично володіють майном позивача та не допускають позивача до нього посилаючись на вказаний державний акт. Таким чином, порушене право позивача як власника цієї ділянки підлягає захисту в обраний спосіб, а саме шляхом визнання припиненим право постійного користування земельною ділянкою (ділянка № [NUMBER] на плані зовнішніх меж землекористування), яка надана в постійне користування Бобринецькому ОПГХ, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія І-КР №000152 від 27.07.1997 року, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в частині накладання меж із земельною ділянкою кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] , загальною площею накладання 0,007706 га (77,06 кв.м.), яке зображено у Додатку 2 до висновку комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №20/21/22-27 від 29.11.2023 року (Фрагмент 1). Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). Згідно з частинами першою, другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.5 ЦПК України, застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, та характеру його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності чи користування на земельну ділянку, не позбавляє власника фактичного володіння нею, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Інакше кажучи, зайняття земельної ділянки, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цією ділянкою. У таких випадках її власник має право вимагати усунення цих перешкод, зокрема, заявити негаторний позов про демонтаж спорудженого на земельній ділянці об`єкта нерухомого майна. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені у статті 152 ЗК України, згідно з якою держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Системний аналіз даних положень законодавства дає підстави для висновку, що при вирішенні питання щодо захисту права власності на земельну ділянку суди повинні встановити зміст і характер його порушення та спосіб захисту, який буде ефективним і забезпечить поновлення порушеного права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі №369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі №910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі №922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі №916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі №903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі №766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі №143/591/20 (пункт 8.31)). У постанові від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц, провадження № 14-67цс20). З вищевказаних висновків експертів та пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що позивач позбавлений можливості здійснити ремонт підвалу, реалізувати свої наміри на будівництво індивідуального житлового будинку на власній земельній ділянці, оскільки землекористувачі суміжної земельної ділянки чинять перешкоди, блокуючи прохід та проїзд до земельної ділянки, кадастровий номер 3520810100:50:073:0040, та об`єкту житлової нерухомості - будівлі підвалу по [ADDRESS] , яка на ній знаходиться. Бобринецьке ОПГХ, яке забороняє позивачу входити та виконувати підготовчі, ремонтні та монтажні роботи по встановленню покрівлі підвальної частини будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на території належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040, оскільки вважає, що межі земельної ділянки, яка надана йому у користування, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є незмінними з 1997 року (Т1 а.с.47, 48), порушує право власності позивача на вказані об`єкти цивільних прав. Бобринецьке РСТ та [PERSON] , як співвласники комплексу будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та фактичні користувачі наданої Бобринецькому ОПГХ земельної ділянки № [NUMBER] для розміщення і експлуатації будівель і споруд, є співвласниками також огорожі (паркану) та фігурних елементів мощення (плитки), які унеможливлюють доступ до належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 з розташованим на ній підвалом, чим порушують право власності позивача. Таким чином, порушене право позивача підлягає захисту шляхом: 1).усунення [PERSON] перешкоди у володінні та користуванні будівлею, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельною ділянкою кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 загальною площею 0,0131 га (131 кв.м.), шляхом зобов`язання Бобринецького районного споживчого товариства, Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування та [PERSON] за власний рахунок усунути знаходження на земельній ділянці кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 по [ADDRESS] , огорожі (паркану) та фігурних елементів мощення (плитки), забезпечивши їх перебування за межами вказаної земельної ділянки, шляхом виконання наступних будівельних робіт: демонтаж огорожі (паркану) з металевого профілю разом з металевим каркасом з точки 11 до точки 14 довжиною 9,60 м (графічно відображено в додатку 1 до висновку експерта №2407/20 від 19.08.2020 року лінією зеленого кольору); перенесення демонтованих металевого профілю та металевого каркасу за межі земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040, яка у висновку експерта №2407/20 від 19.08.2020 року позначена як А-А обмеженою поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-1 (суміжна з землями комунальної власності Бобринецької міської об`єднаної територіальної громади), межа проходить по ламаній лінії довжиною відрізків (м) 6,10+0,75+10,35+5,45+4,20+2,30+4,20+4,30+9,00+5,85+2,10; демонтаж фігурних елементів мощення (плитки) в наступних межах земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040 (графічно відображено в додатку 1 до висновку експерта №2407/20 від 19.08.2020 року стилізованим штрихуванням червоного кольору): - від точки 10 до точки 11 довжиною 5,85 м; - від точки 11 до точки 13 довжиною 0,50 м; - від точки 13 до точки 5 довжиною 8,68 м; - від точки 5 до точки 15 довжиною 0,60 м; - від точки 15 до точки 16 довжиною 1,90 м; - від точки 16 до точки 17 довжиною 3,50 м; - від точки 17 до точки 7 довжиною 0,38 м; - від точки 7 до точки 8 довжиною 4,20 м; - від точки 8 до точки 9 довжиною 4,30 м; - від точки 9 до точки 10 довжиною 9,00 м. перенесення демонтованих фігурних елементів мощення (плитки) за межі земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040, що у висновку експерта №2407/20 від 19.08.2020 року позначена як А-А обмеженою поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-1 (суміжна з землями комунальної власності Бобринецької міської об`єднаної територіальної громади), межа проходить по ламаній лінії довжиною відрізків (м) 6,10+0,75+10,35+5,45+4,20+2,30+4,20+4,30+9,00+5,85+2,10; 2). [PERSON] перешкоди у проході та проїзді до земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на якій знаходиться об`єкт житлової нерухомості будівля підвалу по [ADDRESS] , з фасадної межі (у висновку експерта №2407/20 від 19.08.2020 року позначена як А-А обмеженої поворотними точками 10-11, орієнтованої на вулицю Миколаївська) шляхом зобов`язання Бобринецького районного споживчого товариства, Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування та [PERSON] за власний рахунок виконати будівельні роботи з демонтажу огорожі (паркану) з металевого профілю, металевого каркасу та бутового фундаменту з точки «10» до точки «12» довжиною 5,58 м та далі з точки «12» до точки «13» довжиною 0,70 м, графічно відображених в додатку 1 до висновку експерта №2407/20 від 19.08.2020 року лінією синього кольору, які унеможливлюють доступ до земельної ділянки 3520810100:50:073:0040. Вимога позову [PERSON] в частині зобов`язання відповідачів відшкодувати виконання будівельних робіт задоволенню не підлягає з огляду на таке. Порядок виконання судового рішення визначається Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIIIзі змінами (далі - Закон №1404-VIII), згідно частини 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною 6 статті 26 Закону визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). Згідно ч.1 ст. 62 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. Отже, позов [PERSON] в частині усунення перешкод шляхом зобов`язання відповідачів відшкодувати роботи задоволенню не підлягає, оскільки виконання судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII зі змінами, яким покладається виконання судового рішення протягом 10 робочих днів саме на відповідача тобто в добровільному порядку за його власний рахунок, тому покладення обов`язку на відповідачів здійснити відшкодування витрат інших осіб по виконанню будівельних робіт є передчасним так як позбавляє відповідачів в добровільному порядку виконати судове рішення. Крім того, за вимогами пункту 6.2.1 ДБН А.3.2-2-2009 «Охорона праці і промислова безпека у будівництві» будівельні майданчики та виробничі дільниці повинні бути огороджені згідно з ГОСТ 23407. Оскільки за вимогами безпеки будівельні майданчики повинні бути огороджені, а працівники Бобринецького районного споживчого товариства та Бобринецького об`єднання підприємств громадського харчування чинили перешкоди позивачу у виконанні підготовчих, ремонтних та монтажних робіт по встановленню покрівлі підвальної частини будівлі підвалу, зокрема виганяли робітників з належної позивачу території, викидали речі, зокрема дошки, для повноти захисту прав позивача і недопущення стану невизначеності у відносинах позивача з відповідачами Бобринецького РСТ, Бобринецького ОПГХ, узгодження дій між сторонами для вичерпання конфлікту, суд приходить до висновку, що вимоги про зобов`язання Бобринецького РСТ, Бобринецького ОПГХ не чинити перешкод: у здійсненні [PERSON] підготовчих, ремонтних та монтажних робіт по встановленню покрівлі підвальної частини будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] та у встановленні [PERSON] паркану, на межі належної їй земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:073:0040, загальною площею 0,0131 га (131 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , також підлягають задоволенню. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Щодо заявленої представником Бобринецького РСТ позовної давності до вимог про припинення права постійного користування Бобринецького ОПГХ суд зазначає наступне. Згідно із статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до частин 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 28.01.2019 року [PERSON] звернулась у справі №383/43/19 із самостійними вимогами про припинення права користування до Бобринецького ОПГХ про припинення права постійного користування згідно Державного акту на право постійного користування землею від 24.07.1997 року серії І-КР №000152. Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №291, від 29.04.2020 №313та від 04.05.2020 №332 постановлено (поміж-іншим), установити з 12.03.2020 по 22.05.2020 на усій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року. 02.04.2020 рокунабрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)». Відповідно до п.11 вказаного Закону під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019),розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 12-14 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року. Також, 15.03.2022 Верховною радою України було прийнято Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17.03.2022. Вказаним законом було доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Отже, з урахуванням статті 257 ЦК України, [PERSON] вправі була звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права у строк не пізніше 28.01.2022 року, позов подано 27 серпня 2020 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності. Крім того,Законами України були внесені зміни до ЦК України щодо продовження строків за ст.257 ЦК на час дії карантинних обмежень та на час введеного в Україні воєнного стану. Врахувавши вищезазначене, суд приходить до висновку, що для заявлених [PERSON] вимог строки загальної позовної давності не спливли. Крім того, земельна ділянка згідно Державного акту на право постійного користування землею від 24.07.1997 року серії І-КР №000152 надавалась Бобринецькому ОПГХ, а не Бобринецькому РСТ, що свідчить про те, що Бобринецьке РСТ заявило про застосування позовної давності до вимог пред`явлених до Бобринецького ОПГХ, тобто заявило про захист не свого, а чужого права, що суперечить статтям 256, 257, 267 ЦК України та також свідчить про відсутність підстав для застосування строку позовної давності до вимоги про припинення права користування землею. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже інші доводи Бобринецького РСТ відхиляються так як значення не мають. Щодо зустрічного позову Задовольняючи первісний позов судом зокрема встановлено, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2008 року по справі №2-165/2008 р. визнано дійсним договір купівлі-продажу підвального приміщення, що знаходиться по [ADDRESS] від 20.01.2006 року між [PERSON] та [PERSON] ; визнано право власності на підвальне приміщення, що знаходиться по [ADDRESS] за [PERSON] , що підтверджується його копією (аркуші 30-31 у справі №2-165/2008 р.,Т6 а.с.248-249). Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , за замовленням [PERSON] ,виготовленого станом на 27.11.2013 року технічний паспорт на об`єкт житлової нерухомості (будівлю підвалу), розташованого на [ADDRESS] , яка позначена літерою «А» та складається з підвалу та входу у підвал розміром 4,20х2,30, що підтверджується його копією (Т1 а.с.83-88). 12.02.2018 року на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2008 року за [PERSON] зареєстровано право власності на будівлю, об`єкт житлової нерухомості, а саме підвал, позначений літерою «А», загальною площею 90,1 кв.м., житловою площею 83,8 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1486023135208 (Т1 а.с.181). Далі [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу від 27.02.2018 року у приватну власність будівлю (об`єкт житлової нерухомості), розташовану в [ADDRESS] , яка позначена на плані технічної документації літерою А - підвал, загальною площею 90,1 кв.м., на земельній ділянці площею0,0136 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),на підставі якого 27.02.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на будівлю, об`єкт житлової нерухомості, а саме підвал, позначений літерою «А», загальною площею 90,1 кв.м., житловою площею 83,8 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями купівлі-продажу від 27.02.2018 року (Т1 а.с.11-13) та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т1 а.с.14, 185). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності гарантується Конституцією України і захищається способами, встановленими законодавством. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Твердження Бобринецького РСТ про те, що вхід у підвал є самовільно побудованою службовою (підсобною) будівлею під літерою «Ж» Бобринецького РСТ не доведено, оскільки такого об`єкту нерухомості на території земельної ділянки з кадастровим номером 3520810100:50:073:0040 під час проведення експертиз не виявлено. Даний висновок також узгоджується з актом поточних змін від 17.10.2020 року обстеження в натурі домоволодіння по [ADDRESS] , згідно якого службову будівлю під літерою «Ж» знесено (аркуш 130 інвентарної справи №4182, Т7 а.с.63). Судом з досліджених матеріалів не встановлено над підвалом [PERSON] наземної підсобної будівлі, яка належить Бобринецькому РСТ, про існування якої стверджує останній. Отже, Бобринецьке РСТ речових права на належну позивачу [PERSON] будівлю підвалу, розташовану за адресою: [ADDRESS] , не має. Твердження Бобринецького РСТ про належність йому входу в підвал, власником якого є позивач, оцінюється критично, оскільки суперечить єдності об`єкту нерухомості, так як вхід у підвал разом з підвалом утворюють єдине ціле, пов`язані спільним призначенням, експлуатація яких окремо неможлива, інших входів в належний позивачу підвал немає, а тому вхід не може бути відокремлений від підвалу без його пошкодження або істотного знецінення. Бобринецького РСТ не довело, що функціональне призначення підвалу, який належить [PERSON] на праві приватної власності, порушує його права, аджене має ніяких речових права на вказану будівлю підвалу, а тому право, яке не порушене не підлягає захисту. Крім того, з висновку експертів комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №20/21/22-27 від 29.11.2023 року вбачається, що враховуючи планування, площу та конструктивні елементи, з яких складається будівля підвалу літ. «А», розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14860223135208, вона може бути використана відповідно до вимог ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» в якості підземного поверху житлового будинку і її можливо буде віднести до житлового фонду об`єктів житлової нерухомості. Отже,\~доводи Бобринецького\~РСТ про\~невідповідність підвалу\~вимогам до\~житлового приміщення,\~так як\~не придатне для\~проживання чи\~відпочинку, не спростовують правомірність набуття [PERSON] права власності, яке було за нею зареєстроване як на об`єкт житлової нерухомості. Щодо вимог визнання недійсним технічного паспорта. Нормативно-методологічне забезпечення діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, порядок та методика проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд регулюються Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 (далі - Інструкція). Інструкції визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: визначення їх фактичної площі та об`єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів; установлення вартості об`єктів. До об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать: багатоквартирні житлові будинки, гуртожитки; одноквартирні (садибні) житлові будинки; багатофункціональні будинки і комплекси; будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо; господарські будівлі (сараї (хліви), гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо); господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо); садові та дачні будинки, гаражі (що не відносяться до господарських: багатоповерхові, підземні, одноповерхові-блокові); захисні споруди цивільного захисту (цивільної оборони). Технічній інвентаризації підлягають як квартири, житлові будинки та гуртожитки загалом, так і їх основні елементи: секції; поверхи (надземні, цокольні, підвальні, технічні, мансардні); сходово-ліфтові вузли; квартири (групи квартир); квартири в одноквартирних (садибних) житлових будинках; кімнати, житлові осередки, секції у гуртожитках. Технічну інвентаризацію проводять у таких випадках: 1) перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення, реставрації, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт; 2) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, щодо якого отримано право на виконання будівельних робіт; 3) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки шляхом реконструкції завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію; 4) перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, зазначених у пункті 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». В інших випадках технічна інвентаризація проводиться за бажанням замовника (пункт 6 розділу І Інструкції). Технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Технічний паспорт має бути прошнурований, пронумерований та скріплений підписом керівника суб`єкта господарювання, який проводив інвентаризацію, а також підписом виконавця робіт і контролера із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (пункт 2 розділу І Інструкції). Складовими частинами технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами є: 1) схема розташування будівель та споруд; 2) експлікація до схеми розташування будівель та споруд; 3) план будинку садибного типу; 4) експлікація приміщень будинку садибного типу; 5) характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (пункт 13 розділу І Інструкції). Інформація, яка міститься в технічних паспортах, має відповідати матеріалам технічної інвентаризації (пункт 28 розділу І Інструкції). З огляду на норми Інструкції суд зазначає, що технічний паспорт на будинок не підтверджує право власності та, відповідно, не заміняє собою свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ, не дає право володіти, користуватись чи розпоряджатись нерухомістю - це лише документ, який фіксує технічні дані об`єкта; не має строку дії. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Правочинам, на відміну від деяких інших підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (наприклад, юридичних та фактичних вчинків, заподіяння шкоди тощо), властиве правомірне вольове вчинення особою, яка має належний статус суб`єкта цивільного права, юридичних дій, спрямованих на свідоме створення конкретного цивільного правового результату для себе або інших осіб. Оскільки технічний паспорт на об`єкт житлової нерухомості не є правовстановлюючим документом на нього, а лише констатує його наявність із зазначенням адреси, плану та технічних характеристик, то відповідно не може бути визнаний недійсним. Таким чином, Бобринецьке РСТ не має жодного речового прав на належну [PERSON] будівлю підвалу із входом до нього, з огляду на що Бобринецьке РСТ не довело порушення своїх прав фактом державної реєстрації речового права власності за [PERSON] на будівлю підвалу, як об`єкту житлової нерухомості, та фактом виготовлення 27.11.2013 року ФОП [PERSON] на вказаний об`єкт житлової нерухомості технічного паспорту, а тому зустрічний позов задоволенню не підлягає. Щодо судових витрат. 07.05.2024 року на електронну адресу суду від представника позивача [PERSON] адвоката Гура К.В. надійшла заява про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат, в якій зазначено про приєднання до матеріалів справи доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 130000 грн., з проханням вирішити питання щодо їх стягнення на користь [PERSON] (Т6 а.с.205-213). На підтвердження заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи надано: договір №29/07 про надання про надання правничої/правової допомоги від 29.07.2020 року, укладений між адвокатським бюро «Костянтина Гури», в особі керуючого бюро (засновника) Гури Костянтина Вікторовича та фізичною особою [PERSON] , у пункті 4.1 якого сторони визначили, що за правову допомогу, передбачену в п.1 Договору замовник сплачує бюро винагороду в фіксованому розмірі: за 2020 рік 30000 грн.; за кожен наступний календарний рік 25000 грн. (Т6 а.с.208-209); рахунок №17 від 02.09.2020 року оплати за надання правової допомоги по договору №29/07 від 29.07.2020 року на суму 30000 грн. (Т6 а.с.210); квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 02.09.2020 року, №2 від 06.10.2020 року, №3 від 04.11.2020 року про прийняття від позивача [PERSON] коштів в загальній сумі 30000 грн. на підставі договору №29/07 від 29.07.2020 року (Т6 а.с.211); акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 30.04.2024 року до договору про надання правової допомоги №29/07 від 29.07.2020 року, який містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АБ «Костянтина Гури» в рамках надання правничої допомоги [PERSON] у справі №383/779/20 (Т6 а.с.212); докази направлення заяви про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат з додатками іншим учасникам справи (Т6 а.с.213). 08.05.2024 року на електронну адресу суду від представника відповідача Бобринецького районного споживчого товариства адвоката Курлейко О.С. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому просить: відмовити [PERSON] у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу через нереальність таких витрат (не підтвердження їх належними первинними документами); у разі визнання судом таких витрат реальними, зменшити їх розмір через необґрунтоване завищення таких витрат, яке неспіврозмірне із виконаною адвокатом роботою, складністю справи і значенням її для сторін. Зазначила, що позивачем не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, не додано детального опису робіт, а також не направлено заяву про стягнення витрат на правничу допомогу з долученими доказами Бобринецькому об`єднанню підприємств громадського харчування, що є підставою у відшкодуванні таких витрат. Крім того, зазначила, що сума гонорару є завищеною, не відповідає складності справи, критеріям розумності та обсягу робіт виконаних адвокатом, а також часом, витраченим на їх виконання, при цьому, календарний 2024 рік не завершився, а тому сума гонорару за 2024 рік, не підлягає оплаті. Долучені квитанції до прибуткового касового ордеру не можуть бути доказами сплати позивачем суми гонорару за надані послуги правничої допомоги і фактично є нікчемними документами без підтвердження реальності господарської операції фіскальним чеком та відомостями про наявність касового апарату. Згідно зі ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст.19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону №5076-VI). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.134\~ЦПК України\~разом з\~першою заявою\~по суті\~спору кожна\~сторона подає\~до суду\~попередній (орієнтовний)\~розрахунок суми\~судових витрат,\~які вона\~понесла і\~які очікує\~понести в\~зв`язку\~із розглядом\~справи. \~У\~разі неподання\~стороною попереднього\~розрахунку суми\~судових витрат\~суд може\~відмовити їй\~у відшкодуванні\~відповідних судових\~витрат,\~за винятком\~суми сплаченого\~нею судового\~збору. Тобто закон не встановлює обов`язок, а напроти надає суду право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження №61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18). З урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, її складності та тривалості розгляду, необхідних процесуальних дій сторони, оцінивши надані позивачем докази на підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу, ураховуючи наведені в клопотанні доводи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, принцип пропорційності задоволених вимог при покладенні на сторін судових витрат та зважаючи на те, що первісний позов задоволено частково, суд вважає, що понесені позивачами витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню на суму 120000 грн. (по 50000 грн. з кожного з відповідачів Бобринецького РСТ, Бобринецького ОПГХ та 20000 грн. з відповідача [PERSON] ). Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Оскільки розмір гонорару адвоката сторони позивача є фіксованим, неподання попереднього розрахунку суми його розміру (ч.ч. 1, 2 ст.134 ЦПК України) на переконання суду не є підставою для відмовити у його відшкодуванні. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатом розгляду справи первісні вимоги задоволено частково, тому з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору з кожного з відповідачів Бобринецького РСТ, Бобринецького ОПГХ в сумі 1898 грн. 38 коп., а також з відповідача [PERSON] в сумі 777 грн. 64 коп.

Outcome: partial