Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача\~звернулася до\~суду з\~зазначеним позовом,\~мотивуючи свої\~позовні вимоги\~тим,\~що 30.09.2021\~між ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та [PERSON] \~укладено Кредитний\~договір №\~435680283\~у формі\~електронного документу\~з використанням\~електронного підпису. На підставі\~цього договору\~ [PERSON] \~отримано кредит\~в сумі\~15100,00\~грн.\~зі строком\~кредитування 30\~днів від\~дати отримання\~коштів.\~Кредитор своє\~зобов`язання\~по видачі\~кредиту шляхом\~перерахування грошових\~коштів на\~банківський рахунок\~відповідачки,\~виконав,\~але останньою\~кредит не\~погашається,\~внаслідок чого\~загальна сума\~заборгованості на\~час звернення\~до суду\~з цим\~позовом складає\~63802,62\~грн.,\~яка складається\~з наступного:\~15100,00\~грн.\~-\~заборгованість по\~кредиту;\~48702,62\~грн.\~-\~заборгованість по\~несплаченим відсоткам\~за користування\~кредитом. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01. 06.03.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 06/03/24. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернула, а тому представник позивача був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати. Окрім того, що позивач поніс судові витрати: 2422,40 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які також просив стягнути з відповідача. Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 24 квітня 2024 року представником відповідача було надано відзив, згідно якого просила відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що у даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг. Конституційний Суд України у справі №1-12/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 11.07.2013 року, зазначив, що з огляду на приписи 4.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із нею ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» дотрималося вимог, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов про які вважав узгодженими банк. До того ж, належним чином не доведено існування прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, а також, сам по собі розрахунок заборгованості за відсотками, складений позивачем, не є доказом наявності такої заборгованості. За таких обставин позовна вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками - 48702,62 грн. (сорок вісім тисяч сімсот дві грн.62 коп.) є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Також зазначає. що порядок визначення розміру витрат на правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається статтею 137 ЦПК України. Крім свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, договору про надання правової допомоги, позивачем не надано підтвердження по сплаті зазначених витрат на професійну правничу допомогу і відсутній сам акт надання послуг, підписаний адвокатом і представником позивача. 01.05.2024 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якій представник просила позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що згідно законодавства електронна форма договору прирівнюється до письмової, факт отримання та користування грошова коштами відповідно до умов Договору Відповідач не заперечує. Уклавши Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр Договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов Договору на Сайті Первісного кредитора. Інформація була надана ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Відповідач ініціював укладення так договору, оформивши заявку на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Щодо витрат на правничу допомогу, зазначає, що відповідно до позиції Верховного Суду, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві представник позивача просить розглядати справу у його відсутність, позовну заяву підтримує, проти заочного рішення не заперечує Відповідач в судовому засіданні частково визнала позов, підтвердила факт укладання договору і те, що їй були перераховані кошти в сумі 15100,00 грн., заперечувала проти стягнення відсотків за користування кредитом та витрат на правничу допомогу. Також повідомила, що вона жодного платежу по сплаті заборгованості по кредиту не робила. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 30.09.2021 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір кредитної лінії № 435680283, на підставі якого відповідачем отримано суму 15100,00 грн. строком на 30 днів від дати отримання. Згідно п. 1.3. кредитного договору, на період строку, визначеного п. 1.7 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,22 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Встановлено, що Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Відповідно до платіжного доручення від 30.09.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано відповідачу кошти в розмірі 15100,00 грн. Згідно листа АТ «Таскомбанк» №2251/47.7.-БТ від 06.05.2024, у відповідності до договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», АТ «ТАСКОМБАНК» надавав послуги з обробки та передачі даних в міжнародну платіжну систему з використанням параметрів картки одержувача - фізичної особи та 30.09.2021 о 20:23 год. перераховано кошти в сумі 15100,00 гривень на банківську платіжну картку № [NUMBER] . 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого згідно додаткової угоди №27 від 31.12.2021 року був продовжений до 31.12.2022 року, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату відступило ТОВ «Таліон Плюс» своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту №435680283 від 30.09.2021 року. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого згідно додаткової угоди №3 від 30.12.2022 року був продовжений до 30.12.2024 року, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» за плату відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту №435680283 від 30.09.2021 року. 06.03.2023 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» був укладений договір факторингу №06/03/24 за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату відступило ТОВ «Юніт Капітал» своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту №435680283 від 30.09.2021 року. Згідно Реєстру боржників (Додаток №1 до Договору факторингу №06/03/24 від 06.03.2023 року (додаток до договору факторингу) станом на 06.03.2024 рік (день переходу права вимоги до нового кредитора) заборгованість [PERSON] за договором кредиту №435680283 від 30.09.2021 року склала 63802,62 гривень, із яких 15100,00 гривень основний борг, 48702,62 гривень нараховані проценти. Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки попередніх кредиторів. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №435680283 від 30.09.2021 року за період з 30.11.2021 року по 31.07.2023 року, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить в сумі 63802,62 грн., з яких: 15100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 48702,62 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. На даний час заборгованість по Кредитному договору боржником не погашена. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1. ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі, а Відповідач порушила умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку. Так, стороною позивача належними та допустимими доказами доведено факт укладення кредитного договору між сторонами, факт відступлення права вимоги та правомірність нарахування відсотків про кредиту, протилежного суду не доведено, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано до суду: договір про надання правничої допомоги №22/02/24-02 від 22.02.2024 року, протоколом погодження видів правової допомоги та договірної ціни від 22.02.2024 року до договору про надання правничої допомоги №22/02/24-02 від 22.02.2024 року; Таким чином, оцінюючи обґрунтованість вимог позивача, суд дійшов висновку, що обсяг наданих послуг адвокатом в суді відповідає критерію реальності таких витрат, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Крім того, оскільки, вимоги позивача задоволено в повному обсязі, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2422,00 грн.

Outcome: approved