Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 40561, 69 грн та судові витрати в розмірі 7100, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.01.2020 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №491018815 відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 30133,19 гривень, строк кредиту 36 місяців з відсотковою ставкою 39,90% річних. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач по справі свої кредитні зобов`язання не виконав внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 40561,69 гривень. 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 09.04.2024 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. В порядку 280-281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 22.01.2020 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 491018815 на суму кредиту 30\~133, 19 гривень строком на 36 місяців з відсотковою фіксованою ставкою 39,90 % річних. Згідно графіку платежів, який є додатком до Угоди про надання кредиту № 491018815 від 22.01.2020, повернення кредиту здійснюється шляхом щомісячних платежів в мінімальному розмірі 1447, 96 гривень, дата останнього платежу 23.01.2023. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останнє зарахування на погашення кредитних коштів відбулося 12.11.2020 в розмірі 1220, 00 гривень. Договором факторингу № 4 від 20.12.2021 підтверджується факт відступлення права вимоги за кредитним договором № 491018815 від 22.01.2020, боржник [PERSON] . Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положеньст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями\~1049,\~1054 Цивільного кодексу України\~передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «АЛЬФА-БАНК» не повернуті, а ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» отримало право вимоги за кредитним договором, а також те, що вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 491018815 від 22.01.2020 вбачається, що загальний розмір боргу [PERSON] станом на 20.12.2021 становить 40561, 69 гривень. Вказаний розрахунок заборгованості є чітким та зрозумілим, містить усю необхідну інформацію щодо періоду виникнення боргу та його розміру. Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру заборгованості зі сторони відповідача до суду не надходило, як і відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за умовами укладеного між сторонами договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень\~статті 133\~ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних в розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При звернені до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028, 00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №203 від 18.01.2024. Матеріалами справи підтверджується розмір витрат за надання правової допомоги, понесений позивачем в розмірі 7100 гривень. На підставі ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved