Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи вимоги тим, що 18.02.2020 року її донька [PERSON] в результаті протиправних умисних дій вчительки фізичного виховання відповідачки [PERSON] отримала тілесне ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла 5-го грудного хребця. За даним фактом 25.02.2020 року були внесені відповідні відомості до ЄРДР за ст. 128 КК України, та 29.05.2023 року їй повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину та в суді вона обвинувачувалась у тому, що вона 18 лютого 2020 року біля 11 години 30 хвилин перебуваючи в спортивному залі Панківського навчально-виховного комплексу, проводячи урок фізичного виховання із учнями 5-А класу, виконуючи із ученицею [PERSON] гімнастичну вправу «стійка на лопатках» діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити, допомагаючи їй виконати зазначені гімнастичну вправу, дала вказівку лягти спиною на мат, після чого взялася обома руками за ноги потерпілої в області стоп підняла її вверх, поставивши на лопатки та уперлась коліном своєї ноги в область спини потерпілої і таким чином діючи необережно натиснула коліном в ділянку грудного відділу хребта, внаслідок чого дитині було спричинено тілесне ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла 5-го грудного хребця, яке відповідно до висновку експерта № 52/21 від 07.11.2022 року відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке, що призвело до тривалого розладу здоров`я. Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27.07.2023 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст.. 128 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито, чим визнано винуватість обвинуваченої у пред`явленому їй обвинуваченні. В результаті отриманої травми дитина потребувала медичної допомоги та лікування і з моменту отримання травми по вересень 2023 року не відвідувала школу і лікувалася, а також продовжує лікування по сьогоднішній день, а саме перебувала в стаціонарі Чернівецької обласної клінічної лікарні з діагнозом «компресійний перелом 5 відділу хребця 1-го ступеня без зміщення уламків». В результаті стаціонарного та амбулаторного лікування дитини позивачем за призначенням лікарів були придбані за власний рахунок ліки та медичні препарати на суму 34000 грн., що підтверджується чеками і квитанціями. Крім цього дитина отримала фізичний біль, нервове потрясіння та моральні страждання, психологічний струс та страх через нерозуміння причин і мотивів поведінки вчительки. Вона боїться за своє життя і здоров`я. З урахуванням характеру та суспільної небезпеки вчинених проти дитини протиправних дії, її наслідків, позивач оцінила завдану дитині моральну шкоду у розмірі 180000 гривень. Просила стягнути з відповідача [PERSON] 34000 гривень завданої матеріальної та 180000 гривень завданої моральної шкоди, а також судові витрати по справі в сумі 536,80 грн. сплачений судовий збір та 32000 гривень витрат на професійну правову допомогу. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач та відповідач через своїх представників направили до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач підтримала свої вимоги, а відповідач посилалась на свої заперечення у відзиві із якого вбачається, що відповідач свою вину в умисному нанесенні тілесних ушкоджень дитині не визнає і зазначала, що стався нещасний випадок. Нанесені матеріальні збитки позивачу не підтверджені належними і допустимими доказами, а нанесені моральні збитки вона визнає частково не зазначаючи суму відшкодування оскільки суму відшкодування моральної шкоди позивач явно завищив і просила врахувати її матеріальний стан та те, що в її житловому будинку 20.05.2017 року сталася пожежа і вона відновлювала житло самостійно так як її чоловік не працює. Третя особа Служба у справах дітей просила розгляд справи здійснити без участі їх представника. Вивчивши матеріали цивільної справи, судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, виходячи з чого суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем підлягають частковому задоволенню. Так судом встановлено, що Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 дипня 2023 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст.. 128 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за № 12020260150000162 від 25.02.2020 року щодо неї закрито. При цьому суд який закрив кримінальне провадження встановив, що обвинувачена [PERSON] 18 лютого 2020 року близько 11 години 30 хвилин будучи вчителем фізичного виховання, перебуваючи в приміщенні спортивного залу Панківського навчально-виховного комплексу Сторожинецької міської ради, проводячи 4-й урок фізичного виховання, згідно затвердженого графіку занять із 5-А класом на тему «Гімнастика з елементами акробатики», виконуючи із ученицею [PERSON] , [INFO] , гімнастичну вправу «стійка на лопатках» діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити, допомагаючи їй виконати зазначену гімнастичну вправу, дала вказівку лягти спиною на мат, після чого взялася обома руками за ноги потерпілої в області стоп підняла її вверх, поставивши на лопатки та уперлась коліном своєї ноги в область спини потерпілої. Продовжуючи свої дії, [PERSON] підтягнула своїми руками ноги потерпілої ще вище та зсунувши своє коліно ноги ближче до шиї потерпілої, діючи необережно натиснула ним в ділянку грудного відділу хребта [PERSON] в напрямку ззаду наперед, внаслідок чого останній було спричинено тілесне ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла 5-го грудного хребця, яке відповідно до висновку експерта № 52/21 від 07.11.2022 року відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке, що призвело до тривалого розладу здоров`я. В судовому засіданні обвинувачена визнала свою винуватість та щиро каялася у вчиненому. Частиною шостою ст.82 ЦПК України визначено, що вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили , є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином вчинення злочинних дій відповідачем [PERSON] , які призвели до нанесення шкоди здоров`ю дитини позивача, доведені вказаною ухвалою суду, яка є обов`язковою для суду в цій цивільній справі. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 78, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значенні для вирішення справи Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На думку суду, беззаперечним є те, що позивачу було нанесено певну матеріальну шкоду пов`язану із транспортними витратами та витратами на лікування дитини і її відновлення, однак, як вже зазначалося доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значенні для вирішення справи Належними є докази, які містять інформацію. При цьому такі дані мають бути належними і допустимими. Натомість позивач не надала докази, які б підтверджували розмір (суму) нанесеної шкоди, заявленої до відшкодування відповідачем 34000 гривень. Єдиними доказами, які могли б підтверджувати витрати які понесла позивач могли би бути фінансові документи (квитанції, чеки), які поміщуються на 41- 47 аркуші справи. Однак чеки з 41 по 44 аркуші є нечитаємими, а тому суд їх не може вважати доказами. Разом з тим співставляючи те, що нанесення тілесних ушкоджень дитині позивача мало місце 18 лютого 2020 року, а фінансовий документ (а.с.45) на придбання ліків датований 24.03.2020 року, квитанція до прибуткового касового ордеру (а.с.46) на суму 1800 гривень датована 06.03.2020 року та така ж квитанція (а.с. 47) датована 24.02.2020 року, вони судом приймаються як належні докази. До того ж вказані докази об`єктивно підтверджуються також і висновком комп`ютерної томографії від 24.02.2020 року (а.с.24). Таким чином, на думку суду, відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає доказана матеріальна шкода в сумі 3302 гривень 99 копійок. Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Встановивши, що в результаті злочинних дій відповідача, позивачу було нанесено матеріальну шкоду, суд знаходить також, що внаслідок цього позивачу беззаперечно було нанесено і моральну шкоду, яка полягає в наявних фізичних стражданнях дитини позивача пов`язаних із перенесеними болями від травми та тяжкості вимушених змін в житті позивача, яка протягом тривалого періоду часу лікувалася, знаходячись практично в лежачому стані через перелом тіла 5-го грудного хребця, . яке відповідно до висновку експерта № 52/21 від 07.11.2022 року відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке, що призвело до тривалого розладу здоров`я. Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Тяжкість вимушених змін в життєвих і навчальних стосунках, оскільки дитина позивача навчалася в 5 класі і була позбавлена ходити до школи, суд також оцінює зважаючи на тривалість хвороби, що є наслідком середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які мали місце по необережній вині відповідача. Перенесені позивачем душевні страждання пов`язані в першу чергу з тим, що вона змушена була, не вчинивши жодних протиправних дій, терпіти фізичні страждання та лікуватися без будь-якого відшкодування нанесених матеріальних збитків зі сторони відповідача, яка до сьогодні не відшкодувала матеріальну шкоду. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує характер скоєного відповідачкою злочину, ступінь її вини, глибину фізичних та моральних страждань дитини позивача, нервовий стрес, пов`язаний із вчиненим злочином, травмою і тривалим лікуванням, а також вимоги розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~При цьому суд враховує також і матеріальне становище відповідача, та обставини хвороб відповідача та її чоловіка. При цьому обставини пожежі яка мала місце в житловому будинку відповідача, суд до уваги не приймає оскільки така пожежа мала місце задовго до нанесення тілесних ушкоджень дитині позивача та задовго до розгляду цієї позовної заяви. Таким чином, на підставі викладеного та враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які дані в п.9 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», щодо визначення розміру відшкодування на засадах розумності і справедливості, суд знаходить що сума в розмірі п`ятдесят тисяч гривень може бути належною і достатньою сумою відшкодування дитині позивача нанесеної моральної шкоди. Згідно вимог Закону України «Про судовий збір від 08.07.2011 року, з наступними змінами і доповненнями, позивач звільнена від сплати судового збору, а в справі відсутній фінансовий документ про сплату судового збору в сумі 536,80 грн., яку позивач просить стягнути із відповідача на свою користь, а відповідно в цій частині позов задоволенню не підлягає. Задоволенню не підлягає і позов в частині стягнення 32 тисяч гривень витрат на професійну правничу допомогу. Згідно наданого договору про надання правової (правничої) допомоги укладеного 26.10.2023 року між адвокатом Попова-Завгородня С.Г. та [PERSON] ціною договору є визначена в додатку № 1 до договору винагорода (гонорар) а оплата за договором здійснюється в строки визначені в цьому ж додатку. За умовами зазначеного від 26.10.2023 року за надання правової допомоги [PERSON] оплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 32000 гривень відповідно до складеного та підписаного сторонами акту виконаних робіт. Однак ні будь-якого фінансового документа ні акта виконаних робіт суду не надано, а тому в задоволенні вказаної вимоги позову слід відмовити за недоказаністю.

Outcome: partial