Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

07.03.2024 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та розірвати шлюб з відповідачкою. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 30.09.2017 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №4224. У шлюбі народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя складалося добре, проте після досягнення дитиною 11 місяців сімейні стосунки між сторонами погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактично припинення між подружжям шлюбних відносин. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до спільного життя та побутових проблем, у вирішенні яких сторони не доходили згоди. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, на примирення не згоден, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе і є таким, що суперечить інтересам сторін. Окрім того, [PERSON] також вказав, що відповідачка з вересня-жовтня 2023 року покинула родину, мешкає окремо, життям дитини не цікавиться, її забезпеченням не займається, за адресою мешкання дитини не з`являється, має намір будувати своє життя окремо від позивача та їхньої доньки. Малолітня донька [PERSON] проживає за місцем його мешкання та перебуває на його утриманні, він купує для дитини їжу, одяг, слідкує за її розвитком. Крім того, зазначив, що він має постійне місце роботи та стабільний дохід, задовільний стан здоров`я, має власне житло, де і мешкає разом з донькою. Ухвалою суду від 15 березня 2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Явку відповідачки суд визнав обов`язковою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином. 09.04.2024 року до канцелярії суду надав заяву, якою просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Дмитрієв О.І., який діє на підставі ордеру, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив винести заочне рішення, пояснив обставини викладені в позовній заяві та просив суд їх задовольнити, пояснивши, що відповідачка покинула позивача та дитину, разом з позивачем не проживає та не бажає приймати участь у вихованні дитини та не бажає продовжувати шлюбні відносини. Крім того, просив суд залишити судові витрати за позивачем. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місмце слухання справи повідомлялася заздалегідь та належним чином. 09.04.2024 року до суду надійшла нотаріально посвідчена заява відповідачки [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, в якій вона також зазначила, що погоджується з позовними вимогами. Представник третьої особи - Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь на належним чином. 10.04.2024 року на адресу суду надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, в матеріалах справи міститься заява представника третьої особи, якою останній просив розглядати справу за відсутності представника департаменту. Враховуючи невиконання відповідачкою вимог суду про явку в судове засідання, на підставі положень ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд постановив про розгляд справи у заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 вересня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №4224 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30 вересня 2017 року). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого 15.10.2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартири [ADDRESS] , де він проживає з малолітньою дитиною. Згідно змісту повідомлення КНП «Міська дитяча поліклініка №23» №236/0/567/-24 від 26.03.2024 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] та перебуває під спостереженням фахівців поліклініки з народження. За інформацією лікарі-педіатра до жовтня 2023 року дівчинка відвідувала амбулаторні прийоми в супроводі обох батьків. З жовтня 2023 року по теперішній час амбулаторні прийоми лікаря малолітня [PERSON] відвідувала в супроводі батька. Вихованням дочки та забезпеченням їй належного догляду займається батько. Рекомендації лікарів він також виконує в повному обсязі. Декларація про надання первинної медичної допомоги доньці укладена з батьком. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, складено Висновок № 154 від 05.04.2024 року, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно якого, [PERSON] запрошувалася до Департаменту служб на співбесіду, однак не з`явилася, пояснень чи документів не надавала. [PERSON] з приводу встановлення їй порядку участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , та щодо усунення перешкод у спілкуванні з дочкою з боку батька, до Департаменту служб не зверталася, ніяких доказів виконання нею батьківських обов`язків не надавала. До матеріалів справи надійшла нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 29.03.2024 року, в якій зазначено, що мати не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, відносно [PERSON] , [INFO] , що підтверджує її байдуже ставлення до дитини. Згідно інформації адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка №23» малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває під спостереженням фахівців поліклініки з народження. За інформацією лікарі-педіатра з жовтня 2023 року по теперішній час амбулаторні прийоми лікаря малолітня [PERSON] відвідувала в супроводі батька, [PERSON] .. Вихованням дочки та забезпеченням їй належного догляду займається батько, рекомендації лікарів батько виконує в повному обсязі. Декларація про надання первинної медичної допомоги доньці укладена з батьком. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. В судовому засіданні був допитаний в якості свідка [PERSON] , який пояснив, що він є батьком позивача [PERSON] . Відповідачка [PERSON] з вересня-жовтня 2023 року не проживає та не підтримує шлюбні відносини з [PERSON] , не займається вихованням своєї малолітньої дочки, не надає їй матеріальної допомоги, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Малолітня дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом [PERSON] , перебуває на його утриманні, він купує для дитини їжу, одяг та слідкує за її розвитком. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, працює віддалено. Свідок також зазначив, що мати позивача - [PERSON] допомагає [PERSON] у вихованні малолітньої дитини. Крім того, наголосив, що ніяких перешкод відповідачці у спілкуванні з малолітньою дочкою з боку [PERSON] та його родичів ніхто не чинить. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов`язків з незалежних від неї причин. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, [PERSON] не виконує. Як вже було зазначено, відповідачка не проявляє до дочки батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток. Окрім того, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідачки [PERSON] про визнання позовних вимог, в якій остання не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у зв`язку з такою поведінкою відповідачки, свідомим нехтуванням нею своїми обов`язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України. Одночасно відповідачу роз`яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання щодо судового збору суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved