Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

позов зареєстрований судом 29.02.2024 року і мотивований тим, що 20.06.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 468166-КС-001шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Бізнес позика» про укладення договору про надання кредиту № 468166-КС-001 від 20.06.2023 року на умовах, визначених офертою. Позивач направив відповідачеві через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6101 на номер телефону [NUMBER] (зазначений відповідачем у анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Відповідач отримав кредитні кошти 33\~000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності та зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Сторони погодили те, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1, 15013537 процентів за кожен день користування кредитом; протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, що наявна на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів; сторони погодили графік платежів. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 468166-КС-001виконало та надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 33\~000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка зазначена ним при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Процентна ставка нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, із врахуванням дня видачі кредиту до дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 468166-КС-001 не виконав, тому станом на 12.02.2024 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 143\~319,88 грн. Дана сума складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 33\~000 грн., суми прострочених платежів по процентах 105\~369, 88 грн., суми прострочених платежів за комісією 4\~950 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «Бізнес позика» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту № 468166-КС-001 від 20.06.2023 року в загальній сумі 143\~319,88 грн. та судовий збір 2\~422,40 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223,\~280 ЦПК України\~суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20.06.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 468166-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Бізнес позика» про укладення договору про надання кредиту № 468166-КС-001 від 20.06.2023 року на умовах, визначених офертою. Позивач направив відповідачеві через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6101 на номер телефону [NUMBER] (зазначений відповідачем у анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Відповідач отримав кредитні кошти 33\~000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності та зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Сторони погодили те, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1, 15013537 процентів за кожен день користування кредитом; протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, що наявна на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів; сторони погодили графік платежів. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 468166-КС-001виконало та надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 33\~000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , зазначену позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Процентна ставка нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, із врахування дня видачі кредиту до дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Крім того, у разі дотримання графіку платежів, сторонами погоджено проценти за користування кредитом 47\~850 грн., комісія 0 4\~950 грн, загальний платіж 85\~800 грн. Останній з 12-ти платежів мав бути сплачений 05.12.2023 року. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором, однак, умови кредитного договору не виконав. З повідомлення АТ КБ «ПриватБанк», зокрема, вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Згідно виписки по рахунку [PERSON] , 20.06.2023 року йому зараховано перекази на картку в сумі 25\~000 грн. та в сумі 8\~000 грн. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Отже, позивач надав належні і допустимі докази укладення 20.06.2023 року із [PERSON] договору № 468166-КС-001 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 33 000 грн. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Бізнес позика» за договором про надання кредиту від 20.06.2023 року № 468166-КС-001 станом на 12.02.2024 року становить 143\~319, 88 грн. Дана сума складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 33\~000 грн., суми прострочених платежів по процентах 105\~369, 88 грн., суми прострочених платежів за комісією 4\~950 грн. Станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, тому загальна сума боргу 143\~319,88 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Бізнес позика». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2\~422, 40 грн., сплаченого з позивачем із урахуванням коефіцієнту 0, 8, згідно платіжної інструкції № 1304 від 27.02.2024 року.

Outcome: approved