Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 15.04.2024, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 07.08.2015 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №376; після розірвання шлюбу залишити дійсне прізвище « [PERSON] ». Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 07.08.2015 сторони уклали шлюб, від якого мають двох спільних малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з несумісністю характерів, різними поглядами на шлюб та сім`ю, відсутністю взаєморозуміння та поваги один до одного, шлюбно-сімейні стосунки між ними ускладнились, а остаточно припинились з липня 2023 року. З того часу спільного господарства вони не ведуть. На переконання позивача, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме її інтересам, доцільності у наданні строку на примирення не вбачає. Майновий спір та спір щодо визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній. Ухвалою суду від 25.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Позивач [PERSON] пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, після розірвання шлюбу просила прізвище « [PERSON] » залишити без змін. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд доходить висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 07.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №376, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2015. Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх синів [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 11.07.2018), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07.04.2016). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям не склались у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та поваги один до одного, несумісністю характерів, різними поглядами на шлюб та сім`ю, та остаточно припинені з липня 2023 року. Позивач доцільності у наданні строку на примирення не вбачає, відповідач правом на подання клопотання з цього приводу не скористався. На момент вирішення спору про розірвання шлюбу майновий спір та спір щодо визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання строку на примирення, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не вказав, беззаперечно визнавши позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Згідно зі ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, їх обопільну згоду на розлучення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2015 слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з урахуванням відповідної вимоги позивача щодо цього. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову (квитанція ID6590-4287-1540-71428 від 23.04.2024 АТ «ТАСКОМБАНК») за рахунок коштів з Державного бюджету України, що становить 605 грн. 60 коп., а інші 50% судового збору (605 грн. 60 коп. відповідно) стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved