Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

15 квітня 2024 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до Приватного акціонерного товариства\~Суха Балка\~(далі -\~ПрАТ\~Суха Балка), в обґрунтування якого вказав, що позивач протягом тривалого часу з квітня 2004 року по серпень 2023 року працював на підприємстві відповідача. Під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача позивач підпадав під вплив на його організм шкідливих факторів виробничого середовища, таких як пил та важка фізична праця та у зв`язку із чим отримав хронічні професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовими синдромами, хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії, група В, GOLD 3, фазазагострення прикореневий пневмосклероз, ЛН ІІ (два) ступеню. Висновком МСЕК позивачу первинно було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково. У зв`язку із вказаними хронічними захворюваннями та частковою працездатністю порушено звичний спосіб життя позивача, відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель, що порушує його сон та позбавляє можливості нормально відпочивати. Позивача турбує стійкий біль та обмеження рухів у шийному та попереково-крижовому відділу хребта. Хронічні професійні захворювання призводять до необхідності проходження позивачем медикаментозного лікування, придбання ліків, що призводить до нераціональної втрати часу та енергії. Крім того, тривалі переїзди в автомобільному, залізничному транспортах призводить до приступів задухи, загострення хвороби, виникнення гострого болю у суглобах рук та ніг, що виключає можливість здійснення подорожей, прогулянок тощо, що потребує від позивача залучення значних зусиль і він відчуває себе неповноцінною людиною, що викликає почуття тривоги за своє здоров`я та життя. Вказані явища у житті позивача вказують на завдання його моральної шкоди внаслідок отриманих професійних захворювань та стійкої втрати працездатності і є наслідком порушення відповідачем законодавства про охорону праці. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 302800 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача\~- адвокат Заклецький В.В. скористався правом надання відзиву в якому позовні вимоги не визнав, вважав їх незаконними та необґрунтованими, вказав, що робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються пільгами. При укладенні з ПрАТ\~Суха Балка\~трудового договору, позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовам відповідно до чинного законодавства, при цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Також ПрАТ\~Суха Балка\~надавало позивачу встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технології виробництва не порушував. Більше того, на ПрАТ\~СухаБалка\~відповідно до вимог законодавства, повсякчас застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки. Крім того, згідно окремої думки членів комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача ПрАТ\~Суха Балка, як роботодавець, не винне у виникненні професійного захворювання у оскільки шкідливі умови в яких працював останній підприємством не створювались, а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом. Законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативі виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального та колективного захисту, чим позивач на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечувався, тому ймовірною причиною професійного захворювання [PERSON] є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту, не зважаючи на забезпечення ними у повному обсязі, при цьому, жодних заяв про відмову від дорученої роботи у зв`язку з небезпекою для здоров`я, або розірвання трудового договору за власним бажанням у зв`язку з невиконанням підприємством законодавства про охорону праці від позивача не надходило. Надана позивачем довідка МСЕК про встановлення ступеня втрати професійної працездатності не містить відомостей стосовно перенесення позивачем моральних страждань. Посилання позивача на душевні страждання та переживання не підтверджуються жодними належними доказами, наприклад, висновком експерта в галузі психології. Позивач частково втратив працездатність, а тому здібність до самообслуговування він має і не потребує стороннього догляду чи допомоги. Крім того, моральна шкода у зазначеній позивачем сумі у 302800 грн. не доведена та є необґрунтованою, У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що позивач\~протягом тривалого\~періоду працював\~на шахті\~Фрунзе ПрАТ\~Суха\~Балка\~ на\~посаді підземного\~електрослюсара (слюсара\~чергового)\~у підземних\~умовах з\~14\~квітня 2004\~року по\~08\~серпня 2023\~року.\~08\~серпня 2023\~року звільнений за власним бажанням по виходу на пенсію за віком згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.27-33). Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ЛЕК Державної установи Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва № 48/1168 від 06 грудня 2023 року позивачу встановлено професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовими синдромами, хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії, група В, GOLD 3, фаза задихаючого загострення прикореневий пневмосклероз, ЛН ІІ (два) ст. (а.с.19). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 13 лютого 2024 року (за формою П-4), проведеного на ПрАТ\~Суха Балка, встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи на шахті імені Фрунзе підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування з 14.12.2017 року по 08.08.2023 року [PERSON] виконував весь комплекс роботи з ревізії та ремонту електричного обладання та механізмів. В підземних умовах шахти не завжи була можливість використовувати транспортувальні засоби малої механізації для переміщення вантажів з причини технологічного обмеження робочого прострору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушення систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених показників локальної вібрації та підвищених концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони (а.с.12-15). З пункту 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 13 лютого 2024 року (за формою П-4), вбачається, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці, робоча поза незручна 45 % тривалості зміни при допустимій до 25 %, вимушена 30 % тривалості зміни при допустимій до 10 % згідно з Державними санітарними нормами та правилами Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 квітня 2014 року № 248; пил переважно фіброгенної дії, концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,65-1,75 рази згідно гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14 липня 2020 року № 1596 і складала 3,3-3,5 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. Згідно Окремої думки членів комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , ПрАТ\~Суха Балка, як роботодавець не винне у виникненні професійного захворювання у [PERSON] мотивуючи це тим, що умови праці, у яких працював робітник не створювались керівництвом шахти імені Фрунзе ПрАТ\~Суха Балка, а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземних способом. Крім того, законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального та колективного захисту. [PERSON] на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечувався тими захисними півмасками фільтруючими, ефективність очистки повітря від пилу яких становить 99,9 %. Також усе гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил, обладнується пилоподавляючими та пиловловлюючими пристроями. Тому за умови постійного використання ЗІЗ шкідливий вплив пилу з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70% на [PERSON] не відбувався (а.с.16-18). Згідно довідки МСЕК від 11 квітня 2024 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності (30 % - по радикулопатії, 30 % - ХОЗЛ) та ІІІ групу інвалідності з 18 березня 2024 року безстроково. Позивачу протипоказана важка праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження у мовах виробничого пилу (а.с.8-11). У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач неодноразово звертався до закладів медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого та епікризами (а.с.20-26). Статтею 3\~Конституції\~України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46\~Конституції\~України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153 Кодексу законів про працю України\~(далі -\~КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно частин 1, 3 ст.3 Закону України Про охорону праці, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно\~ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч.2\~ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 2371 КЗпП України\~передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Виходячи з наведених вимог закону, позицію представника відповідача щодо відсутності підстав для покладення на підприємство відповідальності за завдану шкоду, оскільки відсутня вина підприємства в її заподіянні, суд вважає такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки між сторонами склалися трудові правовідносини. При цьому, професійні захворювання виникли у позивача під час виконання останнім трудових обов`язків під час його роботи на шахті імені Фрунзе ПрАТ Суха Балка, а отже наявні у зв`язку з цим всі підстави, передбачені ст.2371 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.2371 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України\~Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.2371 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача у зв`язку з його тривалою протягом 19 років роботою на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, що підтверджується дослідженими судом доказами. Судом встановлено, що через тривалу працю, у шкідливих умовах на підприємстві відповідача позивачу встановлено хронічні професійні захворювання, які призвели до втрати працездатності у розмірі 65 % та ІІІ групу інвалідності безстроково, внаслідок чого у позивача порушено звичний спосіб життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди\~№ 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Європейський суд\~з\~прав\~людини зауважив,\~що\~оцінка\~моральної шкоди\~по\~своєму\~характеру є\~складним\~процесом,\~за\~винятком\~випадків коли\~сума\~компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Cуд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача протягом 19 років років, характер отриманих професійних захворювань у їх сукупності, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, встановлену ІІІ групу інвалідності, стан здоров`я, тяжкість та невідворотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, і вважає необхідним, розумним та достатнім визначити розмір компенсації в сумі 200 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 302800 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно дост.141 ЦПК Україниз відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в розмірі 2000 грн.

Outcome: partial