Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів та присудити стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебували. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 16.10.2023 було стягнуто аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку. Оскільки спільне життя не склалося, вони розійшлися. Дитина проживає з нею. Відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не бере у повній мірі участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням та утриманням дитини. Натомість усі обов`язки по утриманню та вихованню дитини виконує позивачка. На даний час зріс розмір прожиткового мінімуму, зросли ціни на продукти харчування , одяг, син потребує додаткових витрат на навчання. Батько є пенсіонером однак неофіційно працює та має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.04.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові, просить його задоволити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки він пенсіонер, має інвалідність ІІІ групи та не має фізичної можливості працювати. Вивчивши зміст позовної заяви, заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Судовим наказом від 16.10.2023 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (а.с. 5-6). Відповідно до Витягів з Реєстру територіальної громади від 05.10.2023, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] (а.с.9,10). Відповідно до довідок від 16.05.2024 [PERSON] працює у ФОП [PERSON] продавцем продовольчих товарів та отрима заробітну плату за період з 01.01.2024 по 30.04.2024 без урахування аліментів 29593 грн. (а.с.25,26). Згідно довідки ГУПФУ в Івано-Франківській області від 21.05.2024 [PERSON] за період з 01.12.2023 по 30.05.2024 призначено песію в розмірі 18744,15 грн., фактично виплачено - 9372,09 грн., сума коштів, відрахованих з пенсії складає 9372,06 грн. (а.с.31). Між сторонами виник спір з приводу розміру аліментів, які повинен сплачувати батько на утримання сина, спосіб стягнення яких позивачка відповідно бажає змінити. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст.8СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма, викладена і вст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Частиною 1 ст.141\~СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст.192\~СК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (аб.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу наведених норм закону слідує, що суд визначає аліменти у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс\~України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Державного бюджету на 2024 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень. Відповідач заперечив з приводу викладених у позові обставин про його неофіційні доходи та вказав, що в зв`язку з пенсійним віком та наявністю інвалідності ІІІ групи не має фізичної можливості працювати та заробляти додаткові кошти. Суд не бере до уваги посилання позивачки про те, що відповідач працює неофіційно, оскільки таких доказів до позовної заяви не долучено, як і не здобуто під час розгляду справи по суті, а тому при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України,\~і вважає,\~що заявлені\~вимоги позивачкою\~є завищеними\~та необґрунтованими\~належними та\~допустимими доказами. Інших доказів покращення матеріального становища платника аліментів позивачкою суду не подано. З огляду на викладене, змінюючи спосіб стягнення аліментів, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я дитини, матеріальне та сімейне становище сторін по справі, інші обставини справи, те, що зміна способу стягнення аліментів є правом позивачки, а також те, що пенсійна виплата [PERSON] є його єдиним джерелом доходів та її розмір на час подачі позову складає 3488,05 грн., суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково , змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.10.2023 в цивільній справі № 345/5198/23 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1800,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. З матеріалів справи\~ вбачається, що 23.04.2024 позивачка уклала з адвокатом Сидор Я.М. угоду про надання правової допомоги та сплатила визначену договором вартість послуг в загальній сумі\~ 1000,00 грн., що підтверджено квитанцією № 0622096 та актом від 25.04.2024 (а.с.11,12,13). За таких обставин відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст.141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: partial