Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

27.09.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди з боку [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , встановивши спосіб особистих побачень з [PERSON] без\~присутності матері\~та третіх\~осіб в\~місці проживання\~ [PERSON] ;\~визначити наступні\~способи участі\~ [PERSON] як\~батька,\~в спілкуванні\~та вихованні\~неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] :\~спілкування із\~дитиною по\~телефону;\~перебування дитини\~з батьком\~кожної п`ятниці\~з 18-00\~до 12-00\~години неділі,\~ перебування\~дитини з\~батьком кожного року наступного дня після дня народження дитини,\~тобто 27\~травня з 12-00 год. до 20-00 год., зимові, осінні або весняні канікули за домовленістю з матір`ю, що будуть передбачені в навчальному закладі, в якому буде навчатись дитина, без присутності матері без обмежень місця проведення зустрічі та відпочинку, в інші дні за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, перебування дитини з батьком щорічно під час літнього оздоровлення на 15 днів дні за домовленістю з матір`ю дитини без обмежень місця проведення зустрічі та відпочинку. Стислий виклад позиції позивача. Позовна заява мотивована тим, що позивач з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року шлюб між нами розірвано (справа №185/4708/18). Судове рішення набрало законної сили 01 листопада 2018 року. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2018 року (справа №185/4836/18) з позивача на користь відповідачки стягнено аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Оскільки позивач є військовослужбовцем, то не має можливості бачитися з сином, єдиним зв`язком є телефонні розмови, проте відповідач забороняє дитині спілкуватись з ним телефоном. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі та позиція відповідача у справі. Ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Додатково вказав, що позивач виконує батьківські обов`язки, утримує дитину. Позивач проходить військову службу в лавах Збройних Сил України, має непередбачуваний графік. Представник відповідача в судовому засідання позовну заяву визнав частково, не заперечив проти спілкування дитини з батьком телефоном за бажанням дитини, враховуючи, що дитина відмовляється спілкуватись з батьком. Відповідач з дітьми через війну в країні була вимушена виїхати за кордон, до Італії, там дитина навчається в школі. Представник третьої особи в судовому засіданні просила при прийняті рішення врахувати інтереси та думку дитини, підтримала висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] з 22 жовтня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року. Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з відповідачкою. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2018 року стягнуто аліменти з [PERSON] , [INFO] , уродженця села Дустлік Берунійського району Каракалпакія, ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою, наданою навчальним закладом країни Італія, малолітній [PERSON] навчається в середній школі «Л.Луцатті» та регулярно відвідує уроки. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 29.01.2024 року, батьку рекомендовано звернутись до Міністерства юстиції України або до його територіального органу, або до Центрального органу іноземної держави, на території якої проживає дитина, з метою забезпечення реалізації права доступу до дитини, яка постійно проживає за кордоном. Висновком органу опіки\~та піклування\~виконавчого комітету\~Павлоградської міської\~ради від\~29.01.2024\~року встановлено\~пояснення дитини, [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який вказав,\~що наразі\~проживає в\~Італії разом\~з матір`ю,\~сестрою та\~вітчимом,\~любить свою\~сім`ю,\~з батьком\~не бажає\~спілкуватись,\~бо той\~поводився агресивно.\~ Норми права, які застосував суд, та висновки суду за результатами розгляду справи. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою\~статті 5 СК України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою\~статті 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до\~статті 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України\~передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з положеннями частини першої та другої\~статті 159 СК України\~якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце, час і порядок їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних й світових історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. Відповідно до частини четвертої і п`ятої\~статті 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, дослідивши обставини справи, не погоджується з висновком органу опіки та піклування, вважає, що даний спір може бути вирішений в судовому порядку по суті, незважаючи на те, що дитина з матір`ю проживають в іншій країні тимчасово, враховуючи участь представника відповідачки в судовому засіданні, який висловив думку матері дитини щодо вимог позову. Судом встановлено, що між сторонами справи - батьками [PERSON] , [INFO] , існує спір щодо участі батька у вихованні сина, який не вдалося вирішити у позасудовому порядку, батько служить в лавах Збройних Сил України, має непередбачуваний графік відпусток та вихідних, мати з дитиною у зв`язку з війною в Україні тимчасово проживає в Італії. Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Суд враховує, що органом опіки та піклування з пояснень дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено відсутність бажання дитини спілкуватись з батьком. При цьому, суд зауважує, що думка неповнолітньої дитини є важливою, але не може бути абсолютною для суду, оскільки\~думка неповнолітньої дитини є достатньо вразливою для нав`язування певних ідей та думок близькими родичами, з якими вона постійно проживає. Що відповідає правовій позиції, яка висловлена у постанові Верховного Суду від\~30 серпня 2023 року у\~справі № 348/1451/20, провадження № 61-6979св23. Відповідачка не надала та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спілкування батька із сином, що є предметом спору у цій справі, порушує інтереси дитини, і такі дії позивача негативно впливають на психологічне та фізичне здоров`я дитини. Для встановлення психологічного контакту між батьком та сином недостатньо лише вчинення\~батьком \~дій, спрямованих на зростання прихильності дитини до нього, встановлення із сином психологічного контакту. Для досягнення вказаної мети учасники правовідносин потребували допомоги, а саме визначення способів участі батька у спілкуванні із сином. Водночас, суд звертає увагу, що відновлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком перебуває у площині належного виконання обома батьками своїх обов`язків з виховання дитини. При визначенні порядку участі батька у вихованні сина, судом враховується вік дитини, ступінь її прив`язаності до кожного з батьків, а також обставини, зумовлені введенням в Україні воєнного стану. Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи обставини справи, а саме те, що матір з дитиною тимчасово проживають за межами України, батько проходить службу в лавах Збройних Сил України, суд вважає необхідним застосувати спосіб захисту порушеного права, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам, що враховуючи предмет спору у даній справі, усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини шляхом визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, з урахуванням положень\~статті 159 СК України, просив суд встановити порядок його участі у вихованні сина. Судом встановлено наявність у позивача перешкод у спілкуванні з сином, з огляду на те, що в Україні введено воєнний стан, батько проходить службу в лавах Збройних Сил України, суд вважає необхідним та можливим забезпечення участі батька у вихованні сина також і під час тимчасового перебування останнього з матір`ю за межами України. Тимчасовий виїзд дитини за кордон не може обмежувати право батька на спілкування з дитиною, яке з огляду на наявність технічної можливості та згоди батька з таким порядком, повинно реалізовуватися з метою підтримки сталих стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком. Батьки [PERSON] , [INFO] , не змогли погодити між собою порядок участі батька у вихованні дитини, отже цей порядок визначає суд у межах своїх повноважень, врахувавши всі обставини справи у сукупності, у тому числі і введення в Україні режиму воєнного стану, службу батька в лавах ЗСУ, тимчасовий виїзд дитини за межі України. Забезпечення стабільного періодичного контакту батька і дитини шляхом використання відеоконференцзв`язку спрямоване на забезпечення інтересів та права дитини на спілкування з обома батьками. Водночас, відповідачка не позбавлена можливості у разі зміни обставин, які б підтверджували наявність негативного впливу визначеного судом графіку спілкування дитини з батьком на нормальний розвиток дитини, а також у випадку доведення, що таке спілкування відбувається не в інтересах дитини, на звернення до суду з позовом про зміну встановленого способу участі батька у вихованні сина. Отже, суд вважає за доцільне визначити порядок спілкування сина з батьком, з урахуванням запропонованого позивачем графіку та з огляду на встановлені обставини справи, виходячи з інтересів дитини, що не порушує прав матері, з якою проживає дитина. Розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial