Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Рух справи 20.11.2020 вказана позовна заява надійшла до Дніпровського районного суду міста Києва, за підписом позивача, в якій вона просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 41 545,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11.01.2021 справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. 12.04.2021 вказана справа надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва з супровідним листом Дніпровського районного суду міста Києва від 25.03.2021. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л . У зв`язку з необхідністю пересвідчитись щодо адреси реєстрації відповідача станом на момент надходження справи до Солом`янського районного суду міста Києва (з метою правильного здійснення відправки судової кореспонденції) судом в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідачів у справі. Остання відповідь на такий запит надійшла 30.06.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02.07.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Доводи позову В обґрунтування позовних вимог вказується, що 26.03.2018 між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 1539 від 26.03.2018 прокату легкового автотранспортного засобу, згідно з умовами якого ФОП [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у строкове платне користування легковий транспортний засіб, а саме автомобіль марки Skoda Fabia 2010 року випуску, синього кольору, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Після розірвання Договору прокату № 1539 від 26.03.2018 за згодою сторін, зі слів позивача, відповідачем на умовах Договору було проведено повернення транспортного засобу, під час чого було зафіксовано пошкодження транспортного засобу, що було зафіксовано в акті огляду автомобіля та засвідчено підписом відповідача. Зазначається, що 13.08.2019 в присутності працівника обслуговуючої компанії, на обслуговуванні якої находиться предмет прокату, [PERSON] було проведено повернення транспортного засобу. Як стверджується в позові, під час огляду транспортного засобу було зафіксовано пошкодження бампера переднього, розбиття фари передньої лівої, розбиття протитуманки лівої, встановлено деформацію капота, крила переднього правого, діверок передніх правої та лівої, подряпано задню праву арку, пошкоджено ходову частину, переднє ліве колесо. Зауважується, що 03.07.2019 було замовлено незалежну матеріальну оцінку, за наслідками якої суб`єктом оціночної діяльності було складено звіт № 03/56.07.19 про оцінку вартості матеріального збитку від 03.07.2019 та відповідно до зазначеного звіту встановлено вартість матеріального збитку у розмірі 34 388,01 грн, встановлено вартість відновлювального ремонту у розмірі 58 244,25 грн. Як зазначає позивач, за наслідками визначення матеріального збитку транспортного засобу 23.10.2019 обслуговуючою організацією ТОВ «Інфо транс Сервіс» було виписано замовлення-наряд № 000016225 від 23.10.2019 на загальну суму 34 780,00 грн, у тому числі рихтування та фарбування капоту - 7 250,00 грн, заміна а фарбування бампера переднього - 25 000,00 грн, заміна та фарбування крила переднього лівого - 27 000,00 грн, заміна решітки радіатора, повітрозбірника, лампи, номерного знака - 2 615,00 грн. Також, звертається увага на те, що позивачем було витрачено кошти на проведення комплексної мийки автомобіля - 265,00 грн, а вартість незалежної експертизи із визначення розміру матеріального збитку становила 1500,00 грн. У позові наголошується, що в порушення умов договору прокату № 1539 відповідач допустив пошкодження транспортного засобу, чим спричинив позивачу матеріальну шкоду у розмірі 36 545,00 грн. Позивач стверджує, що відповідачем ігноруються вимоги про усунення порушень умов договору прокату легкового автотранспортного засобу № 1539 від 26.03.2018 та не здійснено відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі. При цьому, на думку позивача, з відповідача також підлягає до стягнення упущена вигода за період 10 робочих днів вимушеного простою автомобіля, з розрахунку фіксованої плати за 1 добу прокату - 500,00 грн, у сумі 5 000,00 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача 41 545,00 грн, з яких 36 545,00 грн - матеріальна шкода, 5 000,00 грн - упущена вигода за період вимушеного простою автомобіля. Щодо правової позиції відповідача Відзив на позовну заяву не надійшов. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Відповідно до копії паспорту [PERSON] , відповідач - [PERSON] , [INFO] , з 13.08.2015 по 11.02.2016 зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 54, зворотній бік). Згідно з п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. За змістом п. 4 вказаного Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). Суд направляв на зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а лист повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 80). Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, суд 21.08.2023 зробив оголошення для відповідача про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади (а.с. 82; https://sl.ki.court.gov.ua/sud2609/gromadyanam/111/1465854/). Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. В матеріалах справи міститься копія договору прокату легкового автотранспортного засобу від 26.03.2018 № 1539 (далі - Договір), укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5-11, 41-47). Відповідно до п. 1.1. Договору, наймодавець передає, а наймач приймає у строкове платне користування транспортний засіб, зазначений у п. 1.2 Договору, далі іменується як автомобіль, та зобов`язується своєчасно вносити плату за прокат та повернути автомобіль після закінчення строку дії договору, або в інших випадках передбачених договором (а.с. 5, 41). У п. 1.2 Договору визначено наступні відомості про автомобіль: марка - Skoda, модель - Fabia, тип - хетчбек, рік випуску - 2010, колір - синій, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , серія та номер свідоцтва про реєстрацію - [NUMBER] (а.с. 41). Умовами Договору передбачено, що наймач зобов`язаний дотримуватись умов прокату автомобілів, підтримувати його належний технічний стан (п. 4.3.3 Договору, а.с. 43); повернути автомобіль наймодавцю, в порядку та на умовах, що вказані у даному договорі, в чистому вигляді та з кількістю палива, наданому при прийманні автомобіля, у випадку повернення автомобіля в іншому місці, ніж визначено в акті приймання-передачі, компенсувати наймодавцю витрати по транспортуванню та поверненню автомобіля до місця знаходження наймодавця (п. 4.3.5 Договору, а.с. 43); використовувати автомобіль виключно за цільовим призначенням та в межах території використання автомобіля, вказаної у даному договорі, а також експлуатувати та утримувати автомобіль у відповідності з правилами експлуатації, викладеними в технічній документації на автомобіль, та у відповідності до діючих Правил дорожнього руху, дотримуватись регламенту експлуатації та технічного обслуговування автомобіля, визначеного наймодавцем (п. 4.3.6 Договору, а.с. 43); нести експлуатаційні витрати на обслуговування та використання автомобіля за власний рахунок (п. 4.3.10 Договору, а.с. 43); забезпечити належне збереження автомобіля з моменту його отримання та до моменту його повернення наймодавцю (п. 4.3.11 Договору, а.с. 43). Згідно з п. 4.3.18 Договору наймач зобов`язаний відшкодувати повну вартість ремонтних відновлювальних робіт або повну вартість автомобіля, визначену в цьому Договорі, при викраденні або тотальному знищенні автомобіля, та всі витрати (а.с. 44). У пункті 3.1.1 Договору сторонами погоджено, що вартість прокату за 1 добу складає 500,00 грн (а.с. 42). 26.03.2018 між сторонами укладено акт прийому-передачі, що є додатком № 1 до договору № 1539 прокату легкового автотранспортного засобу (а.с. 48), відповідно до якого ФОП [PERSON] передав, а [PERSON] отримав транспортний засіб Skoda Fabia. Відповідно до п. 4 Додатку № 1 до Договору, сторони підтверджують, що переданий транспортний засіб перебуває в справному технічному стані та відповідає своїм якісним і технічним характеристикам, умовам договору (а.с. 48). 26.03.2018 сторонами підписано Додаток № 2 до Договору № 1539 прокату легкового автотранспортного засобу (а.с. 49), зі змісту якого вбачається наступне: «1. На виконання п. 5.1.3. Договору прокату легкового автотранспортного засобу № 1539 від 26.03.2018 року (надалі - Договір), сторони погодили, що внутрішній та зовнішній вигляд Автомобіля, що повертається, повинен відповідати тому стану, в якому Наймачем його отримано. Перед поверненням Автомобіля Наймач зобов`язаний провести чистку салону Автомобиля (карт, стелі та інше ) привести у належний стан чохли сидінь. У випадку повернення Автомобіля у неналежному стані, витрати на чистку салону Автомобиля (карт, стелі та інше ) та відновлення чохлів сидінь, а також інші витрати, що пов`язані з приведення Автомобіля до належного стану - покладаються на наймача. 2. Сторони домовились, що вартість робіт по відновленню належного вигляду орендованого транспортного засобу визначаються даним Додатком, та можуть змінюватися в залежності від ситуації на ринку з надання послуг, визначених даним Додатком. Про зміни вартості послуг визначених даним Додатком Наймодавець зобов`язується інформувати Наймача не пізніше, ніж через 5 робочих днів з дня настання таких змін. 3. Вартість робіт по відновленню належного вигляду орендованого транспортного засобу: Чистка салону автомобіля (стелі і стійок) - 650,00 грн. Чистка карт автомобіля - 460,00 грн. Чистка сидінь та підлоги автомобіля - 480,00 грн. Чистка чохлів сидінь автомобіля та приведення їх у належний стан - 380,00 грн. Хімчистка салону автомобіля - 1200,00 грн. Комплекс заходів по чистці салону автомобіля - 2000,00 грн.» В матеріалах справи міститься копія опису стану автомобіля після використання (прокату) від 13.08.2019 (а.с. 52), в якому визначено перелік пошкоджень автомобіля. Відповідно до звіту № 03/56.07.19 про оцінку вартості матеріального збитку від 03.07.2019 виданого ФОП « [PERSON] » (а.с. 61), вартість матеріального збитку складає 34 388,01 грн, що також підтверджується висновком про вартість майна підписаний ФОП « [PERSON] » (а.с. 22). Крім того, матеріали справи місять копії: акту огляду автомобіля від 26.03.2018 (Додаток № 2 до Договору № 1539 від 26.03.2018, а.с. 50-51); паспорту та посвідчення водія [PERSON] ( [NUMBER] ); довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] (а.с. 55); виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних формувань осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФОП [PERSON] (а.с. 56-57); паспорту [PERSON] (а.с. 58-59); картки фізичної особи - платника податків [PERSON] (а.с. 60); квитанції до прибуткового касового ордера № 03/56.07.19 від 03.07.2019 (а.с. 62). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спірні правовідносини, на переконання позивача, виникли у зв`язку з тим, що відповідачем не було виконано обов`язку за договором прокату транспортного засобу, а саме щодо відшкодування збитків, заподіяних в результаті користування автомобілем. Правовідносини щодо найму (оренди) врегульовані главою 58 ЦК України. Глава 58 ЦК України «Найм (оренда)» розташована за таким принципом: спочатку визначаються загальні положення, які поширюються на всі види договорів найму, як то передача речі у користування, якість речі, строк договору найму, права та обов`язки сторін, а потім - спеціальні правила, які стосуються лише окремого різновиду договору найму (прокат, оренда транспортних засобів, найм будівлі або іншої капітальної спори, лізинг). Зазначені окремі договори найму (оренди) регулюються спеціальними нормами глави 58, загальні положення про найм (оренду) застосовуються до них субсидіарно, якщо спеціальними правилами не встановлено інше. В силу ст. 787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк. Однією із особливих рис договору прокату є те, що об`єктом договору прокату може бути лише рухома річ, крім транспортних засобів, щодо яких ЦК містить окремі положення. Як правило, об`єкт договору прокату використовується для задоволення побутових невиробничих потреб. Отже, найм (оренда) транспортного засобу виділяється в окремий різновид договору найму, виходячи із особливостей його об`єкта, яким є повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (ч. 1 ст. 798 ЦК України). За змістом договору прокату легкового автотранспортного засобу, фізична особа-підприємець ФОП [PERSON] передала [PERSON] у строкове платне користування транспортний засіб. З врахуванням наведених норм права, суд вважає, що оскільки предметом договору прокату є транспортний засіб, такий договір не міг бути укладений між сторонами на умовах параграфу 2 ЦК України, який регулює правовідносини прокату. Лише те, що цей договір містить назву «прокат» не дає підстави вважати, що на ці правовідносини поширюються спеціальні положення параграфу 2 глави 58 «Прокат». Спірні правовідносини, незалежно від того, як сторони назвали укладений між ними договір, регулюються параграфом 5 ЦК України: найм (оренда) транспортного засобу, а також загальними положеннями про найм (оренду), викладеними у параграфі 1 ЦК України. Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то, згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України, договір підлягає нотаріальному посвідченню. Однак, договір оренди автомобіля, укладений між сторонами, нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Частиною першою статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Відповідні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 01.04.2020 у справі № 404/4702/18-ц (провадження № 61-8629св19). Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний правочин розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені. З огляду на викладене, укладений між сторонами договір оренди автомобіля є нікчемним в силу закону, тому він не створює для сторін договору прав і обов`язків, тобто не породжує (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків для його сторін, в тому числі й щодо відшкодування збитків на підставі його положень. З урахуванням встановлених обставин справи, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому у позові слід відмовити. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, покладається на позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed