Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

У листопаді 2023 року заявниця звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обгрунтування заявлених вимог заявниця вказувала на те, що вона є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 08.09.2023 замість втраченого свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.01.1975. При цьому, у вказаному свідоцтві про народження по батькові матері зазначено « [PERSON] » замість вказаного у паспорті заявниці « [PERSON] ». З метою встановлення ідентичності вказаних записів (даних заявниці) у досліджуваних документах представником заявниці був отриманий експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/1343-п від 14.09.2023. Згідно зазначеного експертного висновку, зазначені записи в частині зазначення по батькові заявниці у її паспорті та повторному свідоцтві про народження її сина [PERSON] є ідентичними. З 12.09.1996, на підставі Договору Міни квартири, у спільній частковій власності заявниці та її двох дітей - [PERSON] , [PERSON] перебуває квартира [ADDRESS] . Певний час, приблизно з вересня 1995 року по вересень 1998 року син заявниці не проживав у вказаній квартирі, але з вересня 1998, через особисті життєві обставини повернувся до свого дому де постійно проживав разом зі своєю матір`ю однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство. Зазначене вище підтверджується показами свідків: - [PERSON] (сусідка); - [PERSON] (сусідка); - [PERSON] (донька заявниці). [INFO] син заявниці [PERSON] помер у віці 29 років. З викладеного вбачається, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Згідно положень ст. 1261 ЦК України заявниця, як рідна матір спадкодавця, є спадкоємцем першої черги. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З огляду на те, що місце реєстрації [PERSON] на момент його смерті заявниці невідомо, її представником був направлений відповідний адвокатський запит до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області. 13 вересня 2023 року на зазначений запит була отримана відповідь № 15-33573/80.3-23, у якій було зазначено про неможливість надання інформації про зареєстроване місце проживання сина заявниці [PERSON] на дату його смерті. З метою максимально повного з`ясування усіх обставин, які можуть мати значення для вирішення даної справи, зокрема можливого перебування сина заявниці [PERSON] у зареєстрованому шлюбі на момент його смерті, представником заявниці були направлені відповідні адвокатські запити до Міністерства юстиції України та Київського відділу державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). На зазначені запити були отримані відповіді про неможливість надання такої інформації, зокрема тому, що така інформація є конфіденційною і може бути надана за необхідності на запит суду. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру № 74672472 від 09.11.2023, спадкова справа за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , не реєструвалась, тобто ніхто з можливих спадкоємців про прийняття за ним спадщини у встановлений законом строк не заявив. Як вбачається з викладених вище обставин, заявниця є спадкоємцем першої черги за своїм сином, яка фактично прийняла спадщину, але за фактичної відсутності спору про право не має змоги документально підтвердити факт свого постійного проживання з ним на час відкриття спадщини і як наслідок, не може оформити свої спадкові права на спадкове майно, тому вимушена звернутись до суду із даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою суду від 20.11.2023 було відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд. Заявник та представник заявника у судовому засіданні підтримали заяву та просили задовольнити її в повній мірі. Представник заінтересованої особи Київської міської ради до суду не з`явилася, проте надала суду відзив, в якому просить справу розглядати без участі її представника та ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства України. В судовому засіданні в якості свідка була заслухована [PERSON] , [INFO] , проживаюча [ADDRESS] , яка вказала, що вона працювала двірником, знає заявницю, живе там з 1994 року, заявниця разом з сином заселились десь у 1997 з цього часу і знайомі. Заявниця жила у квартирі з донькою та сином, знаю бо носила їм квитанції на квартплату. Пізніше дізналася, що [PERSON] помер, це було у 2004 році. Вони жили постійно там. В судовому засіданні в якості свідка була заслухована [PERSON] , [INFO] , проживаюча [ADDRESS] , яка вказала, що вона є сусідкою заявниці, живе двері у двері з заявницею, свідок вказала що там проживала з 1994 року, а заявниця з 1997 року. Заявниця з донькою та сином [PERSON] , заявниця з донькою з 1997 року, а [PERSON] з 1998 року постійно як сім`я до смерті у 2004 році [PERSON] . В судовому засіданні в якості свідка була заслухована [PERSON] , [INFO] , проживаюча [ADDRESS] , яка вказала, що Вона донька заявниці, проживала з 1997 року разом з мамою та братом, брат з 1998 постійно проживав з ними і до дня смерті у 2004, всі його речі були в квартирі. Заслухавши учасників справи та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, суд прийшов до висновку, що дана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки вона повністю підтверджується наданими по справі доказами. Судом встановлено, що заявниця є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 08.09.2023 замість втраченого свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.01.1975. При цьому, у вказаному свідоцтві про народження по батькові матері зазначено « [PERSON] » замість вказаного у паспорті заявниці « [PERSON] ». З метою встановлення ідентичності вказаних записів (даних заявниці) у досліджуваних документах представником заявниці був отриманий експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/1343-п від 14.09.2023. Згідно зазначеного експертного висновку, зазначені записи в частині зазначення по батькові заявниці у її паспорті та повторному свідоцтві про народження її сина [PERSON] є ідентичними. З 12.09.1996, на підставі Договору Міни квартири, у спільній частковій власності заявниці та її двох дітей - [PERSON] , [PERSON] перебуває квартира [ADDRESS] . Певний час, приблизно з вересня 1995 року по вересень 1998 року син заявниці не проживав у вказаній квартирі, але з вересня 1998, через особисті життєві обставини повернувся до свого дому де постійно проживав разом зі своєю матір`ю однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство. Зазначене вище підтверджується показами свідків: - [PERSON] (сусідка); - [PERSON] (сусідка); - [PERSON] (донька заявниці). [INFO] син заявниці [PERSON] помер у віці 29 років. З викладеного вбачається, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Згідно положень ст. 1261 ЦК України заявниця, як рідна матір спадкодавця, є спадкоємцем першої черги. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З огляду на те, що місце реєстрації [PERSON] на момент його смерті заявниці невідомо, її представником був направлений відповідний адвокатський запит до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області. 13 вересня 2023 року на зазначений запит була отримана відповідь № 15-33573/80.3-23, у якій було зазначено про неможливість надання інформації про зареєстроване місце проживання сина заявниці [PERSON] на дату його смерті. З метою максимально повного з`ясування усіх обставин, які можуть мати значення для вирішення даної справи, зокрема можливого перебування сина заявниці [PERSON] у зареєстрованому шлюбі на момент його смерті, представником заявниці були направлені відповідні адвокатські запити до Міністерства юстиції України та Київського відділу державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). На зазначені запити були отримані відповіді про неможливість надання такої інформації, зокрема тому, що така інформація є конфіденційною і може бути надана за необхідності на запит суду. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру № 74672472 від 09.11.2023, спадкова справа за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , не реєструвалась, тобто ніхто з можливих спадкоємців про прийняття за ним спадщини у встановлений законом строк не заявив. Як вбачається з викладених вище обставин, заявниця є спадкоємцем першої черги за своїм сином, яка фактично прийняла спадщину, але за фактичної відсутності спору про право не має змоги документально підтвердити факт свого постійного проживання з ним на час відкриття спадщини і як наслідок, не може оформити свої спадкові права на спадкове майно, тому вимушена звернутись до суду із даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Факт проживання заявниці із померлим підтверджений матеріалами справи. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином прийняття спадщини спадкоємцем, який у шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини залежить від постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 29 Цивільного Кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати декілька місць проживання. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» визначено поняття постійного місця проживання та тимчасового місця проживання: Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Частиною 9 ст.6 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Таким чином місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи. Те, що в дійсності заявниця постійно проживала на момент смерті з сином [PERSON] підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що, крім юридичних фактів, які зазначені в частині першій вказаної статті, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 цієї ж Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, визначених чітким переліком. Згідно ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові від 10 січня 2019 року у справі N 484/747/17 (провадження N 61 -44149св 18) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те. що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ІДК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом також у постановах від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20 від 14.12.2022 року у справі 198/132/21. Встановлення факту постійного проживання на момент смерті з спадкодавцем є необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт постійного проживання заявниці на момент смерті з спадкодавцем, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливе. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved