Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

01.05.2024 [PERSON] звернулась до суду із позовом до Високівської сільської ради, за змістом якого просить: - визнати поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначити [PERSON] , жительці: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] , терміном три місяці з дня набрання рішення суду законної сили. Ухвалою від 06.05.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 27.05.2024. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , однак нею з поважних причин пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач вказує, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки з кадастровими номерами: 1825682000:15:000:0086 - площею 0,74 га, 1825682000:15:000:0085 - площею 1,05 га, 1825682000:08:000:0048 - площею 0,51 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №052355. За життя [PERSON] , [INFO] склав заповіт, яким заповів все належне йому на день смерті майно своїй дружині [PERSON] . Інших спадкоємців які прийняли спадщину не має. Позивач пояснює, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин. Вказане доводить тим, на час відкриття спадщини хворіла, є особою з інвалідністю та потребує постійного лікування, проживає в селі, яке значно віддалене від місця відкриття спадщини. Крім того вказує, що саме в період строку для прийняття спадщини із запровадженими карантинними заходами, пов`язаними з короновірусною інфекцією був відсутній рух маршрутних транспортних засобів за місцем її проживання. Зазначає, що на час смерті чоловік був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживав за зареєстрованим місцем проживання позивача: [ADDRESS] . При зверненні до нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] у зв`язку з пропуском строку подання заяви для прийняття спадщини. Оскільки позивач у позасудовому порядку не може захистити свої права, за захистом свого порушеного права на спадкування звернулась до суду. Сторони у судове засідання не з`явились. Позивач 23.05.2024 на адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі, також зазначає, що позовні вимоги підтримує (а.с. 27). Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, 17.05.2024 подав заяву, за змістом якої просить розглядати справу у відсутності їх представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.25). Надаючи оцінку заяві відповідача від 17.05.2024 суд встановив, що відповідач визнає позовні вимоги. Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 49 цього кодексу, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Встановивши, що заява (клопотання) предстаника відповідача не суперечить нормам законодавства, не порушує будь-чиї права та інтереси, суд приймає таку до розгляду. Зважаючи на визнання позову відповідачем суд з урахуванням норм ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] в с. Верхів Острозького району Рівненської області помер чоловік позивача - [PERSON] , [INFO] , у віці 53 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.05.2020 (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка загальною площею 2,31 га, яка складається з трьох окремих земельних ділянок, саме 0,74 га - кадастровий номер: 1825682000:15:000:0086, площею 1,05 га -кадастровий номер 1825682000:15:000:0085, площею 0,51 га - кадастровий номер 1825682000:08:000:0048, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №052355 (а.с.15). За життя, 04.05.2020, [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому на день смерті майно заповів своїй дружині [PERSON] (а.с.12). Згідно із довідкою №20 від 12.01.2024, виданою виконкомом Високівської сільської ради Житомрського району Житомирської області, зазначається, що до моменту смерті [PERSON] був зареєстрований в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На час та після смерті [PERSON] в шестимісячний термін за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований. Згідно із копією витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що заповіт [PERSON] , посвідчений [INFO] , місце посвідчення: Рівненська обл., Верхівська сільська рада Острозького району, місце зберігання: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] , за номером у спадковому реєстрі 65806105, стан: чинний (а.с.9). Відповідно до копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №75689400 від 05.02.2024 за параметрами запиту стосовно спадкодавця [PERSON] померлого [INFO] , інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.10). Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Котенко І.М. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо здійснення права на спадкування після померлого [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.7-8). Позивач, вказуючи на те, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, звернулась до суду з даним позовом, в якому просить захистити порушене право шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане доводить тим, що на час відкриття спадщини хворіла, є особою з інвалідністю та потребує постійного лікування, проживає в селі, яке є значно віддаленим від місця відкриття спадщини. А також вказує, що саме в період строку для прийняття спадщини із запровадженими карантинними заходами, пов`язаними з короновірусною інфекцією, був відсутній рух маршрутних транспортних засобів за місцем її проживання. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 15 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на предмет та підстави позову суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини із спадкування, зокрема щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, які регулюється нормами права, що містяться в книзі 6 ЦК України. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилається на те, що після смерті чоловіка [PERSON] вона не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки хворіла та із запровадженими карантинними заходами не мала можливості виїхати за місцем відкриття спадщини з підстав відсутності маршрутного транспорту за місцем її проживання. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Варто зазначити, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не оспорюються відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved