Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

13 березня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що між нею та [PERSON] були романтичні відносини. У результаті цих стосунків [INFO] у них народився син [PERSON] , який на даний час проживає разом із матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Спільне життя з відповідачем у них не склалося, він став проживати окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає, у житті сина, його вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Крім того, їхній син є інвалідом з дитинства, має діагноз аутизм, у зв`язку із чим потребує постійного догляду та лікування. Самостійно вона не може в повній мірі забезпечити витрати на розвиток і лікування сина, тому вважає, що батько дитини, який є здоровим і працездатним, має постійний стабільний заробіток, повинен сплачувати аліменти на їхнього сина в розмірі частки його заробітку (доходу). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує повністю, просила задовольнити його. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Шевченко А.В. у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду відзив на позов, у якому зазначав, що [PERSON] виконує на даний час бойові завдання по захисту України, тому приймати участь в судових засіданнях він не може; при ухваленні рішення у справі, просив суд визначити справедливий розмір аліментів та врахувати обставини, що відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі та на його утриманні знаходяться ще двоє малолітніх дітей. Також просив суд стягувати аліменти на користь позивача із відповідача від дати ухвалення судом рішення у цій справі. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є відповідач [PERSON] , матір`ю позивач [PERSON] . Сторони у справі проживають окремо, їхній малолітній син [PERSON] проживає разом із матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Домовленості між сторонами щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, не досягнуто. Відповідно до копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 28 лютого 2022 року, довідки від 13 вересня 2023 року №\~1696/3637, виданої цією ж військовою частиною, відповідач у справі, старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] із 28 лютого 2022 року. Згідно із ч. ч. 8, 10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Заперечуючи проти позову [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, відповідач [PERSON] просив суд врахувати ті обставини, що на даний час він перебуває в зареєстрованому шлюбі та на його утриманні перебувають ще двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надав суду копії свідоцтв про народження дітей. Вказував на те, що той з батьків, з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що сторони домовленості щодо утримання дитини батьком не досягли, відповідач [PERSON] належним чином свої батьківські обов`язки не виконує, позивачу матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] , який є інвалідом дитинства, добровільно він не надає, має на утриманні ще двох малолітніх дітей, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , ґрунтується на вимогах закону, проте підлягає задоволення лише частково. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 182, ч. 5 ст. 183 СК України, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином аліменти на дитину мають стягуватися від дня пред`явлення позивачем [PERSON] до суду цього позову до відповідача [PERSON] , тобто з 13 березня 2023 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial