Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

17.11.2023 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] в особі представника адвоката Трун О. В., просить стягнути з ТОВ «Краснолиманське» середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період з 11.04.2023 року по 11.10.2023 року. Позов мотивовано тим, що [PERSON] з\~06.03.2018 року\~по 29.11.2020\~року перебував в трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське», обіймав посаду гірничого майстра підземного з повним підземним робочим днем в шахті. Наказом №333/к від 29.11.2020 року позивача було звільнено з ТОВ «Краснолиманське» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). З часу припинення трудових відносин супереч ст. 116 КЗпП України, відповідачем своєчасно, не надано остаточного розрахунку, належні суми заробітку в сумі 244\~547,50 гривень. Рішенням Красноагвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2023 року з ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 244\~547,50 гривень. На підставі зазначеного рішення на користь позивача з ТОВ «Краснолиманське» 13.10.2023 року в примусовому порядку стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 224\~547,50 гривень, сума зазначена після утримання суми податків й інших обов`язкових платежів. За затримку розрахунку при звільненні, за переконанням позивача, відповідач повинен понести відповідальність, тому заявлено вимогу стягнення, в порядку ст. 117 КЗпП України, середнього заробітку за період з 11.04.2023 року по 11.10.2023 року. За захистом порушених прав [PERSON] в особі представника, звернувся до суду (а.с. 2-3). Ухвалою суду від 21.11.2023 року порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді); розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а. с. 18). Відповідач не скористався свої правом подати відзив на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України Просив розглянути справу у відповідності до норм чинного законодавства без участі відповідача (а. с. 30). Сторони на виклик до суду не з`явилися. Представником позивача [PERSON] , суду адресовано заяви про розгляд справи у її відсутність, а також у відсутності позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримали, просили ухвалити рішення на підставі письмових матеріалів у справі. (а.с. 26) Представник відповідача ТОВ «Краснолиманське», директор [PERSON] (уповноважений витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб) подав заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні через оголошений та введений в Україні воєнний стан та просив винести рішення по суті справи, у відповідності до норм чинного законодавства з урахуванням позиції, викладеної у відзиві на позов. (а.с. 30) Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно записів\~в трудовій\~книжці серійний\~номер [NUMBER] \~ [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 06.03.2018 року по 29.11.2020 року: - 06.03.2018 року прийнятий по переводу гірничим майстром підземним з повним підземним робочим днем в шахті; - 29.11.2020 року - звільнений згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а. с. 5). Згідно копії рішенням Красногвардійсного районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2023 року з ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 244\~547,50 гривень (а.с. 6-7). Згідно відомостей про надходження коштів з рахунку відповідача ТОВ «Краснолиманське» в примусовому порядку, згідно виконавчого листа, ВП №73025140, на рахунок позивача [PERSON] 13.10.2023 року, стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 244\~547,50 гривень (а.с. 8) Спірні відносини між сторонами виникли з підстав того, що при звільненні позивача розрахунок з ним своєчасно не проведено. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Аналіз норм ст. ст. 47, 116 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо) належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Така правова позиція викладена в поставах Верховного Суду України № 6-1395цс16 від 26.10.2016 року, № 6-788цс16 від 14.12.2016 року, № 6-2912цс16. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ТОВ «Краснолиманське» суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - суд приходить до наступних висновків. За позицією позивача відповідачем несвоєчасно проведено розрахунок, оскільки нараховані суми складових заробітку не виплачені в день звільнення, тобто 29.11.2020 року, тому відповідач повинен понести відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України. Заперечень проти такого розрахунком позивачем не надано. Час затримки розрахунку при звільненні, за позицією позивача з 11.04.2023\~року \~по 11.10.2023 року. Відповідач ТОВ «Краснолиманське», оспорюючи заявлений [PERSON] розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, ґрунтує позицію захисту на вирішення даної справи із застосуванням принципу розумної співмірності та пропорційності. Згідно з частиною першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог [PERSON] про стягнення з ТОВ «Краснолиманське» суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - суд приймає до уваги наступне. Згідно з частиною першою\~статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено\~статтею 117 КЗпП України\~(у редакції на час звернення до суду з позовом), відповідно до якої у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Передбачений частиною першою\~статті 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, факт проведення з ним остаточного розрахунку та встановлення вини. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (у разі часткового задоволення вимог працівника). Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними у передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21). Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Враховуючи наведену норму вбачається, що на вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. Вказані правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові Верховного Суду від 20.07.2022 р. у справі № 204/3645/20 (провадження № 61-2520св22). Враховуючи, що повний розрахунок з позивачем при звільненні був проведений лише 13.10.2023 року, а також те, що з вказаним позовом позивач звернувся до суду 10.04.2023 року, суд вважає, що позивачем строк звернення до суду, передбачений ч.1 ст. 233 КЗпП України, не пропущений. Щодо розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з такого. Згідно бухгалтерської довідки ТОВ «Краснолиманське» №474 від 01.12.2023 року сума середнього заробітку позивачем визначена за вересень 2020 року 14 робочих дні - 17\~888,34 гривень та жовтень 2020 року 6 робочих днів 7\~571,86 гривень = 25\~460,20/20 робочих днів = 1\~273,01 гривень (а. с. 32) З урахуванням розрахункового періоду, який у відповідності до\~статті 117 КЗпП України\~становить весь час затримки по день фактичного розрахунку,\~але не більш як за шість місяців, з 11.04.2023 року (наступний день після звернення до суду) по 11.10.2023 року (не більше ніж 6 місяців) кількість робочих днів становить 125 днів. Аналогічного висновку щодо розрахункового періоду дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 757/37241/20, провадження № 61-15667св21. Статтею 117 КЗпП України, у редакції чинній на час звернення до суду з позовом та розгляду справи, передбачена відповідальність\~роботодавця у вигляді\~виплатити працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Враховуючи наведені норми, те що відповідач повністю розрахувався з позивачем лише 13.10.2023 року, відповідач повинен, відповідно до ст.117 КЗпП України, сплатити позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в рамках заявлених позовних вимог, але за період не більше ніж 6 місяців, а саме за період з 11.04.2023 року по 11.10.2023 року, в розмірі 159\~126,25 гривень, який обчислений шляхом множення кількості робочих днів - 125 на суму середньоденного заробітку позивача 1\~273,01 гривень. Таким чином, суд вважає вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 159\~126,25 гривень за період з 11.04.2023 року (наступний день після звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі) по 11.10.2023 року (не більше ніж з 6 місяців). Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при пред`явлені позовної заяви про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в дохід місцевого бюджету сплачено судовий збір в сумі 1073,60 гривень (квитанція - а.с. 1). Вимоги в цій частині задоволено повністю на суму 159\~126,25 гривень, тобто на 100 % від заявленого періоду, тому судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача в сумі 1073,60 гривень. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 19, 44, 47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved