Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

30 березня 2020 року у Вінницькому міському суді Вінницької області зареєстровано позов заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України, військова частина [NUMBER] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої вчиненням злочину, а саме прокурор просив стягнути з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] майнову шкоду в сумі 158758 грн. У позовній заяві зазначено, що наказом командира військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ) від 04 квітня 2016 року №59 [PERSON] був призначений на посаду старшого інструктора-пілота відділу контролю підготовки пошуково-рятувальних сил та засобів. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 04 жовтня 2016 року №189 працівник Збройних Сил України (далі ЗСУ) [PERSON] 03 жовтня 2016 року прибув із військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ) до військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ) у службове відрядження для виконання польотів за планом бойової підготовки. Відповідно до реєстраційного посвідчення державного повітряного судна №5399, виданого 21 лютого 2013 року Міністерством оборони України, військова частина [NUMBER] , яка дислокується в [ADDRESS] , є експлуатуючою організацією повітряного судна Л-39, бортовий номер 122, заводський номер 934663. Згідно з плановою таблицею польотів на 01 листопада 2016 року, затвердженою керівником льотно-методичного збору полковником [PERSON] , що відбувались на аеродромі військової частини [NUMBER] , екіпаж повітряного судна Л-39, бортовий номер 122, в проміжок часу з 11.00 год до 12.00 год повинен був виконати вправи, передбачені Курсом бойової підготовки ВА-2008. Для виконання вказаних вправ до складу екіпажу повітряного судна увійшли заступник командира авіаційної ескадрильї штурман ескадрильї військової частини [NUMBER] майор [PERSON] та старший інструктор-пілот відділу контролю підготовки пошуково-рятувальних сил та засобів військової частини [NUMBER] працівник ЗСУ [PERSON] . Під час виконання вправ відповідач, неналежно виконуючи свої службові обов`язки із забезпечення безпеки польотів, як старший в екіпажі повітряного судна, сплутав рукоятки опускання/піднімання шторки та відкриття замків ліхтаря задньої кабіни літака, внаслідок чого відбувся зрив відкидної частини ліхтаря задньої кабіни повітряного судна та розгерметизація, що є грубим порушенням послідовності виконання дій, передбачених чинним «Руководством по летной эксплуатации самолета Л-39», згідно з пунктом 133 якого відкриття ліхтаря виконується виключно після посадки повітряного судна та зупинки двигуна, а не під час виконання польоту. [PERSON] створив загрозу безпеці польоту, що вказує на несумлінне ставлення до своїх функціональних обов`язків та їх неналежне виконання. Екіпаж повітряного судна припинив виконання завдання і невідкладно здійснив захід на посадку на аеродром військової частини [NUMBER] . Наземною пошуково-рятувальною групою було знайдено відкидну частину ліхтаря задньої кабіни вказаного повітряного судна на ділянці поля неподалік від аеродрому військової частини [NUMBER] . Внаслідок зриву під час польоту та падіння на землю відкидної частини ліхтаря задньої кабіни повітряного судна Л-39 вона була пошкоджена, є непридатною для використання без подальшого капітального ремонту чи заміни, у зв`язку з чим державі завдана майнова шкода. За фактом цієї події 18 січня 2017 року військова прокуратура Івано-Франківського гарнізону внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42017090780000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. В ході досудового розслідування, 17.03.2017 [PERSON] повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та 18.03.2017 скеровано до суду обвинувальний акт відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 367 КК України. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі пункту 2 частини першої статті 49 КК України. Підставами для представництва прокуратури в суді є те, що на Міністерство оборони України як на центральний орган виконавчої влади покладено функції щодо забезпечення ЗСУ необхідними ресурсами, тому воно уповноважене державою виступати в судах у разі порушення інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» Міністерство оборони України є органом державного управління Збройних Сил України і несе повну відповідальність за їх розвиток та підготовку до виконання завдань оборони, а суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові об`єднання, військові частини, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України із своїм найменуванням. Військова частина [NUMBER] є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банку, утримується окремим штатом, має гербову печатку із своїм найменуванням. Командир військової частини [NUMBER] несе повну відповідальність перед органом управління майном Міністерством оборони України за стан і діяльність частини. Військова частина [NUMBER] звернулась до військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону з листом від 20 лютого 2020 року №350/484/1/319 щодо заявлення прокуратурою гарнізону в інтересах держави такого позову. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Воробйова В.В. від 05.05.2020 відкрито провадження у справі (т. 1 а.с. 72). 04.06.2020 у Вінницькому міському суді Вінницької області зареєстровано заяву командира військової частини [NUMBER] [PERSON] про збільшення позовних вимог по справі, відповідно до якої просив стягнути з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину в розмірі 199172,16 грн. (т. 1 а.с. 90-91). Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2020 клопотання представника позивача військової частини [NUMBER] задоволено, прийнято до провадження заяву представника позивача про уточнення позовних вимог від 04.06.2020 року у цивільній справі №127/7281/20 та залучено до участі у цивільній справі №127/7281/20 за позовом заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України, військова частина [NUMBER] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військову частину [NUMBER] [INFO] (т. 2 а.с. 196, 197). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2021 закрито провадження у цивільній справі за позовом заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України, військова частина [NUMBER] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військова частина [NUMBER] Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. Роз`яснено позивачам їх право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства (т. 5 а.с. 187-189). Постановою Вінницького апеляційного суду від 14.09.2021 ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2021 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 6 а.с. 25-27). Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М. від 22.09.2021 цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України, військова частина [NUMBER] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військова частина [NUMBER] Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину прийнято до свого провадження (т. 6 а.с. 33). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України, військова частина [NUMBER] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військова частина [NUMBER] Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину до судового розгляду по суті 21.12.2021 (т. 6 а.с. 83). Ухвалою Верховного Суду від 08.07.2022 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] на постанову Вінницького апеляційного суду від 14.09.2021 (т. 6 а.с. 218). Постановою Верховного Суду від 12.07.2023 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Вінницького апеляційного суду від 14.09.2021 залишено без змін (т. 6 а.с. 229-235). Відповідно до наказу Офісу генерального прокурора №66 від 05.02.2020 та №40 від 17.02.2021, з 15.03.2021 військова прокуратура Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України перейменована у Івано-Франківську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону (т. 6 а.с. 86). Прокурор Конончук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задоволити. Представник позивача військової частини [NUMBER] до судового засідання не з`явився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник позивача Міністерства оборони України Літвін С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Палига О.І. позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзивах на позовну заяву та у письмових поясненнях по суті справи, які обгрунтовані тим, що [PERSON] ніколи не визнавав своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України, його винуватість прокурором не доведена. Заперечують, що збитки завдано саме військовій частині [NUMBER] , а також сам розмір збитків в сумі 158758 грн. чи 199172,16 грн. Вважають, що військова частина [NUMBER] є неналежним позивачем по справі, оскільки витрати по ремонту та заміні ліхтаря кабіни інструктора літака Л-39 бортовий номер 122 понесла військова частина [NUMBER] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ) №59 від 04.04.2016 [PERSON] був прийнятий на роботу та призначений з 07.04.2016 на посаду старшого інструктора-пілота відділу контролю підготовки пошуково-рятувальних сил та засобів (т. 1 а.с. 7). Згідно з наказом командира військової частини [NUMBER] від 04.10.2016 №189, працівника Збройних Сил України [PERSON] з військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ) вважати таким, що прибув 03.10.2016 у службове відрядження для виконання польотів за планом бойової підготовки (т. 1 а.с. 19). Згідно з інформацією командира військової частини [NUMBER] від 21.02.2017, військова частина [NUMBER] підпорядковується Командувачу Повітряних Сил Збройних Сил України (військові частини [NUMBER] - Командування Повітряних Сил; [NUMBER] - штаб Командування Повітряних Сил), а за напрямками діяльності також підпорядковується військовим частинам А0257Т, А1049Ф (т. 1 а.с. 134). Отже, [PERSON] перебував у трудових відносинах з військовою частиною [NUMBER] . Відповідно до реєстраційного посвідчення державного повітряного судна №5399, виданого 21 лютого 2013 року Міністерством оборони України, військова частина [NUMBER] , яка дислокується в [ADDRESS] , є експлуатуючою організацією повітряного судна Л-39, бортовий номер 122, заводський номер 934663. Згідно з плановою таблицею польотів на 01 листопада 2016 року, затвердженою керівником льотно-методичного збору полковником [PERSON] , що відбувались на аеродромі військової частини [NUMBER] , екіпаж повітряного судна Л-39, бортовий номер 122, в проміжок часу з 11.00 год до 12.00 год повинен був виконати вправи, передбачені Курсом бойової підготовки ВА-2008. Для виконання вказаних вправ до складу екіпажу повітряного судна увійшли заступник командира авіаційної ескадрильї штурман ескадрильї військової частини [NUMBER] майор [PERSON] та старший інструктор-пілот відділу контролю підготовки пошуково-рятувальних сил та засобів працівник ЗСУ [PERSON] . Під час виконання вправ відповідач, неналежно виконуючи свої службові обов`язки із забезпечення безпеки польотів, як старший в екіпажі повітряного судна, сплутав рукоятки опускання/піднімання шторки та відкриття замків ліхтаря задньої кабіни літака, внаслідок чого відбувся зрив відкидної частини ліхтаря задньої кабіни повітряного судна та розгерметизація, що є грубим порушенням послідовності виконання дій, передбачених чинним «Руководством по летной эксплуатации самолета Л-39», згідно з пунктом 133 якого відкриття ліхтаря виконується виключно після посадки повітряного судна та зупинки двигуна, а не під час виконання польоту. [PERSON] створив загрозу безпеці польоту, що вказує на несумлінне ставлення до своїх функціональних обов`язків та їх неналежне виконання. Екіпаж повітряного судна припинив виконання завдання і невідкладно здійснив захід на посадку на аеродром військової частини [NUMBER] . Наземною пошуково-рятувальною групою було знайдено відкидну частину ліхтаря задньої кабіни вказаного повітряного судна на ділянці поля неподалік від аеродрому військової частини [NUMBER] . Внаслідок зриву під час польоту та падіння на землю відкидної частини ліхтаря задньої кабіни повітряного судна Л-39 вона була пошкоджена, є непридатною для використання без подальшого капітального ремонту чи заміни. 15.11.2016 тимчасово виконуючим обовязки командувача Повітряних Сил Збройних Сил України генерал-лейтенантом [PERSON] був затверджений акт розслідування серйозного інциденту з літаком Л-39, БН 122 (934663) з висновком про те, що за попередньою оцінкою технічного стану літака, останній підлягає відновленню шляхом заміни відкидної частини ліхтаря задньої кабіни літака (т. 1 а.с. 175-177). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 02.11.2016 призначено комісію для розслідування причин та умов, що сприяли факту пошкодження ліхтаря кабіни інструктора літака Л-39 бортовий номер 122 (т. 3 а.с. 165-166). Актом від 22.12.2016 про результати службового розслідування по факту пошкодження ліхтаря кабіни інструктора літака Л-39 бортовий номер 112, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] , встановлено порушення [PERSON] вимог пункту 14 підрозділу 1 розділу II Правил виконання польотів державної авіації України, затверджених наказом Міністерства оборони України №2 від 05.01.2015, відповідно до якого перевіряючий (інспектор, інструктор) льотчик, який здійснює перевірку або навчання льотчика (курсанта) у польоті, є старшим в екіпажі. Він відповідає за безпеку польотів незалежно від того, здійснює управління ПС особисто чи/або передав управління тому льотчику (курсанту), який перевіряється (навчається). У випадках, якщо дії командира ПС неспроможні забезпечити безпеку польоту, перевіряючий зобов`язаний взяти на себе виконання функцій командира екіпажу ПС. Цим актом визначено і розмір заподіяної шкоди 142300 грн. (т. 3 а.с. 207-217). Згідно з довідкою командира військової частини [NUMBER] від 03.10.2017 №583, відповідно до наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №6ад від 10.01.2017 «Про пошкодження відкидної частини ліхтаря кабіни літака Л-39 та притягнення винних до відповідальності», з полковника [PERSON] за період з 01.03.2017 по 30.04.2017 стягнуто 16285,72 грн. за заподіяну шкоду при виконанні трудових обов`язків (т. 1 а.с. 158). Стягнення з [PERSON] коштів в загальному розмірі 16285,72 грн. на користь військової частини [NUMBER] [ADDRESS] підтверджується платіжними дорученнями №648 від 14.03.2017 та №923 від 17.04.2017 (т. 1 а.с. 163-164). Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.12.2019, яка набрала законної сили 19.12.2019 по справі №344/3887/17, [PERSON] , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження відносно нього закрито. Цивільний позов представника потерпілого - заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, в інтересах військової частини [NUMBER] до [PERSON] залишено без розгляду (т. 1 а.с. 50-53). Отже, як встановлено по справі, [PERSON] перебував у трудових відносинах з військовою частиною [NUMBER] . Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 зі змінами «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», матеріальна відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну злочином підприємству, установі, організації, з якими вони перебували у трудових відносинах, визначається згідно з статтями 130-138 КЗпП України. При вирішенні питання про відшкодування шкоди, заподіяної колгоспу, іншому кооперативу злочином, вчиненим членом цього кооперативу, суд керується положенням статуту даного колгоспу, іншого кооперативу про матеріальну відповідальність їх членів, а при відсутності таких положень - статтями 130-138 КЗпП України. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. За статтею 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (ч. 3 ст. 233 КЗпП України). Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Встановлений статтею 223 КЗпП України строк звернення до суду застосовується незалежно від заяви сторін. Вказаний строк застосовується судом незалежно від наявності заяви відповідача про застосування такого строку, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України норми цього Кодексу у трудових спорах можуть застосовуватися лише субсидіарно, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тоді як строки звернення до суду у КЗпП України передбачені окремо. Отже, строк звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України. Тому при вирішенні даного спору щодо відшкодування шкоди, завданої діями працівника, підлягає перевірці факт додержання власником або уповноваженим ним органом установленого статтею 233 КЗпП України річного строку з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення до суду з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і в разі звернення із позовною заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, завданої працівником. Отже, ухвалення судом вироку чи іншого рішення в рамках КК України, не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи або органу державного управління актів, висновків та інших документів, що підтверджують початок перебігу встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України строку звернення до суду. Таким чином, за змістом ч. 3 ст. 233 КЗпП України день ухвалення вироку чи ухвали суду за правилами КК України відносно відповідача, не вважається днем виявлення заподіяної ним шкоди за наявності доказів доведеного факту завдання шкоди. Судом встановлено, що порушення [PERSON] службових обов`язків, які мали місце 01.11.2016, доведено доказами, про які були відомі військовій частині [NUMBER] коли 22.12.2016 затверджувався акт про результати службового розслідування по факту пошкодження ліхтаря кабіни інструктора ліката Л-39 бортовий номер 122. Проте з позовом до суду прокурор звернувся 30.03.2020, тобто з пропуском передбаченого ст. 233 КЗпП України строку звернення. Поважних причин пропуску строку, встановленого ст. 233 КЗпП України прокурором не наведено. Зазначені обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами. Посилання прокурора у позовній заяві на те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, суд не бере до уваги, враховуючи наступне. Згідно із ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини). Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Оскільки за позовом прокурора [PERSON] має відшкодувати шкоду, завдану державі в особі військової частини [NUMBER] , тобто як працівник установи, тому він несе відповідальність за шкоду, завдану при виконанні трудових обов`язків. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] до [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - військової частини [NUMBER] Командування Повітряних Сил Збройних Сил України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину слід залишити без задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed