Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Октябрського районного суду м.Полтави звернувся позивач [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивач просив визнати за ним право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] у РФ в м. Любєрци помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на квартиру [ADDRESS] . Квартира будувалась житлово-будівельним кооперативом «Ремонтник» та була набута під час шлюбу з [PERSON] , тобто, частина вказаної квартири належить дружині померлого [PERSON] . Спадкоємцями першої черги є позивач, як син померлого та донька померлого - [PERSON] . 25.07.2023 року вони прийняли спадщину шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до Першої полтавської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу. Інших спадкоємців першої черги немає. Державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Кізімою В.В. відмовлено [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з чим між Україною та російською федерацією припинені правові відносини і відповідно існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, то він звернулася з позовом до суду. Ухвалою суду від 07.03.2024 року відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] за правилами загального позовного провадження. 04.04.2024 року відповідач [PERSON] подала зустрічний позов, в якому просила визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у РФ. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Вона є спадкоємицею першої черги, як і позивач за первісним позовом [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги немає. 28.12.2023 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Кізімою В.В. відмовлено позивачу [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з неможливістю встановити наявність або відсутність заповіту, спадкової справи та кола спадкоємців, які прийняли спадщину, на території РФ. Ухвалою суду від 11.04.2024 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Об`єднано в одне провадження зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно з первісним позовом та присвоїти єдиний номер справи №554/2336/24. Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Визнав позовні вимоги за зустрічним позовом. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Первісний позов визнала, підтримала зустрічний позов. Представник відповідача за первісним позовом представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги за зустрічним позовом, не заперечувала щодо задоволення первісного позову. Представник третьої особи приватний нотаріус в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала пояснення щодо первісного та зустрічного позову, не заперечувала щодо їх задоволення. Прохала справу розглянути за її відсутності. Враховуючи те, що відповідач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом визнали позовні вимоги, суд ухвалив розглядати справу на підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України. Частиною 3\~статті 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши представника відповідача за первісним позовом представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] у РФ в м. Люберці, рп.Малаховка, помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого 14.03.2023 року Муніципальною установою Люберецького багатофункціонального центру надання державних та муніципальних послуг муніципального утворення міського округу Люберці Московської області (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано за померлим на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.12.2004 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6078827 від 28.12.2004 (а.с.16-17). Спірна квартира набута у шлюбі з [PERSON] , шлюб з якою був зареєстрований 28.10.1972 року виконавчим комітетом Степненської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис №13, та розірваний на підставі рішення Полтавського районного суду від 15 квітня 2019 року (а.с.22). Відповідно до копії свідоцтва про право власності [PERSON] , [INFO] належить частина квартири після померлого [PERSON] , [INFO] (а.с.32, 33). Згідно технічного паспорту квартира будувалась житлово-будівельним кооперативом «Ремонтник» (а.с.18-19). Відповідно до Довідки від 12.02.2024 року, виданої житлово - експлуатаційним кооперативом «Ремонтник», [PERSON] був членом цього кооперативу з 1973 року та сплачував пайові внески для погашення ссуди, останній платіж внесено в грудні 1991 року (а.с.21). Спадкоємцями першої черги є син померлого [PERSON] та донька померлого [PERSON] . 25.07.2023 року [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до Першої полтавської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу за №12/2023, інших спадкоємців першої черги немає. 28.12.2023 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Кізімою В.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2023 року №1229/02-31, якою вирішено відмовити [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , громадянина РФ, зокрема на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з неможливістю встановити наявність або відсутність заповіту, спадкової справи та кола спадкоємців, які прийняли спадщину, на території російської федерації (а.с.14-15). Вказана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2023 року № 1229/02-31 обґрунтована тим, що 23.12.2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 року № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Дію Конвенції та Протоколу до неї у відносинах з РФ та Республікою Білорусь зупинено з 27.12.2022 року (з дати повідомлення виконавчого комітету СНД як депозитарія). З дати зупинення дії Конвенції відсутні правові підстави для здійснення безпосередніх зносин установ юстиції відповідно до Протоколу 1997 року до цієї Конвенції. Тому, перевірити наявність або відсутність посвідчених заповітів від імені [PERSON] на території російської федерації неможливо. Також неможливо перевірити чи заводилась спадкова справа після [PERSON] на території російської федерації. Згідно з вимогами підпунктів 1.2 підпункту 1 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2022 №296/5, при зверненні спадкоємців у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місце знаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Підпунктом 1.12 пункту 1 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що якщо спадкодавець, якому належить майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право». Згідно з вимогами ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням положень статей 71, 72, цього Закону, спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні, правом України. Оскільки спадкове нерухоме майно у вигляді частки у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в Україні, відповідно оформлення спадкових прав на це майно має відбуватися в Україні відповідно до українського законодавства. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За правилом\~ст. 1267 ЦК України\~частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2\~ст. 1220 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1298 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Судом встановлено, що [PERSON] за життя належала 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями частини 2\~статті 328 ЦК України\~встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Відповідно до роз`яснень у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом та його рідна сестра позивач за зустрічним позовом, які є спадкоємцями після померлого [PERSON] першої черги, прийняли спадщину після смерті свого батька, однак не мають змоги оформити частку в майні у зв`язку з тим, що їх батько помер на території РФ, враховуючи, що між Україною та РФ припинені правові відносини та відповідно неможливо вчинити нотаріальні дії. Згідно із частиною 1 статті\~81, частиною 3 статті\~12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців [PERSON] , підлягають захисту в судовому порядку, оскільки позивачі за первісним та за зустрічним позовом не мають можливості в інший спосіб отримати свідоцтво про право власності на належну їм 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Таким чином, вимоги позовів є цілком обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволення, тож суд вважає за можливе визнати за позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом право власності в порядку спадкування за законом на частину спадкового майно після померлого батька, а отже позов слід задовольнити.

Outcome: approved