Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

19.12.2023 адвокат Браславська О.А., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно стягнутих коштів, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П., з наступними вимогами: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 48234, вчинений 16.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем; стягнути з ТОВ "Укр Кредит Фінанс" на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в рамках виконавчого провадження № 68269088 відкритого на підставі оскаржуваного виконавчого напису; стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 16.12.2021 вчинено виконавчий напис № 48234 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 0686-2748, укладеним 28.04.2021 між [PERSON] та ТОВ "Укр Кредит Фінанс". Згідно з вищевказаного виконавчого напису заборгованість стягується за період з 16.05.2021 по 29.11.2021 та становить 36\~930 грн., з яких: 12\~100 грн сума простроченої заборгованості за сумою боргу; 24\~200 прострочена заборгованість за несплаченими відсотками; 630 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Позивач категорично не погоджується ані з сумою заборгованості за виконавчим написом, ані з періодом за який підлягає до стягненню заборгованість. Позивач не отримувала від кредитора розрахунку заборгованості, чим її було позбавлено права подати заперечення з приводу заборгованості, однак, така обставина була проігнорована нотаріусом. Крім того, позивач стверджує що між нею та відповідачем нотаріально посвідченого кредитного договору укладено не було. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконаю, оскільки був виданий з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусами. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусами, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Крім того, в рамках виконавчого провадження № 68269088 відкритого на підставі оскаржуваного виконавчого напису № 48234 вчиненого 16.12.2021 приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Бригідою В.О. на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" з [PERSON] було примусово стягнуто грошові кошти, які представник позивача просить повернути [PERSON] , як безпідставно отримані відповідачем. У зв`язку з вищевикладеним, позивач через свого представника звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25 грудня 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 18.01.2024, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 08.01.2024 до канцелярії суду від представника відповідача ТОВ "Укр Кредит Фінанс" Крапівіна К.С. надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович з наступними вимогами: визнати кошти, отримані ТОВ "Укр Кредит Фінанс" в сумі 22381 грн 11 к. , такими, що зараховані як часткова оплата за Кредитним договором 0686-2748 від 28.04.2021, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України; стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" загальну суму заборгованості за кредитним договором № 0686-2748 від 28.04.2021 в розмірі 13918 грн 89 к., з яких: прострочена заборгованість за кредитом\~0,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками\~13918 грн 89 к.; вирішити питання щодо розподілу судових витрат. На обґрунтування зустрічного позову зазначено, що 28 квітня 2021 року між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та [PERSON] за допомогою веб-сайту https://navse.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, в рамках якого реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як одне ціле, було укладено електронний Кредитний договір № 0686-2748. На виконання вимог Закону України "Про електронну комерцію" позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А144 для підписання Кредитного договору №0686-2748 від 28.04.2021, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 12\~100 грн 00 к.; строк кредитування 99 днів, заявлений строк 19 днів; знижена відсоткова ставка 2,00% в день; стандартна відсоткова ставка -2,50% в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором в повному обсязі, надавши позичальнику кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Позичальник всупереч умовам Кредитного договору, статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", статей 525, 526, 530, 610, 612 Цивільного кодексу України, порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за Кредитним договором. Станом на 02.01.2024 загальний розмір грошових ТОВ "Укр Кредит Фінанс" до [PERSON] , які виникли на підставі кредитного договору (сума кредиту і процентів), становить 13 918 грн 89 к., що складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 00,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 13 918 грн 89 к. При цьому, у даному розрахунку заборгованості було враховано суми отриманих коштів в погашення заборгованості за кредитним договором, а саме: 22 381 грн 11 к, що надійшли в рамках виконавчого провадження №68269088. Посилаючись на те, що кошти позичальника в сумі 22 381 грн 11 к. вже зараховані на погашення заборгованості за кредитним договором № 0686-2748 від 28.04.2021, ТОВ "Укр Кредит Фінанс" просить провести зустрічне зарахування грошових сум у розмірі 6156,24 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0686-2748 від 28.04.2021 та стягнути із [PERSON] залишок заборгованості в розмірі 13 918 грн 89 к, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн 40 к. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14 лютого 2024 року прийнято до спільного розгляду зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович. У зв`язку з прийняттям зустрічного позову визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.05.2024. 21.05.2024 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не прибули. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] до канцелярії суду разом з зустрічним позовом надав заяву відповідно до якої просив проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ "Укр Кредит Фінанс", зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник адвокат Браславська О.А. причини своєї неявки суд не повідомляли, будь-яких заяв та клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення судового засідання призначеного на 21.05.2024 від сторони позивача (відповідача за зустрічним позовом) до суду не надходило. Треті особи приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. причин неявки суду не повідомляли, письмових пояснень по суті позовних вимог не надавали, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до частини 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і реалізувати свої процесуальні права. За змістом статей 43, 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно з частиною третьою статті 131 Цивільного процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Суд зазначає, що учасники справи повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання, зокрема, розгляд справи в режимі відео конференції із використанням власних технічних засобів. Виходячи з того, що за час\~перебування справи\~в провадженні\~суду учасникам\~справи була\~надана можливість\~скористатися своїми цивільними процесуальними правами на подачу відзиву на позов та письмових пояснень щодо суті спору; про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи учасники не заявляли, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавали, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності тих учасників справи, які не з`явилися на судове засідання. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 28 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" та [PERSON] було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 0686-2748 за умовами якого товариство відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Умовами даного договору між його сторонами обумовлено, що кредит надається на строк 99 календарних днів із моменту перерахування кредиту позичальнику (п. 6.5 договору).\~Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого кредиту: 12 100 грн. (п. 2.1 договору). Тип процентної ставки фіксований. Розмір процентів за користування Кредитом 2,5% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом. Процент за користування кредитом нараховується з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту повернення кредиту. Орієнтована реальна річна процентна ставка: 912, 50%. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: не більше 300% від загального розміру наданого кредиту (у відсотковому вираженні) або 36\~300 грн. та включає в себе : суму кредиту, проценти за користування кредитом не більше 200% від загального розміру наданого кредиту (у відсотковому вираженні) або 24\~200 грн. (у грошовому вираженні). Вказаний договір підписаний його сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію. Договір підписано позичальником ( [PERSON] ) одноразовим ідентифікатором (одноразовий пароль) [NUMBER] (а.с. 49-50, 110-113). До вказаного договору позивачем надано правила, які розміщено на веб-сайті кредитодавця\~https://creditkasa.com.ua/, що разом із вказаним договором складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту, які тако містять відмітку про підписання їх позичальником за з використанням одноразового ідентифікатору (одноразового паролю) [NUMBER] , дата підпису 28.04.2021 (а.с. 51-57). Також разом з Кредитним договором [PERSON] одноразовим ідентифікатором (одноразовий пароль) А144 підписала Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 57 зворот -58) З копії листа ТОВ "ФК "Контрактовий дім" від 02.01.2024 вих № 3972 ТОВ "Укр Кредит Фінанс", копії Довідки про перерахування суми кредиту № 0686-2748 від 28.04.2021 [PERSON] , вбачається, що 28.04.2021 на виконання умов кредитного договору № 0686-2748 від 28.04.2021 відбулася видача коштів у сумі 12\~100 грн. 00 к., шляхом їх зарахування на за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , № платежу 938084315 (а.с. 59-61) Згідно довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 02.01.2024 загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 0686-2748 від 28.04.2021 складає 13 918 грн 89 к., у тому числі залишок відсотків - 13 918 грн 89 к (а.с. 62-78). 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис № 48234 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 0686-2748 від 28.04.2021, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс". Також у виказаному виконавчому написі зазначено, що строк платежу за Кредитним договором настав, боржником допущене прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.05.2021 по 29.11.2021, сума заборгованості складає 36 300 грн 33 к., що складається: прострочена заборгованість за сумою кредиту 12 100 грн 00 к.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 24\~200 грн 00 к. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" стягнуто плати із стягувача, в розмірі 630 грн 00 к., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 36 930 грн 00 к. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року (а.с. 11, 119). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Єрмак С.Т., від 21.01.2022 відкрито виконавче провадження № 68269088 на підставі виконавчого напису № 48234, виданого 16.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" заборгованості у загальному розмірі 36 930 грн 00 к. (а.с. 8-10, 115-117). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. про арешт коштів боржника від 25.09.2023 в рамках виконавчого провадження № 68269088 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів , що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] (а.с. 123-124). Відповідно до Розпоряджень № 68269088 наданих приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. на виконання ухвали суду від 25.12.2023 в частині витребування доказів, та розпоряджень про перерахування коштів наданих представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) при примусовому виконанні виконавчого документу виконавчого напису № 48234, вчиненого 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" в рамках виконавчого провадження №68269088 було перераховано грошові кошти сумами: 1\~552 грн 60 к.; 63 грн 10 к.; 12\~248 грн 88 к.; 3\~433 грн 01 к.; 5\~083 грн 52 к., що в загальній сумі складає 22\~381 грн 11 к. (а.с. 79-83, 109, 114, 118, 120) Щодо первісного позову [PERSON] до ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно набутих коштів,\~суд зазначає наступне. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~положень статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною1статті1 \~Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України про нотаріат"Про нотаріат"). За змістом\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами статті 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, передбачено порядок вчинення виконавчих написів (далі по тексту - Порядок). Згідно пункту 1.1 даної Глави Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1.2. Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пункту 3.1 вказаної Глави Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Поряд з цим, у пункту 3.5 Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності\~постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин", яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Отже, починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси можуть вчиняти виконавчі написи за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, оскаржуваний виконавчий напис про стягнення заборгованості, що випливає з кредитних відносин, вчинено 16.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Разом з тим, в матеріалах справи наявний кредитний договір № 0686-2748 від 28.04.2021 з якого вбачається, що він не є нотаріально посвідченим, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. При цьому, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення первісного позову та визнання спірного виконавчого напису № 48234 вчиненого 16.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей\~87,\~88\~Закону України "Про нотаріат"\~та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Також, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд звертає увагу, що представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки судом установлено, що [PERSON] заперечує розмір заборгованості. При цьому, ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та приватним нотаріусом Бригідою В.О. не надано суду жодних належних доказів щодо подання приватному нотаріусу Бригіді В.О. необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача. В свою чергу, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу для вчинення виконавчого напису не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Так, ненадання доказів щодо повідомлення боржника та недотримання тридцятиденного строку з моменту повідомлення унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. У такому випадку боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та кредитором щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18), від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16 (провадження № 61-26838св18), від 18 жовтня 2019 року у справі № 591/6609/16 (провадження № 61-28093св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 236/2511/17 (провадження № 61-17565св18). Відповідно\~до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.\~Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. \~Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: \~1) повернення виконаного за недійсним правочином; \~2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; \~3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; \~4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: \~1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; \~2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис за реєстровим номером № 48234 від 16.12.2021 є таким, що не підлягає виконанню, а отже,\~відпала підстава, на якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від\~06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Враховуючи, вище викладене вимога про повернення [PERSON] . Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс"» безпідставно набутих коштів в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом від 16.12.2021 № 48234 підлягає задоволенню. Щодо зустрічного позову ТОВ "Укр Кредит Фінанс" до [PERSON] про стягнення грошових коштів за кредитним договором №0686-2748 від 28.04.2024,\~суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України). Згідно з положеннями статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положень статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частинами 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 3 статті 207 Цивільного кодексу України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача(позивача за первісним позовом) (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем (позивачем за первісним позовом) до суду не надано, відомостей що правомірність укладеного договору оскаржувалася також суду не надано. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і вона мала можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених зустрічних позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надано. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 611 Цивільного кодексу України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 Цивільного кодексу України України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад"Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1048\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача за зустрічним позовом покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача за зустрічним позовом - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі докази та письмові доводи сторін, суд доходить висновку про доведеність виникнення у відповідача (позивача за зустрічним позовом) ТОВ\~ "Укр Кредит Фінанс" права вимоги до позивача (відповідача за зустрічним позовом)\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0686-2748 28.04.2021. Отже, оскільки позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) [PERSON] прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, суд вважає, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) ТОВ "Укр Кредит Фінанс" має право на стягнення заборгованості за кредитним договором № 0686-2748 28.04.2021. Щодо заборгованості за кредитним договором № 0686-2748 28.04.2021 Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 12 100 грн. на строк 99 днів, з розміром відсотків за користування кредитом 2,00% за пільговий період, який визначений сторонами в 19 днів та стандартної відсоткової ставки в 2,50%, орієнтована реальна річна відсоткова ставка 912,50%, орієнтована загальна вартість кредиту -36\~300 грн, яка складається з суми кредиту та відсотків за користування кредитом у загальному розмірі 24\~200 грн. При цьому, у підписаному відповідачем договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку. Вказане вище свідчить, що сторони беззаперечно погодили умови кредитного договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, суми складових заборгованості, які позивач (відповідач за первісним позовом) стягнути позивач з відповідача нараховані в межах та у сумах погоджених умовами кредитного договору. При цьому, суд зауважує, що позивач за зустрічним позовом своїм право на нарахування та заявлення до стягнення індексу інфляції за весь час прострочення боржником, а також трьох процентів річних від простроченої суми згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України в межах справи цієї справи не скористався. Окрім того,\~як убачається\~з відомостей\~наданих приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Харківської\~області Амельченком\~В.П.\~в рамках\~виконавчого провадження\~№ 68269088\~з [PERSON] \~було стягнуто\~кошти в\~загальній сумі\~22\~381\~грн 11\~к.,\~які перераховано\~на користь\~ТОВ "Укр\~Кредит Фінанс",\~та які\~у зв`язку\~з задоволенням\~первісного позову\~підлягають повернення\~ [PERSON] ,в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом від 16.12.2021 № 48234. Крім того, вказана сум в розмірі 22 381 грн 11 к. є складовою заборгованості за кредитним договором № 0686-2748 28.04.2021, яка зарахована на її погашення, та яка врахована при проведення розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0686-2748 28.04.2021, що зокрема вбачається з довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 02.01.2024, дослідженої судом в ході розгляду справи. Відповідно до\~статті 601\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання\~припиняється зарахуванням\~зустрічних однорідних\~вимог,\~строк виконання\~яких настав,\~а також\~вимог,\~строк виконання\~яких не\~встановлений або\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Відповідно до частини 12 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму. Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами, у розмірі 22 381 грн 11 к. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0686-2748 28.04.2021. Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зустрічного зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами (22\~381,11), суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ \~"Укр Кредит Фінанс" \~підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 0686-2748 28.04.2021 від 28.04.2021 у сумі 13 918 грн 89 к.\~(36\~300-22 381,11 = 13\~918,), що становить прострочену заборгованість за нарахованими відсотками. Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у зустрічному позові, а також доказів повного погашення заборгованості у строки, визначені умовами кредитного договору № 0686-2748 28.04.2021, ні [PERSON] , ні її представником суду не надано та матеріали справи не містять. Щодо стягнення судового збору. Відповідно до\~частини1\~,2\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Первісний та зустрічний позов по справі були подані до суду за допомогою підсистеми \~"Електронний суд\~" Відповідно до положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" на момент подачі первісного позову до суду, з врахуванням коефіцієнту для пониження,\~судовий збір за даною позовною заявою становив 1\~717 грн 76 к. Оскільки позивач [PERSON] на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" звільнена від сплати судового збору у відповідності до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача ТОВ "Укр Кредит Фінанс" \~на користь держави підлягає стягненню\~сума судового збору у розмірі 1\~717 грн 76 к. За подання зустрічного позову ТОВ \~"Укр Кредит Фінанс" \~відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" з врахуванням коефіцієнту для пониження,\~сплачено судовий збір у розмірі 2\~422 грн 20 к., якій відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ \~"Укр Кредит Фінанс" \~ Щодо витрат на правову допомогу. При подані первісного позову представником позивача було зазначено, що витрати позивача на правничу допомогу, згідно з попереднім розрахунком судових витрат становлять 3 000 грн. Крім того, представником позивача первісному позові зазначено, що докази на підтвердження надання адвокатом правничої допомоги будуть надані додатково Частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Скориставшись положенням даної статті, представник позивача в первісному позові зазначила, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані суду додатково, не пізніш 5 днів з дня ухвалення рішення. Таким чином, суд дійшов висновку про надання позивачу та її представнику строку - п`ять днів з дня ухвалення даного рішення суду, для подання доказів щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, підлягає шляхом ухвалення додаткового рішення по справі.

Outcome: approved