Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що станом на 01.07.1990 року по [ADDRESS] (на даний час Івано-Франківського) проживали її батьки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і їм на праві власності належав в рівних долях (по 1/2 частці кожному) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою, у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.04.2008 року. Однак у вказаному свідоцтві прізвище батька вказано « [PERSON] , а прізвище матері « [PERSON] ., тобто допущена помилка у прізвищі матері. [INFO] помер батько [PERSON] , а [INFO] померла мати [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на все належне йому майно, яке вона оформила на своє ім`я в порядку спадкування за заповітом (мама відмовилася від обов`язкової частки на її користь). Після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. Вона прийняла спадщину після її смерті в порядку спадкування за законом (сестра відповідач по справі відмовилася від спадкування належної матері частки на її користь) і бажає оформити спадщину на своє ім`я. Однак, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне матері майно частку житлового будинку, господарських будівель та споруд, у зв`язку з тим, що не підтверджено належність спадкодавцю матері [PERSON] документів про право власності на нерухоме майно та підстав для спадкування. У зв`язку з вищевказаним, просила суд визнати за нею право власності 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву (а.с. 51), якій позов визнала, не заперечила проти його задоволення, вказала, що претензій не має і не буде мати в майбутньому. Просила справі розглянути бех її участі. Згідно частин 3, 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] (батько позивача) 13.09.1965 року одружився з [PERSON] та після реєстрації шлюб останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 20). Під час перебування у шлюбі у [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] (мати позивача) народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 19). Згідно виписки із погосподарської книги № 5 Королівської сільської ради Трумацького району Івано-Франківської області, виданої Королівським старостинським округом № 6 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 148 від 11.04.2024 року (а.с. 14) станом на 01.07.1990 року в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який побудований до 05.08.1992 року і числиться як колгоспний двір, були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] (батько позивача), [INFO] , дружина [PERSON] (мати позивача), [INFO] . Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та пррудами від 08.04.2024 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] побудовані у 1979 році (а.с. 4-8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] (мати позивача) (по 1/2 частці кожному) належало майно двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 09.04.2008 року Королівською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області, на підставі рішення виконавчого комітету Королівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 23 від 18.03.2008 року, було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с. 11), відповідно до якого домоволодіння по [ADDRESS] на праві приватної власності по 1/2 частці кожному належить [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (батько позивача). Дане свідоцтво було зареєстроване в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації 09.04.2008 року за реєстровим № 22860906, що підтверджуються Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18446586 від 09.04.2008 року (а.с. 11 зворот). Як вбачається із вищевказаного свідоцтва та Витягу прізвище матері позивача вказано як « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З оцінки наявних у справі доказів в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту належності [PERSON] (мати позивача), [INFO] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.04.2008 року, яке видане на підставі рішення Королівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 23 від 18.03.2008 року, зареєстрованим в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації 09.04.2008 року за реєстровим № 22860906, на право спільної приватної власності на 1/2 частку домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] (батько позивача), а [INFO] померла [PERSON] (мати позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 15, 16). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] та 19.11.2013 року отримала свідотво на право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 962, на належну [PERSON] 1/2 частину житлового цегляного будинку з відповідними частинами господарських будівель і споруд, які знаходяться по [ADDRESS] (а.с. 18), про що зроблено відповідну відмітку у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 09.04.2008 року, яке видане на підставі рішення Королівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 23 від 18.03.2008 року, (а.с. 11). [PERSON] (позивач) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки в шестимісячний термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 36 зворот). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 46/2024, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (мати позивача) (а.с. 36-48), з якої вбачається, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка прийняла спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що не підтверджено факт приналежності спадкодавцю свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.04.2008 року, так як в ному вказане прізвище спадкодавця « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] », що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 307/02-31 від 06.04.2024 року (а.с. 17). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved