Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

20.01.2022р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Львівської міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ковтун Людмила Богданівна про визнання права власності на 1/3 частини квартири , що знаходиться у [ADDRESS] , в порядку спадкування по смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що на момент смерті [PERSON] , серед іншого майна, на праві спільної сумісної власності разом з відповідачами [PERSON] та [PERSON] , належала трикімнатна квартира по [ADDRESS] . 21.09.2020р. [PERSON] склав заповіт, яким належну йому частину вказаної квартири заповів позивачці. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Третьої львівської ДНК Станкевич В.М. та зареєстровано у спадковому реєстрі за номером 66446005. Зважаючи на це, [PERSON] 27.04.2021р. звернулась до приватного нотаріуса Ковтун Л.Б. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі чого 27.04.2021р. відкрито спадкову справу № 67572714. Однак, 20.10.2021р. нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, які б підтвердили право власності [PERSON] на спадкове майно. Позивачка вважає, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, з урахуванням положень статей 1296-1298 ЦК України, вона має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Відтак, враховуючи, що вона в установлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак існують перешкоди для оформлення її спадкових справ, просить визнати за нею право власності на спадкове майно в судовому порядку. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 21.01.2022р., розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні. 28.03.2022р. представником відповідача [PERSON] , адвокатом Коров`яком Б.Е. , подано відзив на позовну заяву, в якому він повністю заперечує вимоги позивачки. Свою позицію мотивує тим, що вважає нікчемним заповіт [PERSON] , складений 21.09.2020р., яким він заповів свою частку у квартирі по [ADDRESS] на користь позивачки. Зазначає, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа № 466/9242/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] . Державний нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ковтун Л.Б. про встановлення нікчемності вказаного заповіту. Зважаючи на це, вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними і такими , що не підлягають задоволенню. Ухвалою підготовчого засідання від 06.05.2022 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 466/9242/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , з участю третіх осіб: державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевич Вікторії Миколаївни, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ковтун Людмили Богданівни про визнання заповіту нікчемним. 30 травня 2023 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 21.02.2024р. закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Мотрук М.Ю., позов підтримав, надавши пояснення, аналогічні, що у заяві, просив такий задовольнити. Крім того зазначив, що із-за хвороби спадкодавця дійсно заповіт від його імені підписувала інша особа - [PERSON] . Проте такий було посвідчено нотаріусом з дотриманням вимог чинного законодавства, з врахуванням стану здоров`я [PERSON] , що був інвалідом третьої групи, і спадкодавець виразив своє волевиявлення в присутності нотаріуса та особи, що підписала заповіт. Представник відповідача, адвокат Коров`як Б.Є. , в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] , що належним чином була повідомлена про час та місце проведення розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача - Львівської міської ради, подав клопотання про розгляд справи без його участі, при вирішення даного спору покликається на розсуд суду. Від третьої особи - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ковтун Л.Б. поступила заява про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 78 ЦПК України). Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Судом встановлено, що 21.09.2020р. було складено заповіт, із змісту якого вбачається, що належну на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] , [PERSON] заповів позивачці [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Третьої львівської ДНК Станкевич В.М. та зареєстровано у спадковому реєстрі за номером 66446005. Також у тексті заповіту зазначено, що в зв`язку з хворобою [PERSON] , за його дорученням та в його присутності, заповіт підписаний [PERSON] . Прізвище « [PERSON] » позивачка отримала при одруженні. Після розірвання шлюбу, 06.02.1990 р., згідно повторно виданого свідоцтва про розірвання шлюбу від 20.11.2020р., їй присвоєно прізвище [PERSON] . Заміна прізвища відбулась при оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID-картки № [NUMBER] , що був виданий 25.11.2020р. органом 4656. 19.04.2021р. [PERSON] помер. 27.04.21р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Ковтун Любомири Богданівни, на підставі чого, цього ж дня відкрито спадкову справу, зареєстровану за № 67572714. Згідно листа приватного нотаріуса від 20.10.21р., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю у неї оригіналів документів, які б підтвердили право власності [PERSON] на спадкове майно, а саме частку у квартирі [ADDRESS] . Так, згідно статей 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233 ЦК України). Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним відповідно до вимог статті 1257 ЦК України. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06.09.22р. у цивільній справі № 2/466/575/22 визнано нікчемним заповіт [PERSON] , вчинений 21 вересня 2020 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Станкевич В.М. та зареєстрований в реєстрі за №5-384; 5-385, номер у спадковому реєстрі 66446005. Вказане рішення суду залишене без змін Постановою Львівського апеляційного суду від 21.02.23р. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.11.23р., рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 06.09.22р. та постанову Львівського апеляційного суду від 21.02.23р. скасовано та ухвалити нове рішення. Свою позицію ВС мотивував тим, що позивач заявив вимогу про встановлення нікчемності заповіту, без застосування наслідків недійсності правочину, а тому він обрав неналежний спосіб захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Вимог (за наявності перешкод у реалізації права на спадкування) про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом виключення із Спадкового реєстру відомостей про реєстрацію заповіту та/або зобов`язання внести відповідну інформацію до Спадкового реєстру позивач не заявляв. Між тим, зазначено, що судами попередніх інстанцій правильно встановлено порушення вимог щодо форми та посвідчення заповіту [PERSON] від 20.09.2020р., а тому вказаний заповіт є нікчемним. З цього приводу у Постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16 зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Постанова ВС від 08.11.23р. набрала законної сили з моменту її прийняття. А згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, при нікчемності заповіту, у позивачки [PERSON] не відбувається виникнення права на спадкування. Встановивши наведені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed