Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її онука [PERSON] . Заявлені вимоги мотивує ухиленням відповідача від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання дітей. Свої вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу її дочки з відповідачем, який є батьком [PERSON] , остання почала зловживати алкогольними напоями та перестала виконувати батьківські обов?язки. Оскільки після розірвання шлюбу 25.06.2013 року дитина залишилася проживати з матір?ю, яка припинила виконувати свої батьківські обов?язки, а відповідач - батько її онука не цікавиться його життям, навчанням, розвитком та вихованням вона забрала [PERSON] проживати до себе та стала опікуватися ним. Ухвалою суду від 29.01.2024 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.04.2024 підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.05.2024 постановлено розглядати справу у заочному провадженні. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Позивач також просила передати їй онука Нікіту на опікування. Представник органу опіки та піклування [PERSON] , звернулася на адресу суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, при цьому у попередній судових засіданнях проти вимог позивача не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`явивився, причини неявки не повідомив. Також в судовому засіданні була заслухана думка неповнолітнього [PERSON] , який проти позову не заперечував та зазначив, що в даний час проживає з бабусею і в подальшому хоче проживати з бабусею [PERSON] та дідусем. Встановивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження [INFO] в м. Комсомольськ Полтавської області народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , батьком [PERSON] (а.с.8). Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.03.2023 [PERSON] позбавлено батькіських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Як встановлено судом, відповідач [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню та забезпеченню належного розвитку свого сина. Згідно психолого-педагогічної характеристики Новопразького НВК [PERSON] навчається у вказаному комплексі з першого класу, проживає разом із бабусею [PERSON] , яка постійно приділяє увагу онуку, цікавиться його навчанням, батько [PERSON] протягом навчання [PERSON] , батько навчальний заклад не відвідував та не цікавився навчанням сина (а.с.10,11). Відповідно до довідки Горішньоплавнівського міського ВДВС [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] не сплачує та має заборгованість по їх сплаті у розмірі 257033,61 грн (а.с.20-21). Рішенням виконавчого комітету Новопразької селищної ради №/8 від 26.07.2023 року затверджений висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики Новопразького ліцею №1 [PERSON] навчається у вказаному закладі, мати та батько не приділяють належної уваги своїй дитині, не спілкуються з класним керівником. Вихованням хлопчика займається бабуся [PERSON] (а.с.24). Згідно з висновком служби у справах дітей Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 01.11.2023 було встановлено наступне. [PERSON] зареєстрована і постійно проживає за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та онуком [PERSON] , що підтверджується також довідкою виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с.9). Чоловік [PERSON] - [PERSON] відповідно до довідки №479 від 22 вересня 2023 року виданої КНП «Олександрійська психіатрична лікарня КОР» під диспансерним наглядом в даному закладі не перебуває, за допомогою не звертався та довідки №1375 від 22 вересня 2023 року виданої КНІ «Олександрійський наркологічний диспансер КОР» на обліку в даному закладі не значиться, за медичною допомогою не звертався. [PERSON] не заперечує щодо того, щоб його дружина стала опікуном їхнього малолітнього онука [PERSON] і щоб він проживав разом з ними. Відповідно до обстеження житлово-побутових умов [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , проведено комісією у складі начальника служби у справах дітей [PERSON] , поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Олександрійського РВП ГУНІ в. Кіровоградській області [PERSON], фахівця із соціальної роботи відділення соціальних послуг для сім?ї, дітей та молоді КЗ «ЦНСП Новопразької селищної ради» [PERSON] та визначено, що умови для проживання задовільні, все необхідне для життя та розвитку дитини наявне. Згідно довідки-характеристики виданої виконкомом Новопразької селищної ради від 17 серпня 2023 року № 73, [PERSON] постійно проживає на території Новопразької селищної ради з 1982 року. Характеризується з позитивної сторони, неодноразово приймала активну участь в житті громади. За час проживання на території селища скарг та заяв від мешканців Нової Праги на [PERSON] не надходило. [PERSON] з правовими наслідками встановлення опіки над дитиною ознайомлена. Служба у справах дітей Новопразької селищної ради вважає, що [PERSON] виконувати обов?язки опікуна може та поставлена на облік у службі у справах дітей Новопразької селищної ради, як потенційний опікун за №16 від 01.11.2023 року. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім`ї. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, у відповідності до ст.ст.150,151 СК України первинний і головний обов`язок по вихованню дитини покладається на її батьків. Передача дитини на виховання іншим фізичним чи юридичним особам не звільняє батьків від обов`язку піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та проживання малолітньої дитини з ними, вправі вимагати повернення дитини до себе. Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав, виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму ВС України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» встановлено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (пункт 49 рішення ЄСПЛ). У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Таким чином, оглянувши всі надані докази, як по одинці так і в сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно батько малолітнього Нікіти - відповідач по справі, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню та розвитку дитини, які передбачені вимогами ст.150 СК України. Крім того, суд визнає винною поведінку [PERSON] , визнає свідоме нехтування ним своїх обов`язків, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, не приймає участі у підготовці до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання сином освіти. Ухилення [PERSON] від виховання дітей суперечить його інтересам, перешкоджає нормальному вихованню в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини і сім`ї. На підставі викладеного суд вважає, що ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, в судовому засіданні доведено повністю, в матеріалах справи міститься достатньо доказів на підтвердження даних обставин, що дають підстави позов задовольнити повністю та позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , так як саме позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Крім того суд вважає, за можливе передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , на опікування його бабі [PERSON] , з якою дитина проживає разом протягом багатьох років. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved