Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить припинити право колективної власності Закритого акціонерного товариства «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву» на склади позначені літерами «Б» та «В», «в» відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Дмитрівської міської ради 28.05.2004, виділивши їх з комплексу будівель та споруд, та визнати право власності на вказані склади за позивачем. В процесі розгляду справи збільшила вимоги та просить суд зняти арешт з нерухомого майна ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву» код ЄДРПОУ 05526793, за адресою с. Дмитрівка Кропивницького району Кіровоградської область вул. Кримська, 8, припинивши дію обтяжень: арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 6897201, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ №224149, 28.03.2008 ВДВС у м. Знам`янка та Знам`янського району; арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 8130340, підстава обтяження виконавчий лист №15/128, 04.07.2007 Господарським судом Кіровоградської області; арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 11903990, підстава обтяження постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н , 24.11.2011 ВДВС Знам`янського МРУЮ, арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 8295464, підстава обтяження виконавчий лист, №15/128, 04.07.2007 Господарським судом Кіровоградської області. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що придбала у відповідача склади, які знаходяться по [ADDRESS] та відповідно до технічного паспорту на погосподарські будівлі та викопіювання з плану позначені буквами «Б» та «В», «в». Комплекс будівель і споруд належить відповідачеві на праві колективної власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради 28.05.2004 №36. До складу комплексу входять, в тому числі, придбані позивачем склади. Загальними зборами акціонерного товариства вирішено виділити склади «Б» та «В», «в» із загальної маси комплексу будівель і споруд та припинити право колективної власності на них з метою продажу через неналежний стан будівель. Позивач домовилася із продавцем про всі істотні умови договору купівлі-продажу складів, оглянула споруди. Сторони склали письмовий договір про купівлю-продаж складів, які перебувають в частково придатному стані. Так, за умовами договору позивач придбала склади за ціною по дві тисячі доларів США за кожний. Продавець в свою чергу отримав кошти, передав склади та зобов`язався виділити їх із загального комплексу будівель і споруд, підготувати документи на споруди та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. Однак, вимоги позивача про виконання зобов`язань до цього часу не виконані, керівництво товариства на зв`язок не виходить. Позивач не має змоги повноцінно розпорядитися майном, почати ремонтні роботи, тому вимушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач вважає, що сторони домовилися про ціну та інші істотні умови договору купівлі-продажу складів, однак ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору порушує права позивача щодо вільного володіння та розпорядження своїм майном. Також зазначила, що в процесі розгляду справи встановлено, що на комплекс будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , накладений арешт, що перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися майном. Так, відповідно до інформаційних довідок встановлено чотири обтяження: арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 6897201, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ №224149, 28.03.2008 ВДВС у м. Знам`янка та Знам`янського району; арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 8130340, підстава обтяження виконавчий лист №15/128, 04.07.2007 Господарським судом Кіровоградської області; арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 11903990, підстава обтяження постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н , 24.11.2011 ВДВС Знам`янського МРУЮ, арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 8295464, підстава обтяження виконавчий лист, №15/128, 04.07.2007 Господарським судом Кіровоградської області. При цьому на даний час на виконанні у виконавчій службі не перебуває жодного виконавчого провадження щодо боржника ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву». Таким чином, при закінченні виконавчого провадження, державний виконавець повинен був припинити чинність арешту майна боржника, скасувати інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, при цьому обтяження в супереч вимогам законну виконавцем чомусь не зняте. Третя особа із самостійними вимогами на предмет спору звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на склад, позначений літерою «В» із прибудовою позначеною літерою «в» відповідно до свідоцтва про право на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради 28.05.2004 №36 про право власності на комплекс будівель і споруд ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву», виділивши його із комплексу будівель і споруд. В обґрунтування вимог зазначила, що придбала у відповідача разом із [PERSON] два склади, які знаходяться по [ADDRESS] . При купівлі складів домовилися, що вона купує склад, що позначений в свідоцтві про власність під літерою «В» із добудовою під літерою «в», а [PERSON] купує склад, що позначений в свідоцтві під літерою «Б». На момент купівлі складів, вони знаходилися в занедбаному стані: вибиті віна, пошкоджена покрівля, подекуди обсипані стіни. Дізналася, що [PERSON] подала до суду позов про визнання за нею право власності на обидва склади, які вони купували з нею разом. Однак, за договором купівлі-продажу, стороною якого виступає також [PERSON] , як покупець, вона має право на отримання придбаного майна. Зазначила, що відповідно до вказаного вище договору, вона виконала всі істотні його умови, а саме передала продавцю кошти за придбане майно та отримала доступ до складу. Продавець в свою чергу отримав кошти за проданий склад, передав його для володіння, користування та розпорядження, зобов`язався виділити його із загального комплексу та підготувати всі необхідні документи. Однак, такі зобов`язання до даного часу не виконані. Вважає, що набула право власності на склад, однак відсутність на даний час можливості нотаріально оформити договір порушує її права щодо вільного володіння та розпорядження своїм майном, вирішити дане питання інакше як в судовому порядку не представляється можливим. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без її участі, вимоги позову підтримала та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Третя особа також в судове засіданні не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. При подачі позову до суду просила задовольнити позовні вимоги позивача частково, враховуючи вимоги її позову та справу розглядати без її участі. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву» зареєстроване як юридична особа 28.02.2000, номер запису 142812200000000421. На час розгляду справи перебуває в стані припинення з 24.01.2012 на підставі судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов`язано з її банкрутством. Згідно з ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Відповідно до ч. 5 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Таким чином, відповідач по справі наразі перебуває в процесі припинення, проте, запис про припинення товариства у вказаному реєстрі відсутній, тому саме товариство має відповідати за цим позовом, хоча і перебуває у стані припинення, але не припинене як юридична особа. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позови обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню за таких підстав. ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву» уклало договір із [PERSON] та [PERSON] про купівлю-продаж складів, які знаходяться по [ADDRESS] та відповідно до технічного паспорту на погосподарські будівлі та викопіювання з плану, а також свідоцтва про право власності позначені буквами «Б» та «В», «в». На досягнення домовленості [PERSON] та [PERSON] сплатили продавцю по дві тисячі доларів США за кожний склад. Відповідач в свою чергу отримав гроші в загальній сумі 4000 доларів США безпосередньо під час оформлення цього договору, сторони підтвердили факт повного розрахунку. Відповідно до акту прийому-передачі приміщень ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву» передала, а [PERSON] та [PERSON] отримали вказані в договорі склади. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради 28.05.2004 №36 на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради від 30.04.2004, ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву» на праві колективної власності належить комплекс будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . До об`єкту входить склад, Б; склад, в; вбиральня, Г; майстерня, Д; адмінбудівля, Е; гаражі, Ж; сховище, З;, гаражі, И;, склад, К; сарай, к; лабораторія, Л; веранда, л; склад, М; зимівник, м; зимівник, О; зимівник, П; естокада, Р; зимівник, С; ПММ, Т; водонапірна башта, У; колодязь, Ф; колодязь, Х; водоймище, Ц; колодязь, Ч; щитова, Щ; скважина, СВК; склад, В. Договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться в спільній часткові власності від 20.01.2000, передбачає право співвласників майна спільно володіти, користуватися і розпоряджатися майном в порядку, визначеним цим договором та іншими угодами, укладеними відповідно до нього. Згідно з витягом із протоколу загальних зборів ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву» вирішено виділити із колективної власності товариства склади, які знаходяться по [ADDRESS] та відповідно до свідоцтва про право власності, технічного паспорту на погосподарські будівлі та викопіювання з плану позначені буквами «Б» та «В», «в» з метою продажу, так як вказані склади перебувають в неналежному стані: вибиті вікна, частково присутні двері, подекуди частково обсипані стіни, пошкоджена покрівля. Відповідно до характеристики будівель і споруд до технічного паспорту на об`єкт за адресою [ADDRESS] , зміни до якого внесені 24.05.2004, склад (вказаний як сарай) під літерою «Б» має бутовий фундамент, цегляні стіни та шиферну покрівлю. Склад під літерою «В, в» має бутовий фундамент, цегляні стіни та шиферну покрівлю. Склад під літерою «в» фактично є прибудовою до складу під літерою «В». Відповідно до викопіювання з плану забудованого кварталу на земельну ділянку технічного паспорту на об`єкт за адресою [ADDRESS] склад позначений літерою «Б» знаходиться попереду житлового будинку позначеного літерою «А», склад, позначений літерами «В», в» знаходиться ліворуч від житлового будинку позначеного літерою «А». Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому\~законом\~порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Відповідно до\~ст.\~92\~ЦК України,\~юридична особа\~набуває цивільних\~прав та\~обов`язків\~і здійснює\~їх через\~свої органи,\~які діють\~відповідно до\~установчих документів\~та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.\~368\~ЦК України,\~спільна власність\~двох або\~більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною сумісною\~власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Стаття 369\~ЦК України\~визначає,\~що співвласники\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~володіють і\~користуються ним\~спільно,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Відповідно до статуту ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву», суб`єктом права власності є Товариство, як юридична особа. Право колективної власності здійснюють Загальні збори акціонерів та інші органи Товариства в межах прав, делегованих їм Загальними зборами акціонерів. Зважаючи на договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, враховуючи рішення загальних зборів товариства про виділ складів із спільного майна товариства , однак відсутність документального підтвердження виділу складів як окремого об`єкту нерухомого майна, суд вважає визнати склади, позначені літерами «Б» та «В», «в» в свідоцтві про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради 28.05.2004 №36, як виділені із спільного майна товариства в окремі об`єкти нерухомого майна, та такими, що можуть бути об`єктом договору купівлі-продажу, яким необхідно присвоїти окрему адресу та провести технічну інвентаризацію об`єктів. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК). Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 року зазначеним законом скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Згідно зі ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої\~статті 220 ЦК України. При вирішенні питання про правомірність набуття права власності суд враховує презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Позивачем доведено існування таких обставин, тому що відмова продавця в період строку домовленості нотаріального посвідчення договору здійснити дії для такого посвідчення та повне ігнорування вимог позивача виключає будь-яку можливість такого посвідчення. Суд враховує також те, що позивач вимагав посвідчення договору нотаріально, про що повідомляв відповідача неодноразово, а відповідач протягом майже десяти років не вчинив необхідних дій для такого посвідчення та підготовки документів. Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцем та покупцями укладено договір купівлі-продажу складів, які на день їх продажу виділені рішенням загальних зборів товариства із спільної власності в окремі об`єкти нерухомого майна, відповідали технічному паспорту, де сторони досягли всіх істотних умов і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець отримав грошові кошти за продаж майна, а покупці в свою чергу, повністю розрахувалися з відповідачем та прийняли нерухоме майно, але нотаріальне посвідчення договору не відбулось в зв`язку з ухиленням продавця від документального оформлення, суд вважає, що позов в частині припинення права колективної власності на склади та визнання права власності на них за позивачем та третьою особою необхідно задовольнити. Також, судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 363973577 та № 363973496 від 31.01.2024 встановлено наступні обтяження щодо нерухомого майна відповідача: арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 6897201, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ №224149, 28.03.2008 ВДВС у м. Знам`янка та Знам`янського району; арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 8130340, підстава обтяження виконавчий лист №15/128, 04.07.2007 Господарським судом Кіровоградської області; арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 11903990, підстава обтяження постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н, 24.11.2011 ВДВС Знам`янського МРУЮ; арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 8295464, підстава обтяження виконавчий лист, №15/128, 04.07.2007 Господарським судом Кіровоградської області. Згідно відповіді Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на запит суду встановлено, що згідно моніторингу Автоматизованої системи виконавчих проваджень (спецрозділ) виявлено, що на примусовому виконання перебували виконавчі провадження, де боржником виступає ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву», а саме: виконавче провадження № 11365804 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-а-282 виданого 23.01.2008 Кіровоградським окружним адміністративним судом про стягнення з ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву» штраф в сумі 850,00 грн на користь Кіровоградського територіального управління державної комісії з цінних паперів та фондового ринку. 12.02.2009 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку відповідно до ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", направлено сторонам для відома та належного виконання. 30.06.2010 виконавче провадження закінчено в зв`язку з повним, фактичним виконанням; виконавче провадження № 24453324 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-а-6442 виданого 30.03.2010 Кіровоградським окружним адміністративним судом про стягнення з ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву» штрафних санкцій в сумі 8904,26 грн на користь Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку. 15.02.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку відповідно до ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", направлено сторонам для відома та належного виконання. 20.10.2011 виконавче провадження завершено відповідно до п.4 ч.1 ст. 47 стягувач перешкоджав провадженню або не здійснював авансування; виконавче провадження № 30015802 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-а-6442 виданого 30.03.2010 Кіровоградським окружним адміністративним судом про стягнення з ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву» штрафних санкцій в сумі 8904,26 грн на користь Кіровоградського ТУ Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку. 24.11.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку відповідно до ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження направлено сторонам для відома та належного виконання. 24.05.2012 виконавче провадження завершено відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 відсутність майна у боржника. Щодо наявності будь-яких інших виконавчих проваджень інформація відсутня. Паперові примірники\~виконавчих проваджень\~знищено відповідно\~до Правил\~ведення діловодства\~та архіву\~в органах\~державної виконавчої\~служби та\~приватними виконавцями,\~як такі,\~строк зберігання\~яких закінчився. Таким чином, на час розгляду справи на виконанні у виконавчій службі не перебуває жодного виконавчого провадження щодо боржника ЗАТ «Кіровоградська обласна виробнича станція по бджільництву». Всі виконавчі провадження завершені. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» (який діяв на час накладення арешту) Державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ). Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» 21\~квітня 1999\~року №\~606-XIV (в\~редакції на\~час завершення\~виконавчого провадження)\~у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Зі змісту Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, до архіву органу державної виконавчої служби передаються лише завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання. Відповідно до\~ст.\~21\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» 21 квітня 1999 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші документи - протягом трьох років. Таким чином, при закінченні виконавчого провадження, державний виконавець повинен був припинити чинність арешту майна боржника, скасувати інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, при цьому обтяження в супереч вимогам законну виконавцем не зняте. Відповідно до\~ст.\~21\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» 21 квітня 1999 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші документи - протягом трьох років. На час розгляду справи строк такого пред`явлення до виконання, враховуючи дати завершення виконавчих проваджень, сплив. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Суд звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. На підставі викладеного, суд вважає такими, що на даний час відсутні законні підстави накладення арешту на спірні нежитлові приміщення, претензій з боку стягувачів до боржника немає, виконавчі провадження відсутні. Враховуючи доведення в суді обґрунтованість вимог позивача та третьої особи про визнання за ними права власності на нерухоме майно та задоволення вимог в цій частині, останні не матимуть змоги вільно розпорядитися свої майном за наявності існуючих обтяжень, тому позов в цій частині вимог також підлягає задоволенню. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial