Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Адвокат Петрова О.О., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошової компенсації частини вартості автомобіля, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію від вартості 1/2 частини автомобіля КІА Sportage 1.7D, 2017 року випуску, VIN [NUMBER] , посилаючись на те, що сторони з 27.06.2014 року перебували у шлюбі, 14.01.2019 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області їх шлюб було розірвано. За період проживання у шлюбі сторони придбали автомобіль КІА Sportage 1.7D, 2017 року випуску, VIN [NUMBER] . Оскільки автомобіль був придбаний у період шлюбу за сумісні кошти, позивач має право на 1/2 частку цього автомобілю. На даний час відповідач продав вказаний автомобіль, тому просить стягнути з нього на користь позивача 1/2 частину вартості автомобіля в сумі 296980 грн. 00 коп. 13.05.2021 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Кузьміною О.І. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про уточнення вимог позивача та остаточно просили стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію від вартості 1/2 частини автомобіля КІА Sportage 1.7D, 2017 року випуску, VIN [NUMBER] - в розмірі 245778 грн. 55 коп. згідно висновку спеціаліста № Вс-17 від 01.06.2021 року й просили справу розглянути без їх участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні вимог позивача, посилаючись на їх необґрунтованість, оскільки вказаний автомобіль ним було продано батьку позивача [PERSON] , договір купівлі-продажу якого він оскаржує, грошові кошти за вказаний автомобіль відповідач так і не отримав, крім того, позивач користується оспорюваним автомобілем до теперішнього часу, вартість цього автомобіля на момент розгляду справи не відома. Надали клопотання про зупинення провадження по даній справі до розгляду цивільної справи за № 766/9462/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним й розглянути його без участі відповідача та його представника. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 27.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 477. У період шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано автомобіль КІА Sportage 1.7D, 2017 року випуску, VIN [NUMBER] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.05.2017 року за № 00000000000000000359. 14.01.2019 року згідно рішення Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/654/18 шлюб між сторонами було розірвано. 20.19.2019 року відповідачем [PERSON] було продано [PERSON] автомобіль КІА Sportage 1.7D, 2017 року випуску, VIN [NUMBER] , за 10000 грн. 00 коп., без згоди позивача [PERSON] . Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. А, ч.2\~ст.372 ЦК України\~встановлено, що в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.\~Ст.61 ч.1 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а, ч.1ст.69\~СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1 і 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, аналізуючи наведені норми закону, факти та докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню судом, оскільки придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль КІА Sportage 1.7D, 2017 року випуску, VIN [NUMBER] - є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації в розмірі 5000 грн. 00 коп. вартості 1/2 частини цього автомобіля, оскільки відповідачем [PERSON] було продано [PERSON] автомобіль КІА Sportage 1.7D, 2017 року випуску, VIN [NUMBER] за 10000 грн. 00 коп., сторонами в ході розгляду справи не спростовано суму за яку продано відповідачем автомобіль, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження іншої ринкової вартості автомобіля суду надано не було, а наданий позивачем висновок спеціаліста № Вс-17 від 01.06.2012 року про визначення середньої ринкової ціни оспорюваного автомобіля суд не приймає до уваги, оскільки він складений без огляду вказаного автомобіля на підставі лише документів, а саме договорів купівлі-продажу вказаного автомобіля. При цьому, клопотання відповідача про зупинення провадження по даній справі до розгляду цивільної справи за № 766/9462/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним не підлягає задоволенню судом, оскільки суд не вбачає об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої справи, так як судом зібрано докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Крім цього, згідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2\~ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати,\~пов`язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що представником позивача на підтвердження понесених стороною позивача витрат на правничу допомогу надано ордер надання правничої (правової) допомоги адвокатом Петровою О.О. від 21 квітня 2021 року, договір про надання правової допомоги у справі від 17 лютого 2021 року, додаткова угода №2 до договору від 17.02.2021 року про надання правової допомоги у справі від 17 лютого 2021 року, акт №2 прийому-передачі наданих послуг до договір про надання правової допомоги у справі від 17 лютого 2021 року. При цьому в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт, платіжні доручення чи квитанції на підтвердження фактично понесених витрат, що є підставою для відмови у задоволенні стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20, про те, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на надання професійної правничої допомоги, тому в задоволенні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. понесених витрат на правову допомогу слід відмовити. На підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~суд покладає\~судовий збір\~на сторони\~пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 5000,00грн./245778,55грн.*100%= 2,03 % (розмір задоволених позовних вимог); 2969,80грн х 2,03 % = 60,29 грн. (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача). Тому, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 60 (шістдесят) гривень 29 копійок, пропорційно задоволених вимог позивача.

Outcome: partial