Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 04 лютого 2021 року [PERSON] звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 08 листопада 2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04 березня 2019 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Малолітній син [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. [INFO] при реєстрації шлюбу вона змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Судовим наказом Коломийського міськрайонного суду від 10 квітня 2019 року присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму. В березні 2020 року вони з сином гуляли на вулиці і випадково побачили [PERSON] , який проїжджав повз нас автомобілем. Побачивши, що вони його помітили відповідач зупинився і хвилин 10 спілкувався з сином. З того часу [PERSON] жодного разу не бачив дитини, не спілкувався з сином, не цікавився його вихованням, навчанням та розвитком. В 2020 році відповідач не сплатив жодної гривні аліментів. Останній раз вона отримала аліменти в грудні 2019 року. На 1 січня 2021 року заборгованість відповідача по аліментах становить 19683 гривні 96 коп.. За наведених вище обставин, вважає, що є достатньо доказів про те, що відповідач схиляється від виконання батьківських обов`язків, тому є всі підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] . Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] . 11.09.2023 року від представника відповідача, адвоката Зубченко І., поступив відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що жодних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав немає. Заборгованості зі сплати аліментів у відповідача немає, що підтверджується довідкою державного виконавця про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, копія якої знаходиться у матеріалах справи. Позивачка сама навмисно та свідомо здійснювала перешкоди для зустрічей відповідача з дитиною, не дозволяла спілкуватися з дитиною. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов?язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов?язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов?язків свідомо, тобто, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов?язки, оскільки такі обставини не підтверджені. У матеріалах справи відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, притягнення до адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Позивачем не надано доказів, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов?язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо нього: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб. Позивач не довів та не надав до суду доказів, в чому саме полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення відповідача батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов?язків відносно дитини. Крім того, відповідач намагався спілкуватися з дитиною. Телефонував, просив зустрічі, однак позивачка постійно чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною. Блокувала дзвінки відповідача та переїхала жити в іншу область, що територіально далеко від місця проживання відповідача. Територіальна віддаленість місця проживання дитини та відповідача, а також опір з боку позивачки робили спілкування батька з сином неможливим. Сам факт заперечення відповідача проти позбавлення його батьківських прав свідчить про його бажання спілкуватися з дитиною, бути присутнім у його житті. Більше того, відповідачем уже подана заява до органу опіки і піклування про встановлення часу зустрічей з дитиною. Відповідач щиро надіється, що позивачка усвідомить необхідність та цінність спілкування дитини з рідним батьком. І не створюватиме перешкод для спілкування сина з батьком. Умисне, примусове позбавлення дитини спілкування з рідним батьком у даному випадку є вибором забаганки матері дитини, яка насильницьким способом вирішила позбавити сина батьківського спілкування. Позбавлення його батьківських прав не несе жодної користі для дитини, а лише руйнує зв?язок тата з сином. Адже ніхто і ніколи не замінить справжнього батька. Позивачка має особисті неприязні відносини з ним, і обрала тактику помсти йому, як чоловікові у формі заборони мого спілкування з сином. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 08 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, що стверджується копією рішення від 04.03.2019 року (Том 1, а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , наведене стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (Том 1, а. с. 5)., який проживає з позивачем. Судовим наказом Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.04.2019 року, стягнено з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , картка фізичної особи - платника податків [NUMBER] жительки [ADDRESS] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. (Том 1, а.с. 6). Відповідно до копії повідомлення Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 12.16-14/3037 від 19.01.2021 року у зв`язку із наявною заборгованістю із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, зокрема розмір заборгованості по виконавчому листу про стягнення аліментних платежів з [PERSON] у Вашу користь на 01.01.2021 року становить 22786,,, грн.. Ви маєте право звернутись до органів досудового розслідування в порядку ст.. 164 Кримінального Кодексу України із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. (Том 1, а.с. 9). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби АСВП № 59141838 від 22.01.2021 року згідно судового наказу №346/1402/2019 від 25.04.2019 року виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхньої неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 27.03.2019 р. Загальна заборгованість по аліментах станом на 01.01.2021 року становить 19683,96 грн.. (Том 1, а.с. 10-11). Відровідно до характеристики, [PERSON] , [INFO] , відвідує ЗДО «Пролісок» № 21 групу «Бджілка» з 2017 року і по теперішній час. За період, який дитина відвідувала дошкільний заклад, проявив себе як добрий, життєрадісний хлопчик (Том 1, а.с. 12). Відповідно до копії Довідки № 8 від 22.01.2022 року, догляд за дитиною здійснює [PERSON] (Том 1, а.с. 15). Відповідно до\~рішення виконавчого\~комітету№ 137 від 25.05.2021 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина, [PERSON] , [INFO] (Том 1, а.с. 80). Відповідно до\~висновку про\~доцільність позбавлення\~батьківських прав\~ [PERSON] ,\~вбачається,\~що [PERSON] \~не піклується\~про стан\~здоровя та\~духовний розвиток,\~не проявляє\~батьківської турботи,\~в тому\~числі не\~допомагає матеріально,\~а тому\~вважають,\~що доцільно\~позбавити громадянина\~ [PERSON] батьківських\~прав по\~відношенню до\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] \~(Том\~1,а.с.\~81-82). Відповідно до копії Довідки № 05.06.2023 року, виданої [PERSON] , про те, що станом на 01.06.2023 року по судовому наказу № 346/1402/19, який видано 10.04.2019 року Коломийським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] , аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , 2015 року народження, відсутня (Том 1, а.с. 106). Відповідно до Характеристики, [PERSON] , учень Новогалещинського ліцею 2015 року народження, навчається в ліцеї з 2021 року. Під час навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Виявляє образне та творче мислення. Має здібності до вивчення предметів гуманітарного напрямку. До виконання доручень ставиться сумлінно, брав активну участь у всіх суспільних справах, у громадському житті ліцею. Активний учасник шкільних спортивних змагань. Веселий, товариський, стриманий, самостійний, врівноважений. Охоче вступає в контакт з оточуючими, любить працювати і відпочивати з іншими. Реально оцінює свої власні можливості, вибираючи завдання й справи під силу. Підтримує дружні стосунки з однокласниками та іншими учнями. Має авторитет серед однокласників. Його поважають, зважають на його думку, довіряють відповідальні справи. Мама приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу (Том 1, а.с. 138). Відповідно до Довідки від 08.08.2023 року, виданої виконкомом Новогалещинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , має такий склад сім`ї: [PERSON] [INFO] , чоловік; [PERSON] , [INFO] дочка; [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , дочка (Том 1, а.с. 139). Відповідно до Довідки від 29.06.2023 року, видана виконкомом Новогалещинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] , про те, що вона дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] у власному будинку разом із чоловіком [PERSON] , виховують і утримують її сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , на території Василівського старостинського округу не проживає, участі у вихованні [PERSON] , не приймає (Том 1, а.с. 140). Відповідно до заяви [PERSON] до Служби у справах дітей виконавчого комітету Новогалещинськогої селищної ради, про встановлення часу для спілкування з дитиною, просить призначити йому час для спілкування з його сином [PERSON] (Том 1, а.с. 155-156). Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Новогалещинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області № 108 від 26.09.2023 року, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (Том 1, а.с. 173). Відповідно до копії Висновку Виконавчого комітету Новогалещинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області від 26.09.2023 року, враховуючи інтереси дитини, вважають за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (Том 1, а.с. 174-176). Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Новогалещинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , № 109 від 26.09.2023 року, визначено [PERSON] , наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , встановивши час спілкування у режимі відео дзвінків кожну п`ятницю з 19:00 години до 19:10 години. Спілкування відбувається з обов`язковим урахуванням згоди дитини (Том 1, а.с. 193). Відповідно до Храктеристики, [PERSON] , учень Говогалещинського ліцею, Денис навчається в 3 класі. Під час навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Виявляє образне та творче мислення. Має здібності до вивчення предметів гуманітарного напрямку. До виконання доручень ставиться сумлінно, брав активну участь у всіх суспільних справах, у громадському житті ліцею. Активний учасник шкільних спортивних змагань. Веселий, товариський, стриманий, самостійний, врівноважений. Охоче вступає в контакт з оточуючими, любить працювати і відпочивати з іншими. Реально оцінює свої власні можливості, вибираючи завдання й справи під силу. Підтримує дружні стосунки з однокласниками та іншими учнями. Має авторитет серед однокласників. Його поважають, зважають на його думку, довіряють відповідальні справи. Вихованням дитини займається мама. Батько, [PERSON] , не цікавиться життям та шкільними успіхами сина (не телефонує, не відвідує дитину в школі, не приймає участі у шкільних святах). Жодного разу не був на батьківських зборах (Том 1, а.с. 194). В судовому засіданні судом було заслухано думку дитини, який пояснив, що не готовий сказати свою думку відносно позбавлення [PERSON] батьківських прав, однак вказав, що не хоче, щоб він був його батьком. ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2\~статті 141 СК України\~передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). У відповідності з ч. 1\~ст.\~164\~СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він в т.ч. ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.. 171 СК України, 1. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. 2. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. 3. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. V.Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до абз. 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Суд вважає недоведеною належними та допустимими доказами обставину, що відповідач на час звернення до суду із позовом ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Також суд дійшов висновку, що не доведено факт того, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо. Так, [PERSON] став на шлях виправлення, сплатив заборгованість по аліментах, що підтверджується у висновку (том 1, а.с.175). Суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] бажає виконувати свої батьківські обов`язки відносно сина. Так, він звертався до органу опіки і піклування про встановлення графіку побачень з дитиною, відповідно до за його заявою рішенням Виконавчого комітету Новогалещинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , № 109 від 26.09.2023 року, визначено [PERSON] , наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , встановивши час спілкування у режимі відео дзвінків кожну п`ятницю з 19:00 години до 19:10 години. (Том 1, а.с. 193). З дослідженого судом відеозапису встановлено, що відповідач телефонує сину та намагається з ним спілкуватися (том 1, а.с.190). Крім того, [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини (том. 2а.с.24). При цьому суд критично оцінює висновки органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки вони необґрунтовані. Крім того, висновок виконкому Коломийської міської ради затверджувався без відібрання пояснень у відповідач. Отже, суд, враховуючи інтереси дитини, вважає за необхідне не позбавляти відповідача батьківських прав. На підставі наведеного та ст.ст. 150, 164, 180-184 СК України,

Outcome: dismissed