Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що він та відповідачка є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ним, так як відповідачка залишила доньку на невідомих людей про що він дізнався від працівників дитячого садочку. Він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, однак остання стала виявляти щодо нього та їхньої доньки агресію, внаслідок чого вони постійно сварилися, що призвело до розірвання шлюбу. На даний час донька [PERSON] проживає з ним, знаходиться на його повному утриманні та вихованні, оскільки мати [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських (материнських) обов`язків по вихованню дитини та жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не проявляє щодо неї материнської уваги та турботи, не забезпечує догляд та виховання дитини, часто залишала її без догляду, в т.ч. і у нічний час, що загрожувало життю та здоров`ю дитини. На даний час він повністю опікується дитиною, відводить її у дитячий садок, займається її вихованням та розвитком, а відповідачка повністю самоусунулася від виховання доньки. 09.10.2023 доньку в дитячий садок привела тітка дитини та повідомила, що матір залишила на неї дитину і не забрала її. На даний час місце проживання відповідачки не відоме. Відповідно до висновку органу опіки і піклування встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Просив позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути на його користь аліменти на утримання доньки в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Доводи та заперечення інших учасників справи. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Восени 2023 року відповідачка залишила дитину на чужих людей та з того часу з дитиною не спілкується та нею не опікується. Перед тим неодноразово у нічний час залишала дитину в будинку одну без нагляду, що загрожувало її життю та здоров`ю. Вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. Спочатку проживали у будинку його матері, а з серпня 2022 року разом з відповідачкою та донькою стали проживати у найманому будинку по [ADDRESS] , місце проживання зареєстроване у будинку його матері по [ADDRESS] . У зв`язку з мобілізацією перебував на військовій службі, доньку доглядала та виховувала відповідачка. Після отримання поранення він перебував на лікуванні за місцем проживання, відповідачка проявляла агресію щодо нього та доньки, витратила на власні потреби всі кошти, які він надсилав, щоб накопичити на придбання будинку. В жовтні 2023 року йому стало відомо, що дружина залишила доньку на чужих людей та поїхала з села. З того часу дитиною не цікавиться, не спілкується з нею. Командир військової частини, в якій він проходить службу, відпустив його, щоб вирішити питання щодо влаштування доньки. На даний час донька проживає з ним, він нею опікується, доглядає та виховує. Спочатку донька запитувала про маму, а тепер навіть не згадує. Був випадок, коли відповідачка, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння заснула, її не можливо було розбудити, донька налякалась, плакала. Сусіди повідомили про дану подію його матір, яка забрала дитину до себе. На даний час його матір хворіє, тому не може здійснювати догляд за донькоюд. Відповідачка ухиляється від своїх обов`язків матері, донька залишилася без її піклування, а тому позбавлення відповідачки батьківських прав призведе до покращення життя доньки. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у підготовче засідання подала заяву про проведення засідання без її участі, своєї позиції щодо заявлених вимог не висловила, відзив на позов суду не надала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради у судовому засіданні позов підтримав, вважав за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Суду пояснив, що за характером своєї професії знає відповідачку [PERSON] з підліткового віку, вона росла проблемною дитиною, її матір неодноразово зверталась до служби у справах дітей за допомогою. Після народження доньки, батьком якої був записаний [PERSON] , у відповідачки були проблеми з утриманням та вихованням дитини, від своїх обов`язків матері вона ухилялася, тому у вересні 2021 року виконком міської ради прийняв рішення про тимчасове влаштування дитини у спеціалізований будинок дитини, де дівчинка знаходилася півроку. Після того, як відповідачка відновила стосунки з позивачем [PERSON] , рішенням виконкому від 21 лютого 2022 року їй повернули дитину. В подальшому, коли відповідачка залишилася без нагляду позивача, котрий проходив військову службу, вона знову стала ухилятися від виконання батьківських обов`язків щодо доньки, залишила дитину та додому не повернулася. Служба в справах дітей проводила обстеження умов проживання малолітньої дитини, було встановлено, що дитина проживає з батьком, матір поїхала у невідомому напрямку. Під час спілкування з сусідами, працівниками дитячого садочку встановлено, що матір безвідповідальна, залишила дитину одну, нею не цікавиться, не проявляє щодо дитини материнської уваги та турботи. Дитина залишилася без батьківського піклування, якщо матір не позбавити батьківських прав, то дитину прийдеться влаштувати у дитячий будинок, оскільки батько дитини проходить військову службу. Вважає, що відповідачка завжди ухилялася від своїх обов`язків матері, дитина її не цікавить, тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 21.02.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. 01.03.2024 суд отримав інформацію про останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] . 04.03.2024 суд постановив ухвалою якою прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 25.03.2024, яке відкладалося на 16.04.2024 з метою повідомлення відповідачки про дату проведення підготовчого засідання та подання доказів. 15.04.2024 до суду надійшло клопотання відповідачки, до якого долучено копію паспорта громадянина України, про проведення судового засідання без участі відповідача, у якому вона просила провести підготовче засідання без її участі, не заперечила проти призначення справи до судового розгляду. 16.04.2024 суд постановив ухвалу, якою закрив підготовче провадження та призначив її до судового розгляду на 08.05.2024. Розгляд справи відкладався на 20.05.2024. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання обов`язків по вихованню та утриманню дітей, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позивач записаний батьком дитини відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України за його заявою про визнання батьківства. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.11.2023. До одруження із позивачем відповідачка мала прізвище « [PERSON] ». Після народження відповідачкою [INFO] доньки [PERSON] , батьком дитини був записаний [PERSON] за його заявою відповідно до ст. 126 СК України. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2021 задоволено позов [PERSON] , виключено з актового запису про народження [PERSON] відомості про батька [PERSON] . Відповідачка не зуміла забезпечити належні умови для проживання малолітньої дитини. Матері надавалися рекомендації щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, проте надані рекомендації відповідачка не виконувала, психологічна атмосфера була нестабільна, що негативно впливало на розвиток дитини, а тому рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №289 від 23.09.2021 за заявою [PERSON] малолітню [PERSON] , [INFO] влаштовано на повне державне утримання в КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» за заявою матері, тимчасово, терміном на 6 місяців. 28.12.2021 сторони одружилися та стали проживати однією сім`єю у будинку матері позивача по [ADDRESS] , де були створені необхідні умови для проживання малолітньої дитини. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №51 від 21.02.2022 малолітню [PERSON] , [INFO] повернуто в сім`ю та передано її матері [PERSON] . В серпні 2022 року сторони винайняли будинок по [ADDRESS] де проживали разом з донькою до мобілізації позивача на військову службу. Відповідачка не працювала, приводила у будинок сумнівні компанії, не забезпечила належний догляд дитині, виявляла агресію до доньки, залишала дитину одну в нічний час, а в жовтні 2023 року залишила дитину та поїхала з місця проживання, з того часу дитиною не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, її місце знаходження не відоме. З жовтня 2023 року дитина проживає з позивачем, який її доглядає та виховує, відводить у садочок, забезпечує медичне обстеження. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 14.02.2024 орган опіки вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, представника третьої особи, показаннями свідка [PERSON] та письмовими доказами: копіями свідоцтва про народження дитини, актом обстеження житлово-побутових умов дитини,довідками Плесенського Старостинського округу, Плесенського закладу дошкільної освіти «Пролісок», довідкою Плесенської амбулаторії ЗПСМ, висновком органу опіки та піклування рішеннями Шепетівського міськрайонного суду, рішеннями виконавчого комітету Шепетівської міської ради та іншими матеріалами справи. Норми права, які застосував суд. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. 2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінка суду. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. В рішенні ЄСПЛ від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (Strand Lobben and Others v. Norway, заява № 37283/13) зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та «відновлення» сім`ї. У матеріалах справи містяться переконливі докази винної поведінки відповідачки щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачка залишила трирічну доньку на чужих людей та поїхала у невідомому напрямку, що загрожувало життю дитини. З того часу тривалий час не спілкується з донькою, не цікавиться її потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв`язку з нею. Суд вважає, що у цій справі державні органи спочатку розглядали інші менш радикальні заходи, передбачені законодавством (соціальний супровід, попередження про недопущення неналежного ставлення до виконання батьківських обов`язків, тимчасове поміщення дитини до будинку дитини), однак це не принесло позитивного результату. Відповідачка протягом «розумного часу» без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо нехтує ними. На засідання органу опіки та піклування та в судові засідання відповідачка не з`явилася, своєї позиції щодо заявлених вимог не висловила, що додатково свідчить про відсутність у неї намірів налагодити зв`язок з дитиною та байдуже ставлення до долі доньки. Свої батьківські обов`язки, без поважних причин, відповідач повністю поклала на позивача. Отже, влада зробила належні і достатні зусилля для забезпечення дотримання права відповідачки на підтримання контакту з дитиною, здійснюючи соціальний супровід сім`ї, тимчасово помістивши дитину у будинок дитини, тим самим забезпечила право відповідачки на повагу до її особистого та сімейного життя. Обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідачки займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про її намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дитини», а також те, що відповідачка не підтримує стосунків з дитиною протягом тривалого часу, не цікавиться її життям, свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав, оскільки вона злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Матеріали справи не містять доказів того, що їй перешкоджали у спілкуванні з дитиною. На переконання суду, позбавлення батьківських прав призведе до безумовного покращення життя малолітньої дитини. Враховуючи встановлені обставини справи, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд дійшов висновку стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 21.02.2024 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн, сплачений ним при зверненні до суду та в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved