Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

20.11.2023 року позивач [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом та посилається на наступні обставини. В провадження Нікопольського міського відділу Державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №58942960, відкрите на підставі виконавчого листа №2-3580 від 03.11.2003 року, виданого Нікопольським міським судом Дніпропетровської області. На підставі даного виконавчого документу з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільного сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його доходів пожиттєво. Син позивача [PERSON] є інвалідом І групи та являється непрацездатним. Впродовж всього часу з 2003 року з позивача стягуються аліменти. Прострочення або заборгованості по виплатам він не допускав. На момент звернення до суду заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №58942960 немає. З 2015 року стан здоров`я [PERSON] суттєво погіршився, часто боліли очі, почалися головні болі. Медико-соціальна експертна комісія знайшла підстави для присвоєння йому ІІІ групи інвалідності. У зв`язку з цим позивач не зміг більше працювати та вийшов на пенсію. Лікарем йому були прописані ліки для підтримання стану здоров`я, на придбання яких він щомісяця витрачає не менше третини пенсії. З часом стан здоров`я [PERSON] погіршився, і 16.06.2021 року йому було призначено ІІ групу інвалідності безстроково. Позивачу діагностували в/к IV А глаукому, катаракту, ПДС та ВМД обох очей. Наразі позивач майже втратив зір, не може працювати, так як йому протипоказана праця з підняттям ваги, нахилом голови та тулуба, а також праця, пов`язана з токсичними речовинами, вібраціями. Єдиним джерелом його доходу є пенсія, розмір якої становить 3 300 грн. на місяць. Інших видів доходів або підробітку позивач не має. Матеріальне становище [PERSON] суттєво змінилось. Його доходи дозволяють лише підтримувати нинішній стан здоров`я і не допустити різкого його погіршення. Проте цього недостатньо, позивач поступово продовжує втрачати зір. [PERSON] не заперечує проти свого обов`язку утримувати непрацездатного сина, однак на даний момент в нього значно погіршився матеріальний стан, тому сплата аліментів в розмірі частини це надмірний тягар для позивача, у зв`язку з чим, просить суд зменшити розмір аліментів з 1/4 на 1/12 частину від усіх видів його заробітку та доходів. Ухвалою про відкриття провадження від 18.01.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали, на подачу відзиву на позовну заяву (а.с.22-23). Відповідач була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді, про що свідчить поштовий конверт (а.с.35), відзиву на позовну заяву на адресу суду не направила. Треті особи, кожен окремо, належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді. Згідно чинного законодавства, на їх адреси направлено копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками. Своїм правом на підготовку відзиву на позовну заяву треті особи не скористались, додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направили. Розгляд справи\~проводився без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Рішенням Нікопольського міського суду №2-3580/2003 від 03.11.2003 року з позивача на користь відповідачки пожиттєво стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, що підтверджується виконавчим листом (а.с.7). На підставі даного виконавчого документу в провадженні Нікопольського міського відділу Державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №58942960. Згідно довідки за вих. №133287 від 10.10.2023 року, наданої державним виконавцем Саліоновою Т.О., станом на 10.10.2023 року заборгованості по сплаті аліментів за [PERSON] не значиться. Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії №125590 від 16.06.2021 року, [PERSON] присвоєно ІІ групу інвалідності з 06.06.2021 року безстроково, протипоказана праця з токсичними речовинами, праця з підняттям ваги, нахилом голови та тулуба, вібраціями (а.с.9). Згідно довідки про доходи №4276 7325 7320 1210, розмір щомісячної пенсії позивача складає 3296,47 грн., а всього за період з 01.03.2023 року по 31.08.2023 року він отримав 20\~778,82 грн. (а.с.8). В обґрунтування позову про зменшення аліментів позивач посилається на те, що з нього стягуються 1/4 частин від його доходів на утримання непрацездатного сина, що погіршує його матеріальний стан, тому аліменти мають бути зменшені. Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст. 2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Відповідно ст. 198 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Непрацездатними вважаються особи з інвалідністю І, II, III груп. При цьому не має значення, коли настала непрацездатність до досягнення повноліття або в будь-який інший час. Отже, для утримання батьками повнолітніх дочки, сина необхідні такі підстави: - повнолітні син, дочка повинні мати статус непрацездатного; - повнолітні непрацездатні син, дочка потребують матеріальної допомоги. Необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, якщо їх не визнано недієздатними. Утримання батьками повнолітнього сина, дочки може здійснюватися з ініціативи платника відповідно до вимог\~ст. 187 СК України\~шляхом укладення договору між батьками за правилами\~ст. 189 СК України. За рішенням суду аліменти на повнолітніх сина, дочку присуджуються від дня пред`явлення позову. Зміна розміру аліментів може бути здійснена відповідно до вимог\~ст. 192 СК України. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначає суд у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Положенням ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Такий висновок викладено у Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, виходячи з наведеного положення закону, при вирішення вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Так, матеріалами справи встановлено, що звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки 16.06.2021 року йому призначено ІІ групу інвалідності, яка передбачає обмежені види праці, через що він був змушений звільнитись з роботи, та на даний момент єдиним джерелом його доходу є пенсія. Тоді як сумарний дохід [PERSON] з січня 2023 року по грудень 2023 року включно, становить 174\~926, 35 грн., а середньомісячний заробіток дорівнює 14 577,19 грн. (а.с.30). Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , [PERSON] , [INFO] , на обліку, як отримувач пенсійних виплат, не перебуває, пенсію не отримує (ас.32). Ст.192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що приводом зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч.1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, судом встановлено, що матеріальне становище позивача змінилось, він отримав ІІ групу інвалідності, яка передбачає обмеження праці, тому єдиним джерелом доходу є пенсія, розмір якої складає 3 296,47 (три тисячі двісті дев`яносто шість грн. 47 коп.) на місяць. Тоді як середньомісячний дохід відповідачки складає 14 577,19 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят сім грн. 19 коп.), що є підставою для зменшення присуджених рішенням суду розміру аліментів. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами\~СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Таким чином, враховуючи найкращі інтереси дитини, які превалюють над майновим становищем платника аліментів, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням його віку та потреб,

Outcome: partial