Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 23 березня 2001 року виконавчим комітетом Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають двох дітей. Син вже повнолітній, а донька [PERSON] , [INFO] проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини фактично припинені, разом не мешкають з березня 2022 року, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними - неможливі, тому просить суд розірвати їх шлюб. Ухвалою суду від 11.04.2024 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно, належним чином. Надала заяву, зі змісту якої вбачається, що просить здійснювати розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлений. До суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23.03.2001\~року виконавчим комітетом Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, актовий запис № 2 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Зі змісту позову вбачається, що позивач наполягає на розірвані шлюбу та не бачить можливості примирення. Подружжя проживає\~окремо з березня 2022 року, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Даних, які б свідчили про те, що відповідач оспорює обставини, зазначені позивачем в заяві, судом не встановлено. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясував фактичні взаємини подружжя, які втратили почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи встановлені судом обставини, небажання позивача підтримувати подружні відносини з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дітей, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved