Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання дійсним договору №469 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 29 березня 2001 року, посвідченого Первомайською філією Універсальної Біржі "Південь", за яким вона набула право власності на частку житлового будинку, що в [ADDRESS] . Посилаючись, що вказаним майном розпорядитися не може, так як їй стало відомо, що угода купівлі-продажу житлового будинку повинна бути посвідчена в нотаріальному порядку, однак [PERSON] помер, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивач не з`явилась, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, відповідно до якої просив справу слухати за їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення позовних вимог. За положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно положень ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але якщо сторони домолися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилитися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно положень ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Положеннями ч.1 ст.203 ЦК України передбачено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до положень ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом не дійсним. Судом встановлено, що 29 березня 2001 року на Первомайській філії Універсальної Біржі "Південь" було посвідчено договір №469 про купівлю-продаж нерухомого майна, а саме частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , який укладено між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] (а.с.11). На підставі вказаного договору, право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації 11 квітня 2001 року, в реєстраційній книзі №26, стор.39 за реєстровим №3737, що підтверджується даними реєстраційного посвідчення, виданого 11 квітня 2001 року(а.с.12). Норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з набранням чинності ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди (2001 рік) норми, щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано. Відповідно до положень ст.227 ЦК України(1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, повинен бути нотаріально посвідчений. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Судом встановлено, що, сторони відповідно до вищезазначеного договору свої зобов`язання виконали. Позивач [PERSON] сплатила обумовлену договором вартість будинку, зареєструвала право власності в БТІ, а відповідач прийняв кошти за будинок та передав будинок у власність позивача. Виконати вимоги закону щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку неможливо, так як в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації право власності зареєстровано за позивачем 11 квітня 2001 року, продавець будинку помер [INFO] . Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №719-р від 12 червня 2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Миколаївської області", створена Кривоозерська селищна територіальна громада Кривоозерського району Миколаївської області шляхом об`єднання територій та населених пунктів Кривоозерської селищної та Багачівської, Берізківської, Бурилівської, Великомечетнянської, Гойдаївської, Красненьківської, Кривоозерської, Куряче-Лозівської, Луканівської, Мазурівської, Маломечетнянської, Ониськівської, Очеретнянської, Секретарської, Тридубівської сільських рад Кривоозерського району Миколаївської області. На підставі постанови Верховної ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року "Про утворення та ліквідацію районів" у Миколаївській області утворено Первомайський район у складі, зокрема, території Кривоозерської селищної територіальної громади. Згідно положень ст.153 ЦК України(1963 року), договір є укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. За приписами ч.2 ст.47 ЦК України(1963 року), яка діяла на момент укладення угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Враховуючи те, що угода купівлі-продажу фактично відбулася, сторони всі свої зобов`язання за договором купівлі-продажу виконали, нерухоме майно на час укладання угоди було належним чином зареєстроване, нотаріальне посвідчення спірної угоди в нотаріальному порядку не можливо, то суд вважає за можливе визнати вищезазначену угоду дійсною.

Outcome: approved