Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.11.2021 приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ\~Д.М., на підставі виконавчого напису №\~52230 від 20.05.2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка\~Є.М., виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №\~67398950. Вказаним документом постановлено стягнути з нього, [PERSON] , на користь відповідача заборгованість у розмірі 46\~093\~грн. 70\~коп. Як зазначено, про наявність відкритого виконавчого провадження він дізнався випадково у додатку «ДІЯ». За допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження отримав змогу ознайомитись з винесеними постановами у рамках вказаного виконавчого провадження. Позивач вказує, що спір про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №\~678/7324ECLKAPS від 18.11.20213, який вказаний у виконавчому написі, уже вирішено Соснівським районним судом м.\~Черкаси у справі №\~712/1337/17. Рішення суду у вказаній справі набрало законної сили 24.05.2019. Окрім того, вважає виконавчий напис незаконним, у зв`язку з тим, що відповідачем при подачі документів допущено порушення, зокрема, ст.\~87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №\~1172 від 29.06.1999, оскільки, вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі\~- кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, та за відсутності доказів безспірності заборгованості. Нотаріус не мав достатніх підстав для вчинення виконавчого напису, адже відповідач не надав усіх документів, відповідно до чинного законодавства. Також, звертає увагу на те, що згідно з листом Міністерства юстиції від 18.01.2022 №\~5774/ПІ-С-121/37.5 наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 №\~4722/5, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 17.12.2021 №\~4, на підставі підпунктів\~«е», «з» та «і» пункту\~2 частини першої статті\~12 Закону, у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, а також грубим порушенням закону, яке завдало шкоди фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 за №\~7921 на ім`я [PERSON] , анульовано. Враховуючи наведені вище обставини, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №\~52230 від 20.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком\~Є.М. про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у сумі 46\~093\~грн. 70\~коп. Ухвалою суду від 05.04.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи до суду не надходило. Залучено до участі у цій справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича та приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича. Крім того, сторонам та третім особам встановлено строки для подачі заяв по суті справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, на підставі обґрунтування, що наведене у позові та з урахуванням доданих до нього матеріалів. Крім того, зауважив, що йому є незрозумілими факти пред`явлення до нього вимог певними фінансовими установами, оскільки, він не брав у кредит грошові кошти, зокрема і у відповідача. У судове засідання представник відповідача ТОВ\~«Дакорд Фінанс» не з`явився, хоча судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Відзив на позов не подано. У судове засідання треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко\~Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ\~Д.М., не з`явилися, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено. Письмові пояснення щодо позову не подано. Таким чином, справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст.\~280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову та проти такого порядку розгляду справи не заперечував позивач. Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, на підставі ст.ст.\~87 ЗУ\~«Про нотаріат» та п.\~2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №\~1172,\~- 20.05.2021 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано у реєстрі за №\~52230 про звернення стягнення з [PERSON] ,\~ [INFO] , невиплачені грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс», якому ТОВ\~«Фінпром Маркет» відступило право вимоги, на підставі договору факторингу №\~240621-ФК від 30.04.2021, якому, у свою чергу, ТОВ\~«Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №\~011020-ФМ від 01.10.2020, якому, у свою чергу, ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №\~20/01/20-1/2 від 20.01.2020, якому ТОВ\~«Фінансова компанія «БІЗНЕСФІНАНС», на підставі договору факторингу №\~1706/01 від 17.06.2015 відступило право вимоги за кредитним договором №\~678/7324ECLKAPS від 18.11.2013, укладеного між ТОВ\~«Фінансова компанія «БІЗНЕСФІНАНС» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.04.2021 по 20.05.2021. Сума заборгованості складає: -24780\~грн. 00\~коп. заборгованість за основним зобов`язанням, -6025\~грн. 63\~коп. заборгованість за нарахованими відсотками, комісіями, -15238 грн. 07 коп. заборгованість за пенею, -50 грн. 00 коп. плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню\~- 46093\~грн. 70\~коп. Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом\~Д.М. 04.11.2021 відкрито виконавче провадження №\~67398950 з примусового виконання виконавчого напису №\~52230 від 20.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком\~Є.М. Варто зауважити, що ТОВ\~«Дакорд Фінанс» не надано суду матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис за №\~52230 від 20.05.2021, зокрема кредитного договору №\~678/7324ECLKAPS від 18.11.2013, укладеного між ТОВ\~«Фінансова компанія «БІЗНЕСФІНАНС» та [PERSON] . Відповідно, суд розглядає справу з врахуванням вимог ч.\~10 ст.\~84 ЦПК України, зокрема з урахуванням наданих позивачем: виконавчого напису №\~52230 від 20.05.2021. Слід зазначити, що сам по собі факт подання стягувачем документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Переліку, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відсутні докази, що нотаріус перевірив факт отримання вимоги боржником. Крім того, судом встановлено, що у лютому 2017\~року ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Соснівського районного суду м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~678/7324ECLKAPS від 18.11.2013, у розмірі 46043\~грн. 70\~коп., яка складається з: 24780\~грн\~\~ заборгованість за основною сумою боргу, 6025\~грн. 63\~коп.\~ заборгованість по процентам та комісією, 15238\~грн. 07\~коп.\~ пеня та штрафи за порушення графіку погашення заборгованості. За результатами розгляду вказаної вище цивільної справи №\~712/1337/17ц Соснівським районним судом м.\~Черкаси ухвалено рішення від 18.04.2019, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~678/7324ECLKAPS від 18.11.2013. судове рішення набрало законної сили 24.05.2019. Як вбачається з цього рішення, судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі кредитних коштів відповідачу на заявлену до стягнення суму 24\~780\~грн., оскільки до позову додана копія меморіального ордера №\~223276374 від 19.11.2013, в якій відсутній підпис позичальника про отримання коштів, також сума виданого кредиту у ній вказана не 24780\~грн., а 21000\~грн. Крім того, не доведено, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є правонаступником кредитодавця за кредитним договором №\~678/7324ECLKAPS від 18.11.2013 між ПАТ\~«Платинум Банк» та [PERSON] , оскільки позивачем не надано договору №\~20141028-Г від 28.10.2014 між ПАТ\~«Платінум Банк» та ТОВ\~«ФК\~БізнесФінанс», за яким відступлено право вимоги до [PERSON] . Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач не надав суду на підтвердження заявлених вимог належних, допустимих та достатніх доказів, що є підставою для відмови у позові за недоведеністю. Суд звертає увагу на те, що вказані обставини не доказуються при розгляді цієї справи, враховуючи положення ч.\~4 ст.\~82 ЦПК України, якими визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Навпаки, такі обставини можуть свідчити про наявність спору щодо наявності певних кредитних правовідносин між сторонами та, відповідно, щодо наявності/відсутності заборгованості за кредитним договором, що повинно було б враховуватися при вчиненні нотаріусом виконавчого напису. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені статтею\~16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.\~3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, кредитний договір за своїм змістом є консенсуальним, двостороннім, відплатним договором та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов (ч. 1 ст.\~638 ЦК України). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства (ч.\~1 ст.\~39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595. Згідно з ст.\~87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції ЗУ №775-ІХ від 14.07.2020, що чинна з 08.08.2020, зокрема і на час виниклих правовідносин вчинення виконавчого напису) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника\~- фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт\~2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п.п.\~3.5 п.\~3 гл. 16 розд ІІ Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №\~1172. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на\~оскарження нотаріальної\~дії або\~відмови у\~її вчиненні\~має особа,\~прав та\~інтересів якої\~стосуються такі\~дії (ст.\~50 Закону «Про нотаріат», у редакції ЗУ №775-ІХ від 14.07.2020, що чинна з 08.08.2020, зокрема чинній на час виниклих правовідносин). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~ надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем\~ це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.\~88 Закону «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Із огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.\~15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.\~50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем згідно з Переліком документів. Для правильного\~застосування положень\~статей\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~у такому\~спорі суд\~повинен перевірити\~доводи боржника\~у повному\~обсязі й\~установити та\~зазначити у\~рішенні,\~чи справді\~на момент\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~боржник мав\~безспірну заборгованість\~перед стягувачем або іншу відповідальність перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова\~позиція Великої\~Палати Верховного\~Суду відповідає\~висновкам,\~викладеним у\~раніше ухвалених\~нею постановах\~від 29.03.2019\~за наслідками\~розгляду цивільної\~справи №137/1666/16-ц,\~від 02.07.2019\~у справі\~№916/3006/17\~та постанові\~Верховного Суду\~від 26.02.2020\~у справі\~№369/6415/17 з подібних правовідносин. На думку суду, у цьому випадку, відсутні докази про те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у наявності права стягувача звертатися до нього з приводу вчинення виконавчого напису відносно боржника, наявності кредитних відносин та безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Крім того,\~під час\~розгляду справи\~судом не\~встановлено об`єктивних\~даних вважати,\~що нотаріусу\~були надані\~для вчинення\~виконавчого напису оригінал\~кредитного договору,\~докази щодо\~правонаступництва стягувача,\~враховуючи судове\~рішення від\~18.04.2019,\~а також\~документи,\~що підтверджують\~безспірність заборгованості\~боржника та\~встановлюють прострочення\~виконання зобов`язання,\~які передбачено\~надавати для\~одержання виконавчого\~напису,\~відповідно до\~п.п.\~«а»,\~«б» п.\~1\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від 29.06.1999 №\~1172. Відсутні відомості про те, що боржникові надсилалася і отримана ним претензія кредитора щодо розміру заборгованості на час вчинення виконавчого напису. Суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 (справа №\~758/14854/20) зазначено, що учинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень\~- письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача доведено ті обставини, на які він покликається як на обґрунтування своїх вимог, а тому, у контексті наведеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і доведеним. При цьому, слід звернути увагу на те, що суд вирішує справу за наявними доказами, враховуючи норми ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України. За результатами розгляду справи, суд погоджується з доводами позивача та встановив, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко\~Є.М. не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника і не врахував, що ним вчинено виконавчий напис на суму, яка не відповідає безспірній сумі заборгованості, про існування якої позивачу відомо не було. Так, суду не надано відомостей про те, що нотаріусу були надані підтвердження того, що боржник отримав від стягувача вимогу щодо розміру заборгованості, що б дало останньому можливість спростувати доводи стягувача і нотаріусу пересвідчитися у безспірності чи спірності заявлених вимог. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликалася сторона позивача, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки судом встановлено порушення прав та інтересів позивача, а також той факт, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів на користь ТОВ\~«Дакорд Фінанс», не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, при подачі цієї позовної заяви до суду позивачем судовий збір не сплачувався, оскільки він користується пільгою, передбаченою п.\~9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях), у зв`язку з тим, що він є особою з інвалідністю ІІ\~групи (посвідчення серії\~ [NUMBER] від 08.06.2023). Крім того, відповідно до ч.\~3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Отже, у вказаній категорії справ позивачі звільняються від сплати судового збору. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які висвітлені у постанові від 19.10.2022 по справі №\~743/1481/21. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати (судовий збір у розмірі 1211\~грн. 20\~коп.) слід стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved