Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Володимирецької селищної ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач з відповідачем з 21 вересня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.12.2014 року у справі №556/2670/14-ц шлюб між сторонами розірвано. Сторони є батьками спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Володимирецького районного суду Рівненської області від 09.07.2018 року було стягнено з [PERSON] на користь позивачки на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка зазначає, що відповідач, як батько спільних дітей, не виконує покладених на нього законом обов`язків оскільки ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення дітям належних умов життя та виховання, ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами в навчанні, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнім навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Згідно розрахунку, наданого ДВС відповідач взагалі не сплачував з 2018 року аліменти на утримання дітей. Всі питання щодо виховання та навчання дітей позивачка вирішує сама, ніякої підтримки з боку відповідача не має. Відповідач веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, коли проживав з ними часто піднімав руку на позивачку і дітей. 08.05.2018 року Володимирецьким районним судом Рівненської області [PERSON] , було засуджено за ч.І ст.125 КК України по факту нанесення тілесних ушкоджень синові - [PERSON] . Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Вище наведені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Вказана позовна заява [PERSON] , надійшла до Володимирецького районного суду Рівненської області 14.12.2023 року. Ухвалою Володимирецького районного суду від 22.12.2023 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.03.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивачка [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивачка не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивачки. Представник Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області, як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, але надали суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у відсутності їх представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 21 вересня 2009 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.12.2014 року у справі №556/2670/14-ц шлюб між сторонами розірвано. Сторони є батьками спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . 09.07.2018 року судовим наказом Володимирецького районного суду Рівненської області було стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по не сплаті аліментів наданого державним виконавцем Годунок В.М. , встановлено, що відповідач станом на 01.09.2023 року має заборгованість у розмірі 154348,40 грн. Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.05.2018 року [PERSON] , було засуджено за ч.І ст.125 КК України по факту нанесення тілесних ушкоджень синові - [PERSON] . Також судом встановлено, що усі обов`язки щодо навчання, виховання та утримання дітей [PERSON] , виконує самостійно піклується про них вдома, в школі, забезпечує всі умови для гармонійного, здорового розвитку, навчання та проживання. Факт неучасті у вихованні дитини підтверджується висновком органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав» затвердженого виконавчим комітетом Володимирецької селищної ради від 17.11.2023 року №145. Відповідно ч.ч.4,5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку Володимирецької селищної ради Рівненської області №145 від 17.11.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] [PERSON] , [INFO] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Володимирецької селищної ради, за результатами засідання якої позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його неповнолітніх дітей було визнано за доцільне. Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дітей та займатись їх вихованням. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] , вихованням та утриманням своїх неповнолітніх дітей не займається, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, їх матеріальному утриманню, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову до суду про позбавлення батьківських прав, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved