Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 14 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. В подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного втрачені, спільне господарство не ведеться. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Ухвалою суду від 08 березня 2024 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, 02 квітня 2024 року представник позивача [PERSON] подала заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі та участі позивача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі документів ухвалює заочне рішення. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис №139, видано свідоцтво серії [NUMBER] (а. с. 10). Згідно з\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до ч. 3\~ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач [PERSON] не вбачає можливості збереження сім`ї, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та не висловив думку щодо позовних вимог, створити міцної сім`ї за час спільного проживання сторони не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved