Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 06.08.2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] шляхом подання Заяви-Договору № 2020/І_С/045-002228 укладено Договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» № 2020/ОВР/045-001103 (надалі - Договір). Відповідно до умов вказаного договору відкрито картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування пакет «Еко-кредитка», на якому встановлено орієнтовна сума кредиту 10 000,00 грн., можлива сума кредиту - 300 000,00 грн., відсоткова ставка - 42,00% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00% , щомісячний платіж по кредиту - 7%, мінімум 50,00 грн., комісія за видачу кредиту - 2,99%, строк кредитування - 06.08.2020 по 05.08.2021 року. У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та залишенням поза увагою вимоги №129/29383/2021 від 29.07.2021 року, банк має право вимогами від позичальника сплатити проценти за несанкціоноване користування кредитом з 07.09.2021 року по 23.02.2022 року, що становить 9 237,83 грн. Внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань за договором, станом на 19.05.2023 року заборгованість відповідача перед банком становить 56 499, 45 грн., яка складається з : простроченої заборгованості по кредиту - 39 990,59 грн., прострочена заборгованість за процентами - 7271,03 грн., заборгованість по платежам - 9 237,83 грн. Враховуючи, що відповідачем у добровільному порядку не вчиняються спрямовані на повернення кредитних коштів та процентів за договором, з метою захисту права та охоронюваних законом інтересів банку, змушені звернутися до суду із даною заявою. Ухвалою судді від 25.03.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 105). Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.106). Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї (а.с.79). Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 19.08.2020 року тарифним комітетом ПАТ АБ «Укргазбанк» затверджено Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», які розміщені на офіційному сайті www.ukrgasbank.com. Правила визначають загальні та публічні умови відносин між Банком та фізичними особами, які користуються продуктами банку для власних потреб. Приєднання до цих правил здійснюється шляхом подання Заяви-договору, форма якої розміщена на сайті ПАТ АБ «Укргазбанк». Заява-договір визначає які саме продукти замовлено клієнтом та їхні основні параметри/характеристики, а також інші параметри, необхідні для конкретизації умов користування продуктом. Підписанням Заяви-договору клієнт акцептує ці Правила. Правила, підписана Заява-договір, тарифний план, програма кредитування, документи, що вимагаються чинним законодавством України з питань кредитування фізичних осіб, усі зміни та додатки до них, які також розміщуються на сайті банку, а також інші заяви та розпорядження клієнта прийняті АБ «УКРГАЗБАНК» до виконання на умовах цих Правил, разом вважаються укладеним договором банківського вкладу, договором банківського рахунку/банківського вкладу. 06.08.2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] шляхом подання Заяви-Договору № 2020/І_С/045-002228 укладено Договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» № 2020/ОВР/045-001103 (надалі - Договір). Відповідно до умов вказаного договору відкрито картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування пакет «Еко-кредитка», на якому встановлено орієнтовна сума кредиту 10 000,00 грн., можлива сума кредиту - 300 000,00 грн., відсоткова ставка - 42,00% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00% , щомісячний платіж по кредиту - 7%, мінімум 50,00 грн., комісія за видачу кредиту - 2,99%, строк кредитування - 06.08.2020 по 05.08.2021 року. У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та залишенням поза увагою вимоги №129/29383/2021 від 29.07.2021 року, банк має право вимогами від позичальника сплатити проценти за несанкціоноване користування кредитом з 07.09.2021 року по 23.02.2022 року, що становить 9 237,83 грн. Внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань за договором, станом на 19.05.2023 року заборгованість відповідача перед банком становить 56 499, 45 грн., яка складається з : простроченої заборгованості по кредиту - 39 990,59 грн., прострочена заборгованість за процентами - 7271,03 грн., заборгованість по платежам - 9 237,83 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3.3.33 Правил сторони узгодили, що у разі настання події припинення, банк зупиняє нарахування процентів, комісій пов`язаних з користуванням Лімітом Дозволеного овердрафту з дня настання події припинення. З дня настання події припинення вся фактична заборгованість Клієнта вважається простроченою, а Клієнт зобов`язаний повернути її та сплатити Платежі згідно з ч. 2. ст. 625 Цивільного Кодексу України за весь період прострочення. Платежі згідно з ч. 2. ст. 625 Цивільного Кодексу України - проценти від суми простроченої заборгованості Позичальника (Клієнта) у розмірі процентів за користування Несанкціонованим кредитом, який зазначено у Тарифному плані. Сторони узгодили, що днем настання події припинення та датою прострочення заборгованості Клієнта щодо погашення суми Ліміту Дозволеного овердрафту, нарахованих процентів за користування Лімітом Дозволеним овердрафтом та Комісій є: неповернення Клієнтом суми Кредиту у термін, встановлений Договором - наступний календарний день після кінцевої дати строку дії Ліміту Дозволеного овердрафту, визначеної в Заяві - договорі; пред`явлення Банком вимоги про дострокове повернення Кредиту - дата зазначена в такому письмовому повідомленні Банку; звернення Банку з позовом про дострокове стягнення Кредиту, у тому числі, шляхом звернення стягнення на майно - наступний календарний день за днем поштового відправлення позовної заяви Банку до відповідача. Згідно з наданим позивачем розрахунком за Договором № 2020/ОВР/045-001103 від 06.08.2020 року станом 19.05.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 56 499,45 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту - 39 990,59 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 7 271,03 грн., та заборгованості за платежами, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 07.09.2021 по 23.02.2022 - 9 237,83 грн. (а.с.91-92) Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. 29.07.2021 року позивачем скеровано на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту. Проте, кредитні кошти не було повернуто. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дії спрямовані на повернення кредитних коштів та процентів, позивач реалізував своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом пред`явлення позову до суду. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. За вказаних обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором № 2020/ОВР/045-001103 від 06.08.2020 року у розмірі 56 499,45 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved