Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Бельдій Н.В. звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований 31 липня 2020 року Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 120, після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] » та здійснити розподіл судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони не підтримують подружні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння, виникали часті сварки, конфлікт має стійкий характер. Шлюб існує формально. Збереження сім`ї неможливе. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] 2020 року народження. Спору про поділ майна та стосовно місця проживання дитини між сторонами немає. Просить розірвати шлюб між ними. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.03.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 09.04.2024 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано відзив [PERSON] на позовну заяву, у якому відповідач вказав, що позов про розірвання шлюбу визнає, однак заперечив викладені позивачем обставини, вказавши, що причиною конфліктів є саме позивач. Також, у відзиві відповідач просив залишити без розгляду питання про залишення проживання дитини сторін із позивачем, оскільки між сторонами наявний спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а також вказав, що наведений стороною позивача орієнтовний розрахунок суми судових витрат є завищеним та неспівмірним із обсягом наданих послуг та складністю справи. Сторони у встановлений строк клопотань про продовження процесуальних строків та інших заяв по суті справі суду не подали. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи. Статтею 1 Сімейного кодексу України визначено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Статтею 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Як встановлено судом, 31 липня 2020 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, актовий запис: 120, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини: [PERSON] /свідоцтво про шлюб [NUMBER] / /а.с.6/ У поданій позовній заяві позивач ствердила про стійкий розлад у сім`ї, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач просив розірвати шлюб між сторонами, ствердив про стійкий розлад у сім`ї, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, сторони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, втратили почуття взаєморозуміння, конфлікт між сторонами має стійкий характер, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Щодо клопотання відповідача про залишення без розгляду питання про залишення проживання малолітньої дитини [PERSON] , після розірвання шлюбу з позивачем, оскільки між сторонами наявний спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, то суд звертає увагу відповідача, що стороною позивача не заявлено вимоги про залишення дитини проживати з позивачем після розірвання шлюбу, а тому така вимога судом не розглядається. Щодо вимоги позивача про здійснення розподілу судових витрат, суд виходить з такого: із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із п. 2 ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Як вбачається із змісту позовної заяви на виконання п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України стороною позивача наведено таблицю із зазначенням виду судових витрат та розмір таких. Проте, дана таблиця не містить загальної суми понесених судових витрат, натомість містить пункти щодо витрат на участь у суді першої інстанції, однак розгляд справи здійснено у порядку позовного провадження без виклику сторін, вказано гонорар за прийняття рішення на користь позивача у розмірі 10% від ціни позову, однак позов про розірвання шлюбу є немайновим, вказано також і участь у апеляційному та касаційному розгляді справи. Таким чином, такий попередній розрахунок судових витрат не є належним доказом понесених судових витрат у даній справі, до матеріалів справи не подано опису та акта виконаних робіт, квитанції про оплату витрат на правничу допомогу, або рахунку, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення витрат на оплату послуг адвоката. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, згідно ч. 2, 3 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до переконання, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 605 грн. 60 коп., а із відповідача на користь позивача слід стягнути 50% судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду із даним позовом 605 грн. 60 коп.

Outcome: partial