Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просив визнати його батьківство відносно малолітніх дітей відповідачки, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та внести до актового запису про народження вказаних дітей відповідні зміни, посилаючись на те, що з 2015 року сторони проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведуть спільне господарство, а також разом виховують та утримують вказаних дітей, які народились під час спільного проживання сторін. Позивач визнає себе батьком зазначених дітей, виконує батьківські обов`язки, діти перебувають на його повному утриманні, тому необхідно визнати за ним батьківство для внесення достовірних даних до актового запису про народження дітей у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась, але до суду від неї надійшла заява, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась, але до суду від неї надійшла заява, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з визнанням батьківства, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 26 жовтня 2016 року, виданого Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 280, серії [NUMBER] від 26 січня 2022 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] (а. с. 10, 11, 74, 108), відповідачку у справі, батьком [PERSON] (а. с. 12, 13). Як вбачається з довідки № 439/02-16 від 12 травня 2023 року, виданої Виконавчим комітетом Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, до складу сім`ї [PERSON] , позивача у справі, входять співмешканка [PERSON] , відповідачка у справі, падчерка [PERSON] та пасинок [PERSON] (а. с. 15). Згідно з листом № 437/24-26-36 від 08 вересня 2022 року, наданим Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області державна реєстрація народження малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] проведена відповідно до частини 1 статті 135 СК України (а. с. 14). Батьківство [PERSON] , позивача у справі, щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] підтверджується висновком експерта № 54 від 06 лютого 2024 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків рідкої крові, згідно з яким молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , позивач у справі, може являтися біологічним батьком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , народжених громадянкою [PERSON] , [INFO] , відповідачкою у справі, з ймовірністю 99,9999 %, та таким чином батьківство практично доведене (а. с. 85-92). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 3 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами згідно зі статтею 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з частиною 1 статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що на час народження малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , між [PERSON] , позивачем у справі, та [PERSON] , відповідачкою у справі, не було зареєстровано шлюбу, тому запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень був здійснений за прізвищем їх матері [PERSON] , відповідачки у справі, а саме « [PERSON] (-а)». Відповідно до частин 1, 3 статті 128 СК України визнання судом батьківства можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком; позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка утримує та виховує дитину. За змістом статті 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно з частиною 2 статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, факт сумісного проживання, ведення сумісного господарства, перебування у шлюбі та наявність статевих стосунків між батьками дитини, в даному випадку, правового значення не має, оскільки в даному випадку вирішальне значення відіграє факт відсутності кровного споріднення. Відповідно до роз`яснень, які викладені у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина має містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС. Враховуючи викладене,\~беручи до\~уваги,\~що в\~судовому засіданні\~було встановлено\~кровне споріднення\~між [PERSON] ,\~позивачем у\~справі,\~та малолітніми\~дітьми [PERSON] , [PERSON] , суд дійшов висновку про задоволення вимог позову [PERSON] та визнання позивача батьком малолітніх [PERSON] , [PERSON] , внесення до актового запису про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , за № 280, складеного 26 жовтня 2016 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та до актового запису про народження малолітнього [PERSON] , [INFO] , за № 251, складеного 26 січня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відомостей про позивача як про батька дітей, змінивши їх прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі, оскільки вимоги позивача про визнання батьківства, внесення змін до актового запису є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону. Наявне рішення суду в силу статті 134 СК України є підставою для внесення змін в актові записи про народження малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . Також, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю в Арцизькому районному суді Одеської області суддів (з 2017 року кількість суддів у суді зменшилася з 5 до 2), щодо яких має здійснюватися автоматизований розподіл справ, внаслідок чого навантаження на двох суддів виходить за межі фізичних можливостей. В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 року) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу. У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст. 6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати. Отже,\~у судах\~має працювати\~достатня кількість\~суддів та\~кваліфікований допоміжний\~персонал,\~тому,\~незабезпечення належного\~функціонування судової\~системи через\~відсутність достатньої\~кількості суддів,\~що призвело\~до надмірного\~навантаження,\~яке утворилося\~на суддів,\~які двоє\~здійснюють правосуддя\~в Арцизькому\~районному суді\~Одеської області\~замість п`яти\~суддів,\~унеможливило розгляд\~наявної справи\~у строки,\~передбачені ЦПК\~України. На підставі статей 125, 128, 129, 134, 135, 136 СК України,

Outcome: approved