Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

09.09.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відокремленого підрозділу Зміївська теплова електрична станція Публічного акціонерного товариства «Центренерго», в якій просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 564-к від 09.08.2021 року про звільнення позивача з посади начальника воєнізованої охорони; поновити позивача [PERSON] на посаді начальника відділу відомчої воєнізованої охорони Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», допустивши негайне виконання судового рішення; стягнути з відповідача Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» на користь позивача 64409,39 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500000,00 (п`ятсот) тисяч грн; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 26950,0 гривень. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.07.2022 позовну заяву [PERSON] задоволено частково. Вказаним рішенням визнано незаконним та скасовано наказ Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» № 564-к від 09.08.2021 року про звільнення [PERSON] з посади начальника воєнізованої охорони. Поновлено [PERSON] , [INFO] , на посаді начальника відділу відомчої воєнізованої охорони Зміївської теплової електричної станції ПАТ «Центренерго». Стягнуто з відповідача - Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго», код ЄДРПОУ 05471247, юридична адреса: Харківська область, Чугуївський район, смт. Слобожанське, Балаклійське шосе, 2, на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.08.2021 по 11.07.2022 року в сумі 402 243,51 (чотириста дві тисячі двісті сорок три гривні 51 коп) грн. з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України. Стягнуто з відповідача - Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго», код ЄДРПОУ 05471247, юридична адреса: Харківська область, Чугуївський район, смт.Слобожанське, Балаклійське шосе,2, на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , моральну шкоду в розмірі 80 000,00 (вісімдесят тисяч) грн. Стягнуто з відповідача - Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго», код ЄДРПОУ 05471247, юридична адреса: Харківська область, Чугуївський район, смт. Слобожанське, Балаклійське шосе, 2, на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 26950,0 (двадцять шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. Стягнуто з відповідача - Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго», код ЄДРПОУ 05471247, юридична адреса: Харківська область, Чугуївський район, смт. Слобожанське, Балаклійське шосе, 2, на користь держави судовий збір в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн. Допущено негайне виконання судового рішення щодо поновлення [PERSON] , [INFO] , на посаді з 10 серпня 2021 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць. Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справи Полтавського апеляційного суду, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центренерго» - задоволено частково. Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 липня 2022 року в частині стягнення моральної шкоди змінено, зменшивши розмір моральної шкоди із 80 000,00 грн. до 10 000,00 грн. В іншій частині рішення залишити без змін. За результатами касаційного розгляду, колегією суддів Другої палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центренерго» задоволено частково. Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 липня 2022 року, залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 16 березня 2023 року у частині позовних вимог про поновлення на роботі, змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини у такій редакції: «Поновити [PERSON] на посаді начальника воєнізованої охорони Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго»». Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 липня 2022 року та постановою Полтавського апеляційного суду від 16 березня 2023 року у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення витрат на правову допомогу скасовано та передано справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 липня 2022 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 березня 2023 року залишено без змін. З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 липня 2022 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 16 березня 2023 року у скасованих частинах втрачають законну силу. 20.02.2024 матеріали цивільної справи надійшли до Зміївського районного суду Харківської області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи розподілені в провадження судді Бібіка О.В. Ухвалою судді від 21.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в спрощеному позовному провадженні. Учасники справи, які належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] адвокат Войтенко Г.О. подала заяву про проведення судового засідання її участі та без участі позивача. Так само, підтримала визначену відповідачем суму вимушеного прогулу, розмір якої складає 293\~381 грн 06 коп., яку просила стягнути з відповідача. Представник відповідача ПАТ «Центренерго» Чебаненко В.Л. подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Також вказав, що між сторонами досягнуто згоди, щодо суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню, а сааме 293\~381грн 06 коп. Оскільки від учасників справи надійшли заяви про проведення судового засідання без їх участі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, позов [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за результатами його перегляду апеляційною та касаційною інстанціями, в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення витрат на правову допомогу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Відповідно до п. п. 1 - 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. ст. 76 - 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідачем, на підставі розрахункових листів зроблено підрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який складає 293\~381 грн 06 коп., з яким погоджується позивач. За таких обставин, враховуючи погодження сторонами визначеної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, належить стягнути з відповідача - Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» на користь позивача [PERSON] за час вимушеного прогулу за період з 10.08.2021 по 11.07.2022. Середній заробіток працівника визначається відповідно до приписів ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Згідно з п.5 розділу ІV вказаного Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Наданий відповідачем розрахунок, який визнає позивач складений з дотриманням Закону України «Про оплату праці» та правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Згідно із статтею 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. У пункті 6 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який стягується з роботодавця на користь працівника зазначається судом без виключення з них податків й інших обов`язкових платежів, які сплачуються роботодавцем при виконанні рішення суду, однак згідно вказаних вище роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» на суд покладається обов`язок зазначення даної обставини в резолютивній частині рішення та вказується, що податок та інші обов`язкові платежі підлягатимуть відрахуванню при сплаті. Згідно положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу. За змістом положень статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу професійну допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом і обсягом виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки відповідно до пункту першого ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, на підставі ч. 6 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved