Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 19 квітня 2024 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області надійшла заява [PERSON] (далі - заявниця), де заінтересованою особою є: Шумська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 2. Заяву обґрунтовано тим, що 23 червня 1992 року між заявницею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Завідуючою Шумською державною нотаріальною конторою [PERSON] цього ж самого дня було посвідчено вищевказаний договір та внесено його в реєстр за №861. Під час оформлення договору купівлі-продажу квартири у заявниці був паспорт зразка СРСР, в якому прізвище, ім`я та по батькові були зазначені як « [PERSON] », а після укладення заявницею договору купівлі-продажу вона отримала паспорт громадянина України, в котрому вона значиться як « [PERSON] ». Вважає, що помилка в написанні її анкетних даних була викликана у зв`язку з неправильним перекладом по батькові з російської мови на українську. При зверненні до нотаріуса про внесення змін до договору купівлі-продажу заявниці було відмовлено, мотивуючи це тим, що паспорт громадянина України виданий 15 грудня 1997 року після посвідчення договору купівлі-продажу. 26 лютого 2024 року у зв`язку з необхідністю проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, заявниця звернулася до державного реєстратора відділу ЦНАП Шумської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вищезазначену квартиру, однак отримала рішення про відмову з мотивів невідповідності прізвища, імені та по батькові заявниці в належному їй паспорті громадянина України з даними вказаними в договорі купівлі-продажу. Заявниця вказує, що через наявні розбіжності у договорі купівлі-продажу, який є правовстановлюючим документом, вона не може вільно володіти та розпоряджатись своєю власністю, у зв`язку з чим і виникла необхідність встановити факт належності заявниці договору купівлі-продажу квартири від 23 червня 1992 року, посвідченого завідуючою Шумською державною нотаріальною конторою. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, призначено судове засідання на 14 травня 2024 року. 4. Учасники справи в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Заявниця просила заявлені вимоги задовольнити, представник заінтересованої особи Шумської міської ради просив справу розглянути за наявними у справі документами. 5. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 7. 23 червня 1992 року державним нотаріусом Шумської державної нотаріальної контори Килимар О.Д. посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] . Договір зареєстровано в реєстрі за №861 та визначено таким, що підлягає реєстрації в Шумському бюро технічної інвентаризації. 8. Рішенням №71757252 від 26.02.2024 про відмову в проведенні реєстраційних дій, державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] відмовлено заявниці у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку з тим, що подані нею документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: відповідно до Договору купівлі-продажу №861 від 23 червня 1992 року, покупець і власник квартири є [PERSON] , а згідно паспортних даних поданих при реєстрації заяви [PERSON] , тобто наявна помилка у частині ПІБ власника квартири. 9. На підтвердження того факту, що договір купівлі-продажу №861 від 23 червня 1992 року належить заявниці, нею подано наступні документи, оглянуті та досліджені в судовому засіданні: - свідоцтво про народження серії [NUMBER] (викладене росыйською мовою), відповідно до якого слідує, що [INFO] в м. Шумськ Тернопільської області народилася « [PERSON] », її батьками є « [PERSON] » та « [PERSON] »; - свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що 25 квітня 1981 року відділом ЗАГС м. Кременець зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 10. 15 грудня 1997 року Шумським РВ УМВС України в Тернопільській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] . 11. Своїм листом №53/01-16 від 17.04.2024 державний нотаріус Шумської державної нотаріальної контори Килимар О.Д. інформує заявницю [PERSON] про те, що зробити виправлення в договорі купівлі-продажу, посвідченого Шумською державною нотаріальною конторою 23 червня 1992 року по реєстру №861 з « [PERSON] » на « [PERSON] » немає підстав, оскільки, паспорт серії [NUMBER] виданий Шумським РВ УМВС України в Тернопільській області 15 грудня 1997 року на ім`я [PERSON] після посвідчення договору купівлі-продажу. В нарядах, які зберігаються в Тернопільському нотаріальному архіві, копія паспорта на ім`я [PERSON] відсутня. Дані про видачу попереднього паспорта на ім`я [PERSON] в Шумському ЦНАП відсутні. ІV. Оцінка Суду. 12. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 13. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів. 14. Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. 15. Як визначено частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 16. У відповідності до вимог ст.ст. 315,319 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, в випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. 17. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 18. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995р. №5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. 19. Згідно з частиною 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Так, метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу [PERSON] , а саме договору купівлі-продажу нерухомого майна, є необхідність проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Однак, розбіжність в написанні її по батькові унеможливлює здійснення заявником свого права на проведення такої реєстрації. 20. Системний аналіз роз`яснень Верховного Суду України дає підстави для висновку, що умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявниці для конкретної мети; відсутній спір про право. Звертаючись до суду із заявою, [PERSON] просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, оскільки відомості написання її по батькові в договорі купівлі-продажу №861 від 23 червня 1992 року не співпадають з написанням її по батькові в паспорті громадянина України. 21. За таких обставин, суд вважає, що заява є підставною, обґрунтованою, факт належності правовстановлюючого документу заявниці [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 22. Заявницею при подачі позову було сплачено 605,60 грн. судового збору, які відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються. З цих підстав,

Outcome: approved