Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (далі ТОВ «ФК «Ріальто») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.07.2023 між ТОВ «ФК «Ріальто» та\~\~ [PERSON] \~\~був укладений Договір № 230630-62943-1, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 2500 грн., строком на 150 днів, шляхом переказу на її платіжну картку [NUMBER] , емітовану АТ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Вказує, що даний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет\~https://monetka.com.ua\~або https://monetka.ua та підписанням кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання по кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 01.03.2024 року виникла заборгованість у розмірі 20\~612,50 гривень. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 20\~612,50 гривень, з яких: 2\~500,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 1750,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року включно, 16\~362,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день прострочення за період з 22.07.2023 року по 24.01.2024 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про зменшення позовних вимог, з врахуванням яких, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 230630-62943-1 в сумі 15\~625,00 грн., з яких: 2\~500,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 13125,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 01.07.2023 року по 28.11.2023 року включно, а також понесені позивачем судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. Крім того, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530,\~651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що 01.07.2023 між ТОВ «ФК «Ріальто» та\~\~ [PERSON] \~\~був укладений Договір № 230630-62943-1, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 2500 грн., строком на 150 днів, шляхом переказу на її платіжну картку [NUMBER] , емітовану АТ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту (а.с.12-16). Згідно з пунктами 1.1. - 1.3.\~ умов Договору № № 230630-62943-1 від 01.07.2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Ріальто» та [PERSON] , Товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим Договором (а.с.12). Згідно п. 1.4 Договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Ріальто», які розміщені на сайті monetka.ua, rialto.com.ua. Факт перерахування ТОВ «ФК «Ріальто» грошових коштів в розмірі 2500 грн. на картку відповідача [NUMBER] емітовану в АТ «Ощадбанк» на умовах кредиту за договором № 230630-62943-1 підтверджується чеком № 604835817 від 01.07.2023 року (а.с. 17). Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування. Відповідно до п. 3.3 вищевказаного Договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строку, зазначений у пункті 1.3 цього Договору. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Судом встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до розрахунку заборгованості по договору № 230630-62943-1 від 01.07.2023 року, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, станом на 21.03.2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 15625,00 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 2500 гривень та заборгованості за нарахованими процентами 13125,00 гривень (а.с. 56). Отже, [PERSON] істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України, не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 15625,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2500 гривень та заборгованості за нарахованими процентами 13125,00 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 9000 грн. підтверджується договором про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02.06.2022 року, довіреністю від 12.02.2024 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, платіжною інструкцією № 1099 від 12.01.2024 року, актом приймання-передачі наданих послуг № 202 від 10.01.2024 року, витягом з Реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 202 від 10.01.2024 року (а.с. 29-35). Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved