Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

У лютому 2024 року до Деснянського районного суду м.Києва представник позивача АТ "Ідея Банк" - Заставна О.В. звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 06.05.2021 між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено Угоду № С-612-010227-21-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Згідно Кредитного договору [PERSON] отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 58,8% річних (4.9% і місяць) - по операціях видачі готівки; 34.8% (2.9% в місяць) - по торгових операціях, згідно Тарифів Банку. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 75 000,00 грн. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 19.12.2023 становить 92 515,06 грн. - основний борг, 5 042,17 грн. - прострочений борг, 72 540,17 грн. - прострочені проценти., а загальна заборгованість становить 170 097,4 грн. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом з метою стягнення боргу в примусовому порядку. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2024 року справу передано головуючому-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2024 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Судом вживались заходи стосовно повідомлення відповідача про розгляд справи. Так, у призначені судові засідання відповідач не з`явивилася двічі, поштові відправлення, направлені на її адресу повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, відповідачці на її номер телефону направлялися повідомлення про судове засідання, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлень. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 06.05.2021 між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено договір кредиту № № С-612-010227-21-980. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 75 000,00 грн. зі сплатою 58,8% річних (4.9% і місяць) - по операціях видачі готівки; 34.8% (2.9% в місяць) - по торгових операціях, згідно Тарифів Банку, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів у терміни передбачені встановленим кредитним договором графіком місячних платежів. Позивачем 02.11.2023 року направлено [PERSON] вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідної даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Відповідач своїх договірних зобов`язань за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг [PERSON] станом на 19.12.2023 становить у загальному розмірі 170 097,4 грн., що складається з основного боргу - 92 515,06 грн., простроченого боргу - 5 042,17 грн., прострочених процентів - 72 540,17 грн. Заборгованість Відповідача також підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 19.12.2023 року. Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач порушила умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved