Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» звернулося в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 72 379 грн. 17 коп. та судового збору в розмірі 3028,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що 21.02.2022 року [PERSON] уклав з АТ «АЛЬФА БАНК» угоду про надання споживчого кредиту № 501436224. Загальними зборами акціонерів АТ «ФЛЬФА БАНК» 12.08.2022 року затверджено рішення про зміну найменування АТ «АЛЬФА БАНК» на АТ «СЕНС БАНК» Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 22.01.2023 має заборгованість в розмірі 72\~379,17 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.04.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 25.05.2024 року подав заяву в якій зазначив, що не погоджується з нарахуванням йому касового збору у сумі 912 гривень кожного місяця. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.641\~ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Відповідно до\~ст. 642 ЦК України\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч.1 ст.1054\~ЦК України визначено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Судом встановлено, що 21.02.2022 року [PERSON] підписав оферту АТ «Альфа-Банк» на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501436224. У відповідності до вказаного договору сума кредиту становить 57\~000 гривень, строк кредиту 60 місяців, процентна ставка фіксована та складає 19, 99% річних , дата повернення кредиту 21.02.2027 року (а.с.4 зворотній -5). АТ «Альфа-Банк» 21.02.2022 року акцептувало пропозицію [PERSON] на укладення договору про надання споживчого кредиту АТ «Альфі Банк», яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.6-7) Укладаючи з АТ «Альфа-Банк» угоду [PERSON] був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту та графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що засвідчено підписом відповідача (а.с.7 зворотній-8). У відповідності до меморіального ордеру № 953185211 від 21.02.2022 року [PERSON] отримав переказ коштів згідно кредиту у сумі 57\~000 гривень (а.с. 12) Випискою про рух коштів по карті відповідача встановлено, що останній активно користувався кредитною карткою у період з 21.02.2022 року по 22.01.2023 року (а.с. 13-18). Відповідач належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на 28.02.2023 року виникла заборгованість в загальній сумі 72\~379,17 гривень, яка складається із 55\~870, 04 гривень заборгованість за кредитом, 8\~301, 13 гривень за відсотками, 8\~208, 00 гривень комісія банку, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.11). Так, відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» №2/2022 від 12.08.2022р., вирішено змінити найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Як вбачається з витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК»). Враховуючи наведене та умови укладеної Угоди, суд дійшов висновку, що на правовідносини, які пов`язані з отриманням (поверненням) виданого [PERSON] кредиту № 501436224 від 21.02.2022 року поширюється Закон України "Про споживче кредитування". Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла -\~60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Наведені приписи закону дають підстави для висновку, що спеціальні норми Закону України\~Про споживче кредитування ч. 4 ст.16 зазначеного Закону (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору та на час звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за Угодою) встановили обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, строк платежів яких не настав. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 26.05.2020р.у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла до правового висновку, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції чинній до 10.06.2017р.), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника, відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Частина 10 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів"фактично містить такі ж вимоги, як і частина 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", яка також встановлює обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. До договорів про надання споживчого кредиту, які були укладені після 10.06.2017р., норми Закону України "Про споживче кредитування" є спеціальними. На адресу відповідача [PERSON] було скеровано 06.11.2023 року досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань у відповідності до якої АТ «СЕНС БАНК» вимагає від [PERSON] протягом 30 календарних дів з моменту отримання письмової вимоги банку, але не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, в саме: 72\~379, 17 гривень (а.с.19-24) Вказана вимога відповідачем проігнорована в повному обсязі, заборгованість за кредитом не сплачена. В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості станом на 22.01.2023 р. у розмірі 72 379,17 грн.. яка складається із 55\~870, 04 гривень заборгованість за кредитом, 8\~301, 13 гривень за відсотками, 8\~208, 00 гривень комісія банку (а.с.11). Стосовно заперечень відповідача щодо нарахування комісії суд зазначає наступне: На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором. Отже, встановлення банком комісії за обслуговування кредиту, зокрема, комісії за розрахунково-касове обслуговування, відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування». Подібні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21. Щодо умов кредитного договору про сплату щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування. Розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором. Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь-яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції. Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди. Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України. У справі, що переглядається, 21 лютого 2022 року між [PERSON] та АТ "Альфа-Банк" укладено Угоду у вигляді оферти і акцепту, згідно з якою банк надав їй кредит для споживчих потреб у розмірі 57 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 19,99 % річних; тип ставки -фіксована, строк кредиту 60 місяців. Відповідно до пункту 1 Угоди встановлено сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту - 1,60% від суми кредиту. Згідно з графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг за Угодою, загальний розмір плати за обслуговування кредиту (54720 грн.) майже такий як загальний розмір процентів за користування кредитом (57000 грн.) та наближений до розміру кредиту, отриманого [PERSON] для власних потреб (57000 грн.). Вказані розміри плати за обслуговування кредиту у порівнянні з розмірами процентів та отриманого розміру кредиту не можна визнати справедливими та розумними. Водночас у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. Умови угод, їх укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, в підпункті (б) п. 1 угоди про надання кредиту № 501436224 передбачено, що комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в Банку сплачується згідно діючих тарифів банку, що свідчить про те, що вказані послуги оплачуються окремо. Ураховуючи, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення п. 1 угоди (акцепту) про надання кредиту № 501436224 та Додатку 1 до нього від 21.02.2022 про встановлення плати за обслуговування кредиту (за розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 1,60 % від суми кредиту щомісяця у кредитному договорі, укладеному між [PERSON] та АТ «Альфа- Банк» є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. Враховуючи, що згідно наданих Банком розрахунків, [PERSON] в рахунок погашення боргу за нікчемною умовою кредитного договору було сплачено 1824,00 грн. та нараховані до сплати 8208,00 грн. з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 54139,17 грн., що є тілом кредиту, виходячи з такого розрахунку: 55\~870, 04 грн. (заборгованість за тілом) + 8301,13 грн (заборгованість за відсотками) - 10032 грн. (сплачена та нарахована комісія) = 54139,17 грн. Позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково на 74,80 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно - в сумі 2 264,94 грн.

Outcome: partial