Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 15 грудня 2021 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] 2500 доларів США строком до 30 грудня 2021 року. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] написав йому боргову розписку від 15 грудня 2021 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 2500 доларів США боргу та три проценти річних за період з 31 грудня 2021 року по 23 січня 2024 року у сумі 154 долари 92 центи США. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що 15 грудня 2021 року дійсно була укладена розписка, в якій позивач передав йому грошові кошти у сумі 2500 доларів США строком до 30 грудня 2021 року. Проте, він не зміг повернути гроші у зазначений строк, про що повідомив позивача. Доказів того, що він відключив телефон та перестав з`являтись з позивачем в одних місцях, позивач суду не надав. Це питання було неодноразово врегульовано з позивачем в усній формі при зустрічі. Вказує на те, що він офіційно працевлаштований на посаді лаборанта кафедри урології в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця та його заробітна плата становить 3550 гривень. Проте, з урахуванням податків, він отримує 2822 гривні. У зв`язку з цим умовне погашення боргу одразу є неможливим. Просить суд врахувати його матеріальний стан та той факт, що він не може відшкодувати повну суму за розпискою. З відповіді на відзив представника позивача вбачається, що ніякої домовленості між сторонами немає. Відповідач не намагається сплачувати кошти хоча б частинами. Відповідач, беручи у борг кошти, взяв на себе відповідні зобов`язання та об`єктивно усвідомлював усі можливі ризики невиконання зобов`язання. Крім того, відповідач не вказує жодної підстави, яку можна оцінити як виняткову обставину неможливості виконання зобов`язання. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15 грудня 2021 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] 2500 доларів США строком до 30 грудня 2021 року. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] написав позивачу боргову розписку від 15 грудня 2021 року. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що він визнає факт укладення між сторонами договору позики та отримання від позивача грошових коштів у позику у розмірі 2500 доларів США. Відповідач в якості заперечення проти позову посилається на те, що він офіційно працевлаштований на посаді лаборанта кафедри урології в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця та його заробітна плата становить 3550 гривень. Проте, з урахуванням податків, він отримує 2822 гривні. У зв`язку з цим умовне погашення боргу одразу є неможливим. Просить суд врахувати його матеріальний стан та той факт, що він не може відшкодувати повну суму за розпискою. Разом з тим, відповідач не позбавлений обов`язку щодо повернення позикодавцеві отриманої суми грошових коштів у позику, передбаченого ст. 1046 ЦК України. Встановлено, що відповідно до договору позики від 15 грудня 2021 року відповідач має повернути позивачу 2500 доларів США. У розписці зобов`язання визначено у доларах США. З позову вбачається, що відповідачем борг за розпискою не сплачений. Крім того, відповідач підтверджує це у відзиві на позовну заяву. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2500 доларів США боргу. Позивач також просить стягнути з відповідача три проценти річних з простроченої суми за період з 31 грудня 2021 року по 23 січня 2024 року у сумі 154 долари 92 центи США. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок суми трьох процентів річних наданий суду і відповідає вимогам закону. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 154 долари 92 центи США. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 968 гривень 96 копійок. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 14 листопада 2023 року між Адвокатським обєднанням «Лекс Форс» та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги № 14-11/23. Крім того, у матеріалах справи міститься платіжні інструкції на суму 5000 гривень та 2000 гривень (призначення платежу - оплата за надання правової допомоги згідно договору про надання правничої допомоги № 14-11/23), ордер від [PERSON] на адвоката Сікачова С.Ю., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Сікачова С.Ю. Зазначені стороною позивача у позовній заяві та відповіді на відзив детальні описи наданих адвокатом послуг містять лише перелік послуг без зазначення вартості таких послуг та витраченого на них часу, а тому ці описи не є детальними описами робіт (наданих послуг). Вбачається, що позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень.

Outcome: approved