Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він, солдат, проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] ( [NUMBER] ) на посаді санітарного інструктора 6 гаубичної артилерійської батареї 2 гаубичного артилерійського дивізіону з 01.02.2015 року по 31.03.2016 року. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року у справі 580/6081/23, (набрало законної сили 15.01.2024) ухвалено: Визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та не виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з 01.02.2015 по 31.03.2016. Зобов`язати військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з 01.02.2015 по 31.03.2016 із застосуванням базового місяця січень 2008 року. Визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та не виплати [PERSON] грошової компенсації за невикористані дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2016 роки включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Зобов`язати військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2016 рр. включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. 25.12.2023 погашено заборгованості у сумі 3 453,70 грн. У зв`язку із вчиненням відповідачем протиправних дій, невиконання ним умов трудових договорів, та безпідставного систематичного порушення його прав, йому завдано моральну шкоду, яка полягає у спричиненому тяжкому психологічному шоці у момент, коли він дізнався про своє звільнення. Даний психологічний шок можна порівняти з втратою значної суми грошових коштів. В переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень Відповідача, що передували невиконання ним своїх зобов`язань; у нехтуванні Відповідачем його законних прав на відпустку, заробітну плату за договором; у незаконності дій Відповідача щодо невиконання умов договору стосовно оплати праці, починаючи із грудня 2016 року по дату його звільнення, що є підставою для стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, яку він оцінює в 40 000 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням але без виклику сторін. 20 березня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Позивач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив у задоволенні позовних відмовити. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] , солдат, проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] ( [NUMBER] ) на посаді санітарного інструктора 6 гаубичної артилерійської батареї 2 гаубичного артилерійського дивізіону з 01.02.2015 року по 31.03.2016 року. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року у справі 580/6081/23, (набрало законної сили 15.01.2024) ухвалено: Визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та не виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з 01.02.2015 по 31.03.2016. Зобов`язати військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з 01.02.2015 по 31.03.2016 із застосуванням базового місяця січень 2008 року. Визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та не виплати [PERSON] грошової компенсації за невикористані дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2016 роки включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Зобов`язати військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2016 рр. включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. 25.12.2023 погашено заборгованості у сумі 3 453,70 грн. Частиною другою\~статті 8 Конституції України\~передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян гарантується\~Конституцією України. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею,яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Так,\~ст. 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У даній справі судом було встановлено, що відповідачем було порушено вимоги\~ст.116 КЗпП України\~щодо виплати усіх сум, що належали позивачу, в день його звільнення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 23\~ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до змісту наведеної норми, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд при цьому зауважує, що положення статті 237-1\~КЗпП України на спірні правовідносини розповсюджуються, оскільки положення вказаної статті передбачають можливість стягнення моральної шкоди за будь-які порушення, що випливають з трудових правовідносин і саме з таких виник спір у справі, яка є предметом перегляду. У пункті 13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст.3,4,11,31 ЦПК України). Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України\~здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12. Суд при цьому зауважує, що положення\~статті 237-1 КЗпП України\~на спірні правовідносини розповсюджуються, оскільки положення вказаної статті передбачають можливість стягнення моральної шкоди за будь-які порушення, що випливають з трудових правовідносин і саме з таких виник спір у справі, яка є предметом перегляду. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. З урахуванням викладеного, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що внаслідок не проведення повного розрахунку при звільненні, та необхідності звертатися до суду за судовим захистом, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у втраті душевного спокою у зв`язку з неотриманням зароблених коштів та зі зміною звичного розпорядку життя, у зв`язку із чим, та виходячи з принципу співмірності, розмір моральної шкоди суд визначає у розмірі 1 000 грн., що є справедливою компенсацією моральної шкоди на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved