Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєву А.І. Предметом позову є: 1. Стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] 44957,95 грн. безпідставно стягнутих грошових коштів; 2. Стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А. на користь [PERSON] 4495,78 грн. основної винагороди приватного виконавця, 400,00 грн. додаткових витрат. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із скасуванням виконавчого напису № 4122 від 07.09.2019 року, на підставі якого здійснювалося виконавче провадження № [NUMBER], в межах якого із [PERSON] на користь TOB «Вердикт Капітал» стягнуто 44957,95 грн. заборгованості, та на користь приватного виконавця Клітченко O.A. 4495,78 грн. виконавчого збору, 400,00 грн. додаткових витрат виконавця такі кошти збереженні відповідачами без достатньої правової підстави, а тому підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Відповідач-1 подав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що вони є необґрунтованими та безпідставними, зазначив, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач-2 правом на подання відзиву не скористався В судове засідання, яке відбулось 21.05.2024 року, учасники справи не з`явились, про причини неявки не повідомили. Проте, в матеріалах справи є заява позивача про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12.08.2022 року по справі № 761/45632/21 визнаний таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. та зареєстрований у реєстрі за № 4122. 25.09.2019 року на підставі виконавчого напису № 4122 , вчиненого 07.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А., приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] про стягнення з боржника [PERSON] на користь TOB «Вердикт Капітал» 44957,95 грн. заборгованості. Відповідно до постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 25.09.2019 року постановлено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду в сумі 4495,80 грн., а також 400,00 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження на підставі постанови приватного виконавця від 22.10.2021 року. На виконання постанови приватного виконавця ВП № [NUMBER] від 08.10.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, TOB «НОВУС Україна» здійснено утримання з заробітної плати [PERSON] кошти за виконавчим написом № 4122 від 07.09.2019 року. Станом на 31.07.2021 року, сума боргу була стягнута у повному обсязі, що підтверджено звітом про здійснення відрахувань та виплати TOB «Новус України». Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клітченко O.A. від 22.10.2021 року виконавче провадження № [NUMBER] було закінчено, у зв`язку з повним фактичним виконанням згідно заяви стягувача про сплату боргу, а також сплати основної винагороди та витрат виконавчого провадження, які були стягнуті в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Також, зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС від 06.03.2019 р. по справі № 910/1531/18. Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис та на його виконання безпідставно стягнуті кошти, покладається не на нотаріуса або виконавця, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом та його примусовим виконанням. Аналогічна правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018р. по справі № 753/4294/17. З огляду на те, що відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис та на його виконання безпідставно стягнуті кошти, покладається не на виконавця, суд вважає, що позивачем в частині стягнення з приватного виконавця основної винагороди приватного виконавця та додаткових витрат виконавчого провадження,не обрано належного відповідача та не заявлено до нього позовну вимогу про відшкодування шкоди в цій частині. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] 44957,95 грн. безпідставно стягнутих грошових коштів, та відмови у стягненні з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А. на користь [PERSON] 4495,78 грн. основної винагороди приватного виконавця, 400,00 грн. додаткових витрат виконавчого провадження. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис та на його виконання безпідставно стягнуті кошти, покладається не на нотаріуса або виконавця, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом та його примусовим виконанням. З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими вимогами закону та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що виконавчий напис № 4122 вчинений 07.09.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., визнано таким, що не підлягає виконанню, відпали правові підстави для набуття стягувачем (ТОВ «Вердикт Капітал») коштів у розмірі 44957,95 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (1211,20 грн. + 1211,20 грн.), які внесені в більшому розмірі, ніж встановлено законом на 1211,20 грн. Позовні вимоги задоволені на 90,18%, а тому з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1092,26 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право подати до суду клопотаня про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial