Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № Р25.00409.003884252 від 26.04.2018 в розмірі 217853,50 грн, з яких: -91998,72 грн заборгованість за основним боргом; -125854,78 грн заборгованість за відсотками; За кредитним договором № С-409-005847-18-980 від 26.04.2018 в розмірі 18684,40 грн, з яких: -6933,68 грн заборгованість за основним боргом; -11750,72 грн заборгованість за відсотками. Всього позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами у розмірі 236537,90 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтуванні позову представник позивача зазначає, що 26.04.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Р25.00409.003884252. Також 26.04.2018 відповідач уклав з АТ «Ідея Банк» кредитний договір № С-409-005847-18-980. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого, право грошової вимоги за вищезазначеними кредитними договорами перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10.04.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 26.04.2018 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р25.00409.003884252 (далі - Договір), згідно з яким банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 97692,00 грн. Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту. Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг 2620_Стартовий_ПР, що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з п. 7 паспорту споживчого кредиту, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. 26.04.2018 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду С-409-005847-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, відповідно до якої банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування. Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: - максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн; - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди становить 7000 грн; \~ \~ \~ \~- процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. Згідно з п. 5.2 угоди, підписанням цієї угоди клієнт доручає банку, а банк зобов`язується здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків клієнта на рахунок ПрАТ «Страхова компанія УНІКА життя» в порядку та на умовах, передбачених договором страхування № С-409-005847-18-980 від 26.04.2018. Банк здійснює договірне списання грошових коштів згідно з цим пунктом угоди, в тому числі, за рахунок наданого кредиту в рамках кредитної лінії і для такого списання банку не потрібне окреме розпорядження клієнта. 07.07.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 07072023. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 4 до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 (далі витяг), заборгованість за кредитним договором № Р25.00409.003884252 від 26.04.2018 становить 217853,50 грн, з яких: -заборгованість за основним боргом 91998,72 грн; -заборгованість за відсотками 125854,78 грн; Згідно з витягом, заборгованість за кредитним договором № С-409-005847-18-980 від 26.04.2018 становить 18684,40 грн, з яких: -заборгованість за основним боргом 6933,68 грн; -заборгованість за відсотками 11750,72 грн. Згідно з платіжною інструкцією № 19913 від 11.07.2023, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило акціонерному товариству «Ідея Банк» 15300000,00 грн за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 07072023 від 07.07.2023. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р25.00409.003884252 від 26.04.2018 за період з 07.07.2023 по 31.01.2024, станом на 31.01.2024, загальна сума заборгованості становить 217853,50 грн, з яких: -заборгованість за основним боргом 91998,72 грн; -заборгованість за відсотками 125854,78 грн; Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № С-409-005847-18-980 від 26.04.2018 за період з 07.07.2023 по 31.01.2024, станом на 31.01.2024, загальна сума заборгованості становить 18684,40 грн, з яких: -заборгованість за основним боргом 6933,68 грн; -заборгованість за відсотками 11750,72 грн. ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 N3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Згідно з угодою № С-409-005847-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 26.04.2018, угода укладається згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування, діюча редакція якого розміщена на інтернет-сторінці банку за електронною адресою: www.ideabank.ua. Редакція ДКБО, діюча на момент укладення договору, суду не надана. Також суду не надана виписка по відкритим у банку рахунках та виписка по виданим карткам, тому неможливо встановити, чи відкривався у банку рахунок на ім`я відповідача та чи видавалася йому кредитна картка. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 4.1 договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023, копію якого надано суду, не вказана сума фінансування, яку Фактор зобов`язується сплатити Клієнту, отже, неможливо встановити, чи дійсно була сплачена дана сума та чи дійсно права вимоги перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином,\~виписка по\~картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту. Виписка по картковому рахунку або її засвідчена копія суду не надані. Посилання позивача на наявність роздрукованого\~розрахунку заборгованості\~за договором, як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку, довідки про відкриття кредитного рахунку та умови кредитування\~є внутрішніми документами банку\~та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 216/1704/17. Докази зарахування коштів на банківський рахунок, який належить відповідачу суду не надано. ДКБО, діючий на момент укладення Договорів, суду не надано. Цей ДКБО повинен містити підпис відповідача на підтвердження того, що саме з ним він був ознайомлений при укладенні Договору. Враховуючи наведене, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Як\~ встановлено\~п. 1 ч. 1\~ст.\~176 \~ЦПК\~ України,\~ ціна позову визначається\~у позовах\~про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується. Згідно\~зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023, прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 3028 грн з 01.01.2024. Ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не звільнені від сплати судового збору. Ціна позову\~ 217853,50 грн. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 3548,07 грн. Оскільки в позові відмовлено повністю, судові витрати позивачу не відшкодовуються. Європейський суд з прав людини (далі\~ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed