Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Вовк М.В. звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича знаходиться виконавче провадження №67799690 по примусовому виконанні виконавчого напису №193970 від 17.06.2021р. виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем (далі - Виконавчий напис), про стягнення з [PERSON] (далі - Позивач) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014 (далі - Відповідач) заборгованості в розмірі 42 690,00грн. У Виконавчому написі зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 41078230, відступлено Відповідачу право вимоги на підстав Договору факторингу №26032021 від 26 березня 2021 року за Кредитним договором №2869069 від 02.09.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Позивачем. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 березня 2021 року по 31 травня 2021 року. Сума заборгованості становить 42 640.00 грн., що складається з: ??заборгованість по основному боргу(тіло кредиту) 13 000.00 грн.; ??заборгованість по відсоткам 29 640,00 грн.; За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 3У «Про нотаріат» стягнуто плату зі Відповідача у розмірі 50,00 грн., які підлягають стягненню з Позивача на користь Відповідача. Загальна сума, що підлягає стягненню -42 690.00 грн. Наказом МЮУ від 01.11.2021 №3897/5, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 17.12.2021 № 4 на підставі підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 за № 7921 на ім?я [PERSON] - анульовано. Таким чином, на момент звернення позивача до суду із позовом, діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є. М. припинена. Представник позивача зазначає, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Крім того, позивач не погоджується з розміром заборгованості по Кредитному договору. Відповідно до виконавчого напису нотаріуса стягнення заборгованості проводиться за період з 26 березня 2021 року по 31 травня 2021 року. Сума заборгованості становить 42 640.00 грн., що складається з: ??заборгованість по основному боргу(тіло кредиту) 13 000.00грн.; ??заборгованість по відсоткам 29 640,00 грн. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, сума кредиту складає 13 000,00 грн. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, строк кредиту 30 днів. Відповідно до п. 1.5.2 Кредитного договору, Стандартна процентна ставка 1.90%. Тобто сторони погодили строк кредитування до 24.10.2020 року. Представник позивача вважає, що розмір заборгованості повинен становити 20410,00 грн. (13000,00 грн. +7410 грн.). Тому, звертається з вказаною позовною заявою і просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №193970, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014 заборгованості за Кредитним договором №2869069 від 02 вересня 2020року за період з 26 березня 2021 року по 31 травня 2021 року у розмірі 42 640.00 грн., та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом 50.00грн., загальний розмір 42 690.00грн.; Стягнути з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014 на користь позивача, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , витрати по сплаті витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000.00 грн. Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року за клопотанням позивача забезпечено позов, шляхом стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №193970, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014 заборгованості за Кредитним договором №2869069 від 02 вересня 2020року за період з 26 березня 2021 року по 31 травня 2021 року у розмірі 42 640.00 грн., та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом 50.00грн., загальний розмір 42 690.00грн., по якому 07 грудня 2021 року відкрите виконавче провадження за №67799690, який оскаржується боржником у судовому порядку, до розгляду питання по суті. Крім того, ухвалою про відкриття провадження було витребувано у Київського державного нотаріального архіву завірені належним чином матеріали нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем виконавчого напису від 17 червня 2021року, зареєстрований в реєстрі за №193970 та витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» завірений належним чином пакет документів, що був наданий приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Євгену Михайловичу для вчинення ним виконавчого напису від 17 червня 2021року, зареєстрований в реєстрі за № 193970. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», отримавши копію ухвали суду від 15 листопада 2023 року, копію позовної заяви з додатками, про що свідчить поштове повідомлення, не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву. З приводу витребування документів представник відповідача надав заяву якою просив долучити до матеріалів справи копію договору факторингу № 27072021 від 27 липня 2021, однак, в додатках до такої заяви не долучено вказаного договору. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, письмовими матеріалами справи встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., 17.06.2021 року, вчинено виконавчий напис № 193970, яким посвідчено право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] заборгованості за кредитним договором 2869069 від 02.09.2020 року в розмірі 42690,00 грн. 07.12.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. відкрито виконавче провадження № 67799690 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості в розмірі 42690,00 гривень. Відповідно до положень статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Щодо правового регулювання процесуального порядку вчинення нотаріусом виконавчого напису та підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20). Верховний Суд в постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20) зазначив, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем Таким чином,\~вирішуючи позовні\~вимоги про\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~суд враховує\~висновки й\~мотиви Верховного\~Суду,\~висловлені в\~постанові від\~13\~жовтня 2021\~року у\~справі №\~554/6777/17-ц\~(провадження\~№ 61-17750\~св 20)\~та встановивши\~відсутність доказів\~направлення позичальнику\~Товариства з\~обмеженою \~відповідальністю \~" Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником [PERSON] такого листа, що також не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд зазначає, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). До подібних правових висновків дійшов також Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18), постанові від 25 березня 2019 року, у справі № 629/3881/16-ц, провадження № 61-31187св18. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доказів на спростування вищезазначеного відповідачем до суду не надано. Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17 (провадження №61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18). З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не надано належних доказів безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, доказів, чим порушено норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зважаючи, що відповідачем не було надано до суду документів, що підтверджували би безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання, виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Згідно з пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення доказів або позову підприємцем ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір за позовну заяву в розмірі 1073,60 грн. та за заяву про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн., а загалом 1610,40 грн. Крім того, представником позивача заявлено вимогу щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, що склало 5 000,00 грн. В забезпечення заявлених вимог представником позивача надано договір про надання правничої (правової) допомоги №03/11/2023-Ш-Є.А від 03.11.2023 року, акт приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої допомоги №03/11/2023-Ш-Є.А від 03 листопада 2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги АЕ №1228089, свідоцтво адвоката про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Судом встановлено, що 03.11.2023 року між [PERSON] та адвокатом Вовком М.В. укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги №03/11/2023-Ш-Є.А, а також складено акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до яких вартість послуг визначено у розмірі 5000,00 грн. Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат,

Outcome: partial