Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

У лютому 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому прохав змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі №334/11185/15, зменшивши їх до 1/6 від усіх видів заробітку щомісячно; змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі №334/11185/15, зменшивши їх до 1/6 від усіх видів заробітку щомісячно. Свої вимоги обґрунтував тим, що 04 лютого 2016 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя було винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (справа № 334/11185/15). Відповідно до зазначеного рішення, було постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30%. Також, рішенням було встановлено обов`язок [PERSON] сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. В подальшому судом було видано по одному виконавчому листу про стягнення аліментів на утримання кожної дитини, відповідно до яких загальний розмір відрахувань від всіх видів заробітку [PERSON] складає 2/3. Позивач вважає, що розмір аліментів, які з нього стягуються на утримання [PERSON] , [INFO] та на утримання [PERSON] [INFO] повинен бути зменшений, у зв`язку із зміною сімейного стану та матеріального становища платника аліментів. Зазначає, що з 2018 року [PERSON] проживає однією сім`єю із [PERSON] без офіційної реєстрації їх шлюбу. Від зазначених відносин у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] [INFO] , якого [PERSON] зобов`язаний утримувати як батько. Так, позивач вказує, що несе витрати на утримання свого сина [PERSON] з моменту його народження. Витрати на утримання [PERSON] складають понад 8 000 грн. на місяць. Позивач винаймає в оренду житло для проживання у місті Києві, оскільки адреса реєстрації останнього є тимчасово окупованою територією. Витрати на оренду житла складають 10 000 грн. на місяць. Крім того, у позивача змінилось основне місце роботи. Станом на дату прийняття судом рішення про призначення аліментів, [PERSON] працював в АТ «Укрзалізниця», отримував премії та надбавки. Станом на дату подання цієї позовної заяви, [PERSON] працює водієм у ТОВ «Евакуатор Сервіс», де не має змоги отримувати премії та надбавки. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Лисак М.Ю. підтримав позов, просив його задовольнити частково, зменшивши розмір аліментів до 1/5 від усіх видів заробітку щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні частково визнала позов, не заперечувала щодо зменшення розміру аліментів до 1/5 від усіх видів заробітку щомісячно. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2016 року було постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30%. Також, рішенням було постановлено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Суд звертає увагу, що сукупний розмір аліментів, що стягуються з позивача за вказаним вище судовими рішеннями, перевищують 50% від його доходу. Статтею 192СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2ст. 182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що від других стосунків із [PERSON] у позивача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ). Позивач винаймає в оренду житло, що підтверджується договором оренди квартири від 01.03.2021 року, оскільки зареєстроване місце проживання позивача є тимчасово окупованою територією. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% та на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. На підставі наведеного вмотивування, для захисту прав платника аліментів внаслідок наявності на його утриманні двох дітей, на яких він сплачує аліменти, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених ним вимог частково. Враховуючи викладене, суд вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання синів позивача слід зменшити з розміру 1/3 частки на 1/5 частку від доходів [PERSON] 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Отже, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/3 частини всіх видів заробітку до розміру 1/5 частки від доходів позивача щомісячно, а також зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/3 частини всіх видів заробітку до розміру 1/5 частки від доходів позивача щомісячно. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial