Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із відповідним позовом, в якому просили визнати право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначили, що 07 листопада 2019 року рішенням Обухівської міської ради Київської області затверджено їхньому сину [PERSON] , проект землеустрою та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0650 га. кадастровим номером 3223110100:01:050:0148 для ведення особистого господарства за адресою: Київська область, м. Обухів, садове товариство «Вікторія». 21.01.2023 року, при виконанні бойового завдання, в смт. Красна Гора, Бахмутського району, Донецької області, їх син - [PERSON] загинув. Правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку відсутній. Виходячи з цього вважають за необхідне просити суд визнати за ними право власності на земельну ділянку. Ухвалою судді від 11.03.2024 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, витребувано копію спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] 19.03.2024 року на адресу суду надійшла заява відповідачки [PERSON] про визнання позову та розгляд справи без її участі. 26.03.2024 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON] . 02.05.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до частин другої та третьої статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Судом встановлено, що 17.07.1971 року сторони по справі зареєструвала шлюб та отримали спільне прізвище - [PERSON] , що підтверджується паспортами сторін. [INFO] від даного шлюбу народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. 07 листопада 2019 року рішенням Обухівської міської ради Київської області було затверджено [PERSON] , проект землеустрою та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0650 га. із кадастровим номером 3223110100:01:050:0148 для ведення особистого господарства за адресою: Київська область, м. Обухів, садове товариство «Вікторія». 17.11.2019 року на підставі рішення Обухівської міської ради Київської області було прийнято рішення про реєстрацію прав на земельну ділянку за [PERSON] 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб та оголошено мобілізацію. В зв`язку з чим [PERSON] був мобілізований до Збройних Сил України. [INFO] при виконанні бойового завдання в смт. Красна Гора, Бахмутського району, Донецької області, [PERSON] загинув, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України). Відповідно до статті 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261\~ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 Пленуму № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається із позовних вимог, позивачі звернулись до суду із позовом, якому просили визнати за ними право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті їх сина [PERSON] , та зазначили, що неможливо оформити спадщину на вказане майно у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Однак, як вбачається із копії спадкової справи № 59/2023 після померлого [INFO] [PERSON] , листами №832/02-14 та №833/02-14 від 23.10.2023 року державним нотаріусом повідомлено позивачів [PERSON] та [PERSON] про те, що у зв`язку із тим, що вони у відведений законом термін подали заяви про відмову від прийняття спадщини, а термін для відзиву вищезазначеної заяви та написання заяви про прийняття спадщини вже закінчився, вони мають право звернутись до суду за встановленням додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого сина. Враховуючи викладене, незважаючи на визнання відповідачкою позову, суд не може задовольнити позовні вимоги, оскільки позивачі на момент звернення до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування не мають статусу спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] , є безпідставним та необґрунтованим, тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed