Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Департамент комунальної власності міста Києва Київської міської державної адміністрації, про скасування свідоцтва про право власності, скасування запису про право власності, визнання права власності. В обґрунтування позову зазначав, що 09.07.2004 роки ним разом із відповідачами придбано за договором купівлі-продажу нежитлове приміщення по [ADDRESS] , а саме ним та [PERSON] набули у власність по 1/3 частини цього приміщення, а [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині. Оскільки після перепланування співвласниками цього приміщення ГУ комунальної власності м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА) видано свідоцтво про право власності на це нежиле приміщення у якому невірно вказано розмір належних сторонам часток, усунути цей недолік позивач позбавлений в позасудовому порядку, [PERSON] просить суд скасувати свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.10.2007 року, на нежилі приміщення з № 1 по № 20 (групи приміщень № 35) - ресторан загальною площею 269,70 кв. м, що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв. м, розташовані по [ADDRESS] ; скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності 7842-П в книзі: 134п-116, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію від 13.10.2010 року на нежилі приміщення з № 1 по № 20 (групи приміщень № 35), загальною площею 269,70 кв. м, що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв. м, розташовані по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31753145), зареєстровані на праві спільної часткової власності за [PERSON] в розмірі 4/600 частки, [PERSON] в розмірі 4/300 частки, [PERSON] в розмірі 4/600 частки та [PERSON] в розмірі 4/300 частки, на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.10.2007 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину спільної часткової власності, яка становить 4/300 частини нежилих приміщень з № 1 по № 20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв. м, що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв. м, розташованого по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину спільної часткової власності, яка становить 4/600 частини нежилих приміщень з № 1 по № 20 (групи приміщень № 35), загальною площею 269,70 кв. м, що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв. м, розташованого по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину спільної часткової власності, яка становить 4/300 частини нежилих приміщень з № 1 по № 20 (групи приміщень № 35), загальною площею 269,70 кв. м, що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв. м, розташованого по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину спільної часткової власності, яка становить 4/600 частини нежилих приміщень з № 1 по № 20 (групи приміщень № 35), загальною площею 269,70 кв. м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв. м, розташованого по [ADDRESS] . У письмових запереченнях на позовну заяву, представники [PERSON] та [PERSON] просять суд у позові відмовити, посилаючись на те, що внаслідок проведення перепланування змінився розмір часток сторін у праві спільної сумісної власності на спірні приміщення, а також просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності. У письмових поясненнях представник Департамент комунальної власності міста Києва КМДА зазначає, що в оспореному свідоцтві про право власності на нежиле приміщення допущено технічну помилку в частині розміру належної [PERSON] частки у спільній сумісній власності. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставин. Представник [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що діями його довірителя права чи інтереси позивача не порушуються. [PERSON] у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надавав, про причини неявки суду не повідомив. Від представника Департаменту комунальної власності міста Києва Київської міської державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що 09.07.2004 між ТОВ «Агат Холдінг» (продавець) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (покупці) укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анісковою H.A. та зареєстрований в реєстрі за № 2122, відповідно до умов якого продавець продав, а покупці купили належне на праві приватної власності продавцю нежиле приміщення (в літ. А), загальною площею 166,100 кв. м., за адресою [ADDRESS] , у наступних частках: [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/3 частка та [PERSON] - 1/3 частка. Згідно п. 7 договору ціна договору складає 120700 грн., яку покупці передали продавцю повністю до підписання цього договору. Пунктом 8 договору обумовлено, що покупці набувають права власності на нежиле приміщення з моменту підписання цього договору за умови його нотаріального посвідчення та з моменту державної реєстрації. 25.07.2005 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за покупцями зареєстровано право приватної власності на належні їм частки відповідно до умов договору, що підтверджується відповідними реєстраційними посвідченнями № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] (т.1 а.с.23,25,27,29). Розпорядженням Оболонської РДА у м. Києві № 137 від 18.02.2005 року МП ТОВ «АГАТ ХОЛДІНГ» надано дозвіл провести роботи по переплануванню нежитлового приміщення по [ADDRESS] , згідно наданого проекту (т.1 а.с.32). Як вбачається із довідки ГУ економіки та інвестицій № 049-08/3281 від 27.04.2006, [PERSON] виконано умови щодо пайової участі у розвитку інфраструктури міста у зв`язку з переплануванням нежитлового приміщення по [ADDRESS] з подальшим використанням під ресторан і згідно з договором №347 від 13.04.2006 ГУ економіки та інвестицій отримано кошти в сумі 107,94 тис.грн (т. 1 а.с. 31). Актом про прийняття в експлуатацію після перепланування нежитлового приміщення [ADDRESS] від 25.04.2006 року, затвердженим розпорядженням Оболонської РДА в м. Києві № 520 від 16.05.2006 року, пред`явлене до прийняття нежитлове приміщення МП ТОВ «АГАТ ХОЛДІНГ», загальною площею 269,7 кв. м прийнято в експлуатацію (т. 1 а.с. 34-35). 11.06.2007 [PERSON] посилаючись на доручення від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за № 23 від 10.06.2007 подав до Головного управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації заяву про оформлення права приватної власності на нежиле приміщення [ADDRESS] (т.1а.с.21). 04.10.2007 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подано спільну заяву до Головного управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації про видання одного свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 20). Наказом Головного управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації за № 1301-В від 17.10.2007 року вирішено оформити право власності на об`єкт нерухомого майна та видати свідоцтво про право власності (т.1 а.с.11). Відповідно до додатку до цього наказу № 1301-В від 17.10.2007 року в описі характеристики об`єкту нерухомого майна на який оформлюється право власності вказано нежитлові приміщення з № 1 по № 20 (групи приміщень № 35), загальною площею 269,70 кв. м, що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв. м, розташовані по [ADDRESS] , що належить: 1/6 частина [PERSON] , 1/3 частина [PERSON] , 1/6 частина [PERSON] , 1/3 частина [PERSON] , що складає 4/100 частин від нежилого будинку площею 6749, 20 кв. м. (т. 1 а.с. 12, 13) Разом з цим, Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 17.10.2007 року видане свідоцтво про право власності, згідно з яким нежилі приміщення з № 1 по № 20 (групи приміщень № 35) - ресторан, загальною площею 269,70 кв. м, що складає 4/100 частини від нежилого будинку, площею 6749,20 кв. м, які розташовані в [ADDRESS] , належать на праві приватної власності в наступних частках: [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/6 частка та [PERSON] - 1/3 частка (т.1 а.с.10). За інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 13.10.2010 року державним реєстратором Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31753145) про державну реєстрацію права власності на спірні нежитлові приміщення за [PERSON] на 4/600 частки, [PERSON] на 4/300 частки, [PERSON] - 4/600 частки, [PERSON] - 4/300 частки (т.1 а.с. 39-41). Як вбачається з листа КПКМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 15.02.2024 року заявником щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , нежитлові приміщення з № 1 по № 20 (групи приміщень № 35) був [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності Головного управління комунальної власності м. Києва, а також ним отримано витяг про державну реєстрацію права власності (т. 3 а.с. 89). Листом від 12.03.2020 року Департамент комунальної власності м. Києва направлено адвокату Мегель Л.Н., яка діяла в інтересах [PERSON] , копії документів щодо спірної нерухомості, в тому числі оспорювань свідоцтво про право власності, а також повідомлено, що згідно чинного законодавства України Департамент не здійснює оформлення свідоцтв про права власності, у зв`язку із чим відсутні підстави для внесення змін, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва (т. 1 а.с. 9). Рішенням Оболонського районного суду міста Києвавід 20.05.2021 року, яке набрало законної сили, у справі за № 756/11966/20 у позові [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності на нежитлові приміщення з № 1 по № 20 (групи приміщень № [NUMBER] ), загальною площею 284,80 кв. м, що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв. м, розташовані по [ADDRESS] в наступних частках за [PERSON] на 9/10, за [PERSON] на 1/50, за [PERSON] на 1/25, за [PERSON] на 1/25. Відмовляючи в позові суд виходив з обставин, які встановлені й відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають, а саме те, що [PERSON] не доведено його доводів щодо поліпшення спірного майна виключно за рахунок його коштів та за згодою інших співвласників на подальший перерозподіл права часткової власності (т. 3 а.с. 112-114). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). За загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що в судовому засіданні установлено, що сторонами набуто право власності на спірне нежитлове приміщення за договором у визначених частках, після проведення реконструкції цього приміщення частки сторін у праві власності на це нерухоме майно не змінились, однак у виданому 17.10.2007 року свідоцтві про право власності на цю нерухомість частки [PERSON] та [PERSON] вказані невірно, внаслідок чого при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на це майно державним реєстратором в цій частині прийнято рішення про реєстрацію права власності за цими особами часток, що не відповідають розміру часткок, що належать їм на праві власності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме скасування спірних свідоцтва про право власності нерухоме майно, рішення про його державну реєстрацію в частині визначення розміру часток за [PERSON] та [PERSON] , а також визнання права власності на спірне нерухоме майно за [PERSON] в розмірі 1/3 частки, а за [PERSON] - 1/6 частки, а також визнання права власності за [PERSON] на 1/6 частку, а за [PERSON] на 1/3 часку в спірному майні відповідно. При цьому, суд відхиляє доводи представника позивача про обрання позивачем неналежного способу захисту, оскільки у спірних правовідносинах державна реєстрація лише вказує про офіційне визнання і підтвердження державою факту набуття сторонами права власності на спірне майно й відповідно спір, що виник між ними з приводу цього майна підлягає вирішенню саме в порядку цивільного судочинства. Крім того, суд при вирішенні справи не бере до уваги висновок за результатами проведеної судової комплексної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 12.11.2020 №31/33-20 проведеної для залучення в якості доказу до цивільної справи №756/11966/20 оскільки правову оцінку цьому висновку в сукупності з іншими доказами було надано саме в тій справі з постановленням рішення, яким встановлені обставини, що в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України повторному доказуванню не підлягають. Окрім того, відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки оформленням права власності на спірну нерухомість після її перепланування займався [PERSON] , матеріали справи не містять доказів передання ним спірного свідоцтва про право власності [PERSON] , про порушення свого права останній дізнався із відповіді Департаменту комунальної власності КМДА від 12.03.2020 року, що вказує на те, що позивач об`єктивно міг довідатись про порушення його права тільки у 2020 році, а відтак звертаючись до суду з позовом у червні 2021 року [PERSON] трьохрічний строк на захист його порушеного права не пропущено. За таких обставин, суд не має правових підстав для застосування строку позовної давності за заявою відповідачів у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір при зверненні до суду пропорційно до розміру задоволених вимог, а також звернення з апеляційною та касаційною скаргами на попередні рішення у цій справі в сумі 46 472 грн. 00 коп. (10 422, 00 + 15 450, 00 + 20 600, 00).

Outcome: partial