Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Герасимчук О.О. звернувся у суд із позовною заявою, в якому зазначив, що 14 лютого 1998 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 13 березня 2024 року Вінницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 5. Неповнолітніх дітей у сторін немає. На початку сімейного життя шлюбні відносини сторін складалися добре, однак на даний момент подружжя разом не проживає, шлюбні відносини між ними припинились. Сторони перестали розуміти один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, а також у них з`явились розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та спільного побуту. Усі зусилля щодо знаходження компромісу між сторонами не дали жодних результатів, тому позивачка уважає, що наразі немає можливості збереження сім`ї. На даний час шлюб носить формальний характер, існує без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження сім`ї позивачка вважає неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Просить шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , розірвати та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. Ухвалою від 22.03.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 22 квітня 2024 року. Ухвалою від 22.04.2024 відкладено судове засідання на 08 травня 2024 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Ухвалою від 08.05.2024 відкладено судове засідання на 24 травня 2024 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки у позовній заяві та поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у відсутності сторони позивачки та задовольнити позовні вимоги; відповідач, будучи згідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, як такий, що відмовився від отримання повістки, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.03.2024, що між сторонами 14 лютого 1998 року укладено шлюб, який зареєстрований Гірниківською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 5. Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок відсутності взаєморозуміння, спільних інтересів, наявності різних поглядів на життя, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивачки продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між подружжям. Крім того, представник позивачки у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивачки подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 07.03.2024, укладений між адвокатом Герасимчуком О.О. та [PERSON] , за умовами якого позивачка сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар у розмірі 5000 грн; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії № 603 та ордер про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Герасимчук О.О. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При розгляді справи відповідач не подав відповідного клопотання про зменшення та необґрунтованість визначеного позивачем розміру судових витрат, а також не висловив своїх заперечень чи обґрунтувань в інших заявах по суті справи. Така пасивна поведінка відповідача свідчить про його погодження з розміром витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 (справа №755/9215/15-ц) висловила позицію про те, що в силу принципу змагальності саме на іншу сторону покладено обов`язок обгрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, що виключає ініціативу суду у вирішенні даного питання. Отже, враховуючи нескладність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, а також беручи до уваги те, що відповідачем не було подане клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки 5000 грн понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу. Також суд установив, що [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 968 грн 96 коп. за подання позовної заяви, відтак належить стягнути з [PERSON] на користь позивачки вказану суму судового збору. Таким чином, з огляду на викладене з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 968 грн 96 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, загалом 5968 грн 96 коп.

Outcome: approved