Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх кредитних зобов`язань, посилаючись на наступне. Відповідачка звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву від 07.12.2010. При підписанні анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 43000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, тому зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 26.03.2024 має заборгованість у загальній сумі 53012,99 грн., яка складається з наступного: 41632,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11380,15 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». 1.2. В судовому засіданні представниця позивача підтримала заявлені вимоги. Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги та вказала, що їй зрозумілі наслідки визнання позову. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідачка [PERSON] 07.12.2010 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. У вказаній анкеті-заяві наявна позначка щодо бажання отримати платіжну кредитну картку та розмір бажаного кредитного ліміту. Також 07.12.2010 відповідачка підписала довідку про умови кредитування, де вказана відсоткова ставка за користування кредитом. Згідно з копією паспорта споживчого кредиту від 20.01.2021, підписаного відповідачкою, у ньому міститься узагальнена інформація про тип кредитного продукту, ліміт кредиту, можливу процентну ставку, порядок повернення кредиту тощо. У цьому документі окремо вказано, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті. Згідно з копією заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 20.01.2021, підписаної відповідачкою, у ній міститься узагальнена інформація про тип кредитного продукту, ліміт кредиту, процентну ставку, порядок повернення кредиту тощо. 2.2. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» відповідачці за кредитним договором № б/н було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 07.12.2010 з терміном дії до 08/14, № [NUMBER] дата відкриття 23.02.2011 з терміном дії до 10/14, № [NUMBER] дата відкриття 22.05.2013 з терміном дії до 10/16, № [NUMBER] дата відкриття 04.10.2016 з терміном дії до 05/20, № [NUMBER] дата відкриття 12.05.2020 з терміном дії до 03/24, № [NUMBER] дата відкриття 20.01.2021 з терміном дії до 03/24. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» за картковим рахунком № [NUMBER] кредитний ліміт змінювався наступним чином: 07.12.2010 - 300,00 грн., 07.12.2010 - 0,00 грн., 06.01.2011 - 500,00 грн., 01.03.2011 - 1000,00 грн., 28.04.2011 - 1200,00 грн., 25.05.2011 - 1400,00 грн., 25.05.2011 - 1600,00 грн., 11.06.2012 - 3000,00 грн., 04.10.2016 - 3000,00 грн., 24.01.2019 - 17000,00 грн., 24.05.2019 - 22000,00 грн., 05.02.2020 - 27000,00 грн., 08.07.2020 - 32000,00 грн., 29.12.2020 - 37000,00 грн., 20.01.2021 - 38000,00 грн., 13.09.2021 - 43000,00 грн., 06.10.2023 - 43000,00 грн., 17.10.2023 - 43000,00 грн., 30.10.2023 - 43000,00 грн., 06.11.2023 - 0,00 грн. З виписки по рахунку відповідачки вбачається, що у період з 07.12.2010 вона неодноразово користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення кредиту. З розрахунку заборгованості за договором від 07.12.2010, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , вбачається, що на думку позивача, станом на 26.03.2024 заборгованість відповідачки у загальній сумі становить 53012,99 грн., яка складається з наступного: 41632,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11380,15 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 3.2. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.2. Підписавши анкету-заяву та довідку про умови кредитування, відповідачка [PERSON] отримала кредитний ліміт у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок та отримала кредитну картку. Зі змісту банківського розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка після отримання картки неодноразово здійснювала операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, так й частково погашала заборгованість по кредиту. Відповідачці були нараховані відсотки за користування кредитом, розмір яких вона визнала в судовому засіданні. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідачка свої зобов`язання з повернення заборгованості та відсотків виконала не у повному обсязі, у зв`язку із чим станом на 26.03.2024 утворилася заборгованість в сумі 41632,84 грн. зі сплати тіла кредиту та в сумі 11380,15 грн. зі сплати відсотків за користування кредитом, яку слід стягнути з відповідачки на користь позивача. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 28.03.2024 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що задоволено всі позовні вимоги і відповідачка визнала позову, то суд відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 50% суми понесених судових витрат в розмірі 1211 грн. 20 коп., а іншу частину судового збору повернути позивачу з бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved