Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

26 жовтня 2022 року представник позивачки [PERSON] адвокат Демянова Наталія Ігорівна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андре Ріхтінген» про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат. Свій позов обґрунтовувала тим, що між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «Андре Ріхтінген» був укладений договір купівлі-продажу деривативу №80992-А/4 від 21 березня 2019 року. Представник позивачки зазначає, що згідно п. 2 Договору, Продавець зобов`язується передати Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Дериватив з вказаними у п. 2.1. цього Договору характеристиками. Договором визначено, що «Дериватив» - форвардний контракт, який визначено в п. 2.1. цього Договору (надалі - Форвардний контракт), який являє собою двосторонню угоду, що засвідчує зобов`язання ТОВ «ЖК «Нові теремки» продати майнових прав на квартиру у визначений час та на визначених умовах у майбутньому, з фіксацією ціни такого продажу під час укладення форвардного контракту. Згідно п.3.1. Договору на дату укладення Договору Сторони визначили Ціну Договору y розмірі 345\~675,00 грн. В період дії зазначеного договору на виконання п. 3.4 Договору позивачкою сплачено кошти на користь ТОВ Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» у розмірах: 02 жовтня 2020 року сплачено 65\~675,00 грн. 02 жовтня 2020 року сплачено 280\~000,00 грн. Всього позивачка перерахувала на користь відповідача 345\~675,00 грн. Згідно з п. 8.3. договору, відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зазначенням суми, що підлягає поверненню. Так, представник позивачки посилається на те, що 13 грудня 2021 року між сторонами була укладена Додаткова угода до Договору №80992-А/4 згідно якої Сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу деривативу № 80992-А/4 від 21 березня 2019 року, та дійшли згоди про повернення грошових коштів Покупцю в розмірі 345\~675,00 грн. Також зазначає, що сторони погодили, що термін повернення грошових коштів становить 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди. Враховуючи, що на додатковій угоді про розірвання договору купівлі-продажу деривативу № 80992-А/4 від 21 березня 2019 року була зазначена дата її укладення 13 грудня 2021 року, відповідно 180 календарних днів спливає 11 червня 2022 року. З огляду на викладене, умовами Договору купівлі-продажу Деривативу та умовами Додаткової угоди про його розірвання встановлено зобов`язання відповідача повернути позивачу грошові кошти, які були отримані за цим договором, а тому, як зазначає представник позивачки, таке зобов`язання має бути виконане відповідачем в силу ст. 525 ЦК України. Таким чином, представник позивачки просить суд стягнути з ТОВ «Компанія з управління активами «Андре Ріхтінген» на користь [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 345\~675,00 грн сплачених відповідно до Договору купівлі-продажу деривативу №80992-А/4 від 21 березня 2019 року, 3% річних у розмірі 3\~778,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 24\~052,24 грн. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цій справі. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, будь-яких заяв, клопотань на момент розгляду справи до суду не надходило. У судове засідання відповідач не з`явився, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «Андре Ріхтінген» був укладений договір купівлі-продажу деривативу №80992-А/4 від 21 березня 2019 року, в якому позивачка висловила наміри придбати об`єкт нерухомості «квартира» - одне житлове приміщення в житловому будинку в [ADDRESS] , проектний буд. [ADDRESS] . Згідно п.2.1. Договору, за цим Договором Продавець зобов`язується передати Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Дериватив з характеристиками, визначеними в цьому ж пункті. Відповідно до п. 2.3. цей Договір реєструється на Товарній біржі «ПЕРСПЕКТИВА-КОММОДІТІ» у повній відповідності з вимогами чинного законодавства України до даного правочину. У п.3.1. Договору встановлено, що на дату укладення Договору Сторони визначили Ціну Договору y розмірі 345\~675,00 грн. без ПДВ відповідно до пункту 196.1.1 статті 196 Податкового Кодексу України, що є еквівалентом 13\~827 доларів США. Пунктом 4.1. Договору визначено, що Покупець зобов`язується здійснити із Продавцем розрахунки за цим договором відповідно до правил і вимог тієї банківської установи, що забезпечує проведення таких розрахунків, і під час проведення кожного платежу на користь Продавця за цим Договором указати таке призначення платежу: «Оплата за Дериватив за Договором купівлі-продажу деривативу № 80992-А/4 від 21 березня 2019 року без ПДВ». Банківські послуги з переказу коштів оплачуються Покупцем окремо. Пункт 4.2. Ціна деривативу встановлена в доларах США та оплачується в національній валюті України - гривні. Сторони прийшли до згоди: Встановити з 21 березня 2019 року по 20 квітня 2019 року включно обмінний курс української гривні до долару США на рівні 25. Після сплину вищеозначеного терміну, встановити обмінний курс української гривні до долара США, згідно з офіційним обмінним курсом української гривні до долара США, встановленим НБУ, на дату зарахування коштів на рахунок Продавця, якщо іншого не передбачено внутрішніми наказами Продавця. Обмінний курс української гривні до долара США, згідно внутрішніх наказів Продавця не може перевищувати офіційний обмінний курс української гривні до долара США, встановлений НБУ на дату зарахування коштів на рахунок Продавця. У разі, якщо офіційний обмінний курс української гривні до долара США, встановлений НБУ перевищуватиме 30 грн. 00 коп., сторони погоджуються встановити до 20 грудня 2019 року включно обмінний курс української гривні до долару США на рівні 30 (тридцять) гривень 00 копійок. Відповідно до п. 5.1. Продавець зобов`язується передати Покупцю Дериватив після підписання цього Договору шляхом укладення Акту прийому-передачі деривативу. Акт прийому-передачі деривативу підписується Сторонами після повної оплати деривативу за цим Договором. Підтвердженням Права Покупця на Дериватив є Акт прийому-передачі Деривативу, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 5.2. Договору). Зобов`язання Продавця щодо передачі Покупцю Деривативу згідно п. 5.1. цього Договору вважаються виконаними з моменту передачі Деривативу Покупцю на підставі Акту прийому-передачі Деривативу (п.5.3 Договору) 21 березня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено Акт прийому передачі Деривативу №80992-А/4 за яким на дату укладення Акту Продавець передав, а Покупець прийняв Дериватив із характеристиками зазначеними в п.1 вказаного Акту. Додатковою угодою до Договору №80992-А/4 купівлі-продажу деривативу від 21 березня 2019 року укладеною між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» 21 березня 2019 року сторони дійшли до згоди викласти пункт 3.4. Договору купівлі продажу деривативу №80992-А/4 від 21 березня 2019 року у наступній редакції: «3.4. Сторони погодили, що у будь-якому випадку Ціна Договору має бути внесена Покупцем у розмірі 100% не пізніше 02 жовтня 2020 року включно». Позивачка, [PERSON] взяті на себе зобов`язання за вищевказаним договором виконала належним чином, що підтверджується відповідними розрахунковими документами, а саме квитанціями від 02 жовтня 2020 року. 13 грудня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено Додаткову угоду до Договору №80992-А/4 купівлі-продажу деривативу на підставі якої сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу деривативу №80992-А/4 від 21 березня 2019 року та повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 345\~675 грн. без ПДВ. Також сторони обумовили, що термін повернення грошових коштів становить 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди. На виконання цієї Додаткової угоди між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено Акт прийому-передачі (повернення) деривативу №80992-А/4. Таким чином зобов`язання ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» перед позивачкою, [PERSON] , про повернення грошових коштів не виконано. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були порушені взяті зобов`язання перед позивачем, що пов`язано із поверненням грошових коштів. Відповідачем не було надано належних, допустимих, достовірних письмових доказів які б підтверджували повернення грошових коштів позивачу у зв`язку з укладенням додаткової угоди і розірванням відповідного договору. З наведеного суд приходить до висновку про порушення прав позивачки та необхідності їх захисту шляхом стягнення з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» грошових коштів за Додатковою угодою до Договору №80992-А/4 купівлі-продажу деривативу від 21 березня 2019 року в розмірі 345\~675,00 грн.. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц висловила правову позицію, що положеннями статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання не залежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 19.07.2018 року у справі № 910/9734/17 - оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. В постанові Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 910/9947/15 висловлено наступне «Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Позивачка просить суд стягнути з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» за Додатковою угодою від 21 березня 2019 року до Договору №80992-А/4 купівлі-продажу деривативу від 21 березня 2019 року суму 3% річних за користування грошовими коштами за період з 11 червня 2022 року по 21 жовтня 2022 року у розмірі 3\~778,75 грн., суму інфляційних втрат за період з 11 червня 2022 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 24\~052,24 грн. Суд погоджується з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, здійсненим позивачем. Крім того, судом враховується, що відповідач жодного доказу на спростування розрахунку позивача суду не надали. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 3\~895,72 грн. З урахуванням викладеного й

Outcome: approved