Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

До Чигиринського районного суду Черкаської області через систему "Електронний суд" звернувся представник позивача - адвокат Шульга П.М. із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення. Заяву обгрунтовує тим, що 8 травня 2024 року Чигиринським районним судом позов [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення задоволено повністю. Тому адвокат Шульга П.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме щодо стягнення з відповідача АТ КБ "ПриватБанк" на користь позивача [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13200 грн. На підтвердження понесених витрат надав суду договір про надання правничої допомоги № б/н від 05.03.2024 року, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро "Шульги Павла Миколайовича", згідно з яким сторони домовились, що розмір гонорару адвокатського бюро за договором становить суму, яка складається із підготовки позовної заяви до суду - 8000 грн., забезпечення участі адвоката в кожному судовому засіданні - 1600 грн. Якщо засідання проходить більше 1 години в день, то вартість кожної гаступної години, проведеної адвокатом у судовому засіданні, оплачується клієнтом в розмірі 1000 грн. за одну годину, починаючи з другої години участі адвоката у судовому засіданні. Гонорар може сплачуватися частинами, але не пізніше 5 робочих днів після підписання актів приймання-передачі наданої правничої допомоги (п. 4.3 договору). Пунктом 4.4 даного додатку до договору передбачено, що сплата узгодженого сторонами розміру гонорару здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок адвоката. Також до заяви про ухвалення додаткового рішення надано акт приймання-передачі робіт від 10.01.2024 року по договору про надання правничої допомоги від 05.03.2024 року, з детальним описом робіт (наданих послуг), де зазначено, що розмір гонорару адвокату Шульзі П.М. складає 13200 грн. (підготовка позовної заяви, участь у судових засіданнях 30.04.2024 року - 1600 грн. та 08.05.2024 року - 3600 грн.), платіжну інструкцію № @2PL246580 від 25.04.2024 року про оплату [PERSON] 8000 грн. за договором про надання правничої допомоги від 05.03.2024 року на рахунок адвокатського бюро Шульги П.М. та платіжну інструкцію № @2PL907568 від 08.05.2024 року про оплату [PERSON] 5200 грн. за договором про надання правничої допомоги від 05.03.2024 року на рахунок адвокатського бюро Шульги П.М. Згідно з наданими доказами, адвокат Шульга П.М. вважає доведеним факт надання позивачу правничої допомоги. Вважає розмір витрат послуг адвоката співмірними з складністю справи, обсягом виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову. Представницею відповідача у справі 15.05.2024 року через систему "Електронний суд" подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Вважає, що 13200 грн. витрат за професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи. Так, справа не відносилась до категорії складних, обсяг послуг адвоката, витрачений час не відповідають критеріям реальності таких витрат, розумності їх розміру. Робота адвоката не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів, нормативно-правове регулювання спірних відносин не змінювалось, категорія справи не потребувало вивчення судової справи. Загальна судова практика у тотожних справах свідчить про те, що в середньому судами задоволено витрати на правничу допомогу в розмірі від 2000 грн. до 10000 грн. Просила зменшити суму витрат на правничу допомогу виходячи із засад співмірності та розумності. У судове засідання сторони не викликалися. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною. У постанові ВП ВС у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 року, сформовано правову позицію, згідно якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина першастатті 182 ЦПК України). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Статтею 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Частиною 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Як зазначається у ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до Договору про надання правничої допомоги № б/н від 05.03.2024 року Адвокатське бюро "Шульги Павла Миколайовича" в особі керуючого Шульги П.М. уклало договір з [PERSON] про те, що останньому надається правнича допомога у справі про визнання протиправним та скасування наказу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" № E.DN-ПБУР-8303423 від 02.01.2024 року про накладення додаткового заходу реагування або дисциплінарного стягнення у вигляді догани стосовно [PERSON] в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки, обумовлені сторонами в Договорі. Згідно зі ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до п. 2.3 указаного Договору клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвокату за надання правничої допомоги у порядку та строки, обумовлені сторонами в договорі, та погоджені ними. У п. 4.3 Договору про надання правничої допомоги № б/н від 05.03.2024 року вказано, що розмір гонорару адвокатського бюро за договором становить суму, яка складається із підготовки позовної заяви до суду - 8000 грн., забезпечення участі адвоката в кожному судовому засіданні - 1600 грн. Якщо засідання проходить більше 1 години в день, то вартість кожної наступної години, проведеної адвокатом у судовому засіданні, оплачується клієнтом в розмірі 1000 грн. за одну годину, починаючи з другої години участі адвоката у судовому засіданні. Гонорар може сплачуватися частинами, але не пізніше 5 робочих днів після підписання актів приймання-передачі наданої правничої допомоги. Пунктом 4.4 даного додатку до договору передбачено, що сплата узгодженого сторонами розміру гонорару здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок адвоката. Відповідно до наявного у матеріалах справи Акту приймання-передачі робіт від 08.05.2024 року по договору про надання правничої допомоги від 05.03.2024 року, який погоджено і підписано сторонами, адвокатом Шульгою П.М. на виконання умов договору про надання правничої допомоги здійснено опис робіт (наданих послуг), де загальна вартість послуг (гонорар адвоката) склала 13200 грн., що складається з підготовки позовної заяви у справі - 8000 грн., участі адвоката у судових засіданнях: 30.04.2024 року - 1600 грн. та 08.05.2024 року - 3600 грн.). А платіжна інструкція № @2PL246580 від 25.04.2024 року про оплату [PERSON] 8000 грн. за договором про надання правничої допомоги від 05.03.2024 року на рахунок адвокатського бюро Шульги П.М. та платіжна інструкція № @2PL907568 від 08.05.2024 року про оплату [PERSON] 5200 грн. за договором про надання правничої допомоги від 05.03.2024 року на рахунок адвокатського бюро Шульги П.М. свідчать про повну оплату [PERSON] 13200 грн. за договором про надання правничої допомоги. Отже, сума витрат позивача на професійну правничу допомогу складає 13200 грн. В той же час, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020 року, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. А Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20) та від 23 січня 2023 року у справі № 755/2587/17 (провадження № 61-14362 св 21). У рішенні Європейського суду з прав людини "Лавентс проти Італії" від 28.11.2002 року, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які були необхідними і становлять розумну суму. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial