Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача 07.12.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свій позов обгрунтовує тим, що 04 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №06389-02/2023, який підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора який був надісланий на номер мобільного телефону про, що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансови кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієн зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Також, п.п. 1.7. п. 1 Кредитного договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування» згідно з п.л. 2.3. п.2 Кредитного договору Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних дні користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотка від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів ні банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитол (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплат: процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє погоджується і зобов?язується неухильно їх дотримуватися. 29.06.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЕАПБ» Позивач) укладено Договір факторингу № 29062023 (далі - Договір факторингу), у відповідності де умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Праві Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається). Згідно п. 1.1 договору факторингу, фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги строк виконання зобов?язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб -боржників включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право но одержання яких належить клієнту. Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню де боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. підписаний сторонами ті скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №29062023 від 29.06.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумм і 58200,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 43200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 04 лютого 2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №06481-02/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. 30.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм Груп (колишня назва Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм») та Товариством з обмежено відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЕАПБ», Позивач) укладено договір факторингу № 30082023/1, відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плат належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» прав вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається. Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора на вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийом передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. підписаний сторонами скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу ві клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №30082023/1 від 30.08.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 43860,00 грн з яких: 11300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;32560,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 06389-02/2023 від 04.02.2023 в сумі 58\~200,00 грн., та за кредитним договором № 06481-02/2023 від 02.02.2023 в сумі 43\~860,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 102\~060,00 грн., а також судові витрати по справі. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, однак просив справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що зазначив у своїй заяві. 23.01.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що у позивача відсутні докази існування заборгованості перед первісним кредитором тобто не надано жодного первинному бухгалтерського документа, що підтверджував факт здійснення господарських операцій, в тому числі, але не виключно, надання кредитних коштів первісними кредиторами відповідачу, оплати відповідачем певних сум по кредитним договорам, нарахування відсотків, тощо. Тобто, для того щоб стягувати з відповідача якусь уявну заборгованість позивач зобов`язаний був довести належними та допустимими доказами сам факт надання коштів в усіх договорах факторингу, витяги є відредагованими (наприклад: зафарбовані дані з оплати в усіх договорах факторингу), відредаговані також Акти прийому-передачі реєстру боржників по всім договорам факторингу. Більше того, з наданих сторінок договорів факторингу, взагалі неможливо встановити всі їх істотні умови, що ставить під сумнів сам факт передачі права вимоги за Кредитними договорами до позивача. Аналогічна ситуація з Реєстром боржників по всім договорам факторингу замість повного реєстру з підписами та печатками первісних кредиторів та позивача, останнім подані Витяги з Реєстрів боржників. Тобто, в матеріалах справи в загалі немає жодного належного та допустимого доказу, що ймовірна заборгованість [PERSON] за Кредитними договорами (якщо вона взагалі існувала) була передана позивачу первісними кредиторами. 15.04.2024 під представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що кредитні договори булт укладені з позичальником [PERSON] в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе,та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. У відповідності до умов кредитного договору, кошти надаються Позичальнику у безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладенні кредитного договору. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договору чи про зарахування та розподілення сплачених коштів Відповідачем висловлено не було. До того ж, з метою надання вичерпної інформації по справі, Позивач звернувся до первісного кредитора з відповідним запитом щодо надання додаткових доказів, а саме деталей розрахунку заборгованості та доказ, що підтверджує надання (перерахування) коштів укладеним договором, у відповідь ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало відповідь з якої вбачається, що відповідно до листа від 30.01.2024, 04.02.2023 було успішно перераховано кошти на карту у сумі 15\~000,00грн., згідно кредитного договору №06389-02/2023, крім того міститься інформація про оплату боргу у сумі 4\~710,00 грн., та згідно договору №06481-02/2023 успішно перераховано кошти у сумі 11\~300,00 грн., з них сплачено у сумі 3\~600,00грн. Зазначають, що надані суду докази є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від Первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно кредитних договорів, а твердження Відповідача щодо не доведення Позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії Ухвалою суду від 11.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 14.02.2024 від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення для надання часу підготовки заперечень на відзив. Ухвалою суду від 14.02.2024 задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування у АТ «Державний Ощадний банк України» інформації по картковому рахунку [PERSON] . 06.03.2024 на адресу суду надійшла відповідь від АТ «Ощадбанк» щодо наявної інформації про відкриті рахунки в АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] та надано виписку про рух коштів по рахунку до якого емітовано банківську платіжну картку за період з 04.02.2023 по 07.02.2023. Представник позивача будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи до суду не з`явився. У поданому до суду 15.04.2024 відзиві просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , який був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Свою позицію щодо позовних вимог виклав у відзиві, заперечення на відзив до суду не надходили. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судові засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини встановлені судом 04.02.2023 [PERSON] подав заяву-анкету на отримання кредиту в ТОВ «ФК «Інвеструм». 04.02.2023 між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвеструм» було укладено договір про надання фінансового кредиту №06389-02/2023, який підписано шляхом верифікації, з використанням оtр-пароля, надісланого на фінансовий номер телефону та фото фіксації особи з використанням методу розпізнання з власним ідентифікаційним документом, на умовах фінансового кредиту стороковості на 25 днів, тобто до 28.02.2023 зі сплатою 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Згідно копії паспорта споживчого кредиту [PERSON] було надано кредит у сумі 15000 грн. для задоволення власних потреб. Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав, кредит та проценти за його користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст.\~525,\~526,\~530,\~1054 ЦК України. 29.06.2023\~між ТОВ\~«ФК «ІНВЕСТРУМ»\~та ТОВАРИСТВОМ\~З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЕАПБ» Позивач) укладено Договір факторингу № 29062023 (далі - Договір факторингу), у відповідності де умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Праві Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №29062023 від 29.06.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумм і 58200,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 43200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вказані обставини свідчать про те, що на даний час ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є кредитором у зобов`язанні по виконанню договору позики № 06389-02/2023 від 04.02.2023 і саме йому належить право вимоги до відповідача. Крім того, судом встановлено, що 04 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №06481-02/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. 30.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм Груп (колишня назва Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм») та Товариством з обмежено відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЕАПБ», Позивач) укладено договір факторингу № 30082023/1, відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плат належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» прав вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №30082023/1 від 30.08.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 43860,00 грн з яких: 11300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;32560,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 06389-02/2023 від 04.02.2023 в сумі 58\~200,00 грн., та за кредитним договором № 06481-02/2023 від 02.02.2023 в сумі 43\~860,00 грн. Згідно виписки за поточними рахунками клієнта [PERSON] за період 04.02.2023 07.02.2023 наданої на ухвалу суду АТ «Ощадбанк» рахунок [NUMBER] до якого емітовано банківську картку № [NUMBER] встановлено, що [PERSON] від 06.02.2023 зараховано кредит у розмірі 15\~000,00 грн. та 07.02.2023 зараховано кредит у сумі 11\~300, 00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №06389-02/2023 від 04.02.2023 та №06481-02/2023 від 04.02.2023 в якому зазначена сума основного боргу на початок кожного дня, нараховані проценти за користування кредитом за кожен день прострочення виконання зобов`язання та інформації про погашення заборгованості за кредитним договором №06389-02/2023 від 04.02.2023 у сумі 4\~710,00 грн. та №06481-02/2023 від 04.02.2023 у сумі 3\~600, 00 грн. Відповідачем такий розрахунок жодним чином не спростовано, не надано доказів повної та своєчасної сплати заборгованості або відсутності заборгованості за договором або її наявності у розмірі, що відрізняється від запропонованої. Застосовані судом норми права За нормою ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначеност. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію`пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Ст.12 Закону України «Про електронну комерцію`визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис`за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З частини першої статті 1054 Цивільного кодексуУкраїни вбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно дост.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначено моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не передбачено договором. Згідно статті 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно дост.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Приписами ст.525, 526Цивільного кодексуУкраїни передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається За правилами ст.527 Цивільного кодексуУкраїни боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зіст.610Цивільногокодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 512Цивільного кодексуУ країни кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оцінка доводів сторін, мотиви застосування норм права та висновки суду по суті спору Вбачається, що відповідачем за допомогою електронного підпису було укладено ряд договорів позики з кредиторами, які в подальшому відступили право вимоги позивачу. Аргументи відповідача щодо відсутності доказів виникнення заборгованості суд відхиляє, оскільки зі змісту підписаних відповідачем договорів та розрахунків заборгованості вбачається як досягнення домовленості між сторонами щодо отримання коштів, так і їх фактичне використання відповідачем та часткове їх повернення. Щодо неналежного переходу права вимоги до позивача за договорами фартингу, то суд також відхиляє цей довід відповідача, оскільки договори факторингу між первісними кредиторами та позивачем укладені в належній формі, відповідають вимогам ст.ст.1077, 1078 ЦК України, містять додатки з реєстру боржників, де вказано всі первісні договори позики з відповідачем та суми заборгованості за ними, відомостей про визнання вказаних договорів недійсними суду не надано. Щодо відсутності доказів неповідомлення відповідача про укладення договорів факторингу, то суд враховує наступне. Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 року у справі № 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні […], а не документи, що засвідчують права, які передаються. За таких обставин, у ТОВ «ФК«ЄАПБ», як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорах, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Також, відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 - Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За таких обставин, у ТОВ «ФК«ЄАПБ», як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорах, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами. Водночас, відповідачем не надано доказів сплати заборгованої і первісним кредиторам. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Щодо доводів відповідача про неналежний розрахунок заборгованості за кредитами, суд вказує наступне. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 указав, що: «при вирішенні цивільних справ судами ураховується стандарт доказування «більшої вірогідності». Як вказав Верховний Суд у Постанові від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в цьому випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. На підтвердження заборгованості позивач як кредитор надав розрахунки заборгованості за договорами позики, який разом зі змістом самих договорів підтверджують виникнення заборгованості з боргових зобов`язань та їх розмір, отже, є належними доказами на підтвердження наявності заборгованості, проте відповідач вказаний розрахунок не спростував та власного не надав. За наведеного, в суду відступні підстави вважати наданий позивачем розрахунок заборгованості неналежним чи недостовірним. Водночас суд не погоджується із визначеною позивачем у позовній заяві сумою нарахованих процентів за заборгованістю відповідача за договором №06389-02/2023 від 04.02.2023 та договором №06489-02/2023 від 04.02.2023 з таких підстав. Згідно з позовом, в цій частині заборгованість відповідача за довоговором №06389-02/2023 складає 58 200,00 грн, з яких 15\~000,00 грн сума кредиту, 43\~200,00 грн. відсотки, за довоговором №06489-02/2023 складає 43 860,00 грн, з яких 11\~300,00 грн сума кредиту, 32 560,00 грн. відсотки. Суд констатує, що сума позики відповідає умовам договору ,тоді як розмір відсотків значно перевищує вказаний в угоді їх розмір та період нарахування. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Згідно умов договору № 06389-02/2023 від 04.02.2023, строк дії договору становив 25 днів (до 28.02.2023, п.1.1 Договору, а сума кредиту 15\~000,00 грн. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи сплив визначеного кредитним договором № 06389-02/2023 від 04.02.2023 та №06489-02/2023 від 04.02.2023 строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договорами проценти за кредитом припинилося 28.02.2023, у зв`язку з чим нарахування процентів за користування кредитами за такий період не відповідає вимогам закону. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за процентами, які нараховані поза строком кредитування - не ґрунтується на законі та умовах договору № 06389-02/2023 від 04.02.2023, а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами нарахованими поза строком дії договору (15\~000,00 грн, з яких відсотків 43\~200,00 грн,) та кредитний договір №06481-02/2023 від 04.02.2023 (11\~300,00 грн. з яких відсотків 32\~560, 00 грн.) - необхідно відмовити. Оцінка доводів сторін, мотиви застосування норм права та висновки суду по суті спору Матеріалами справи встановлено, що відповідач, підписавши однотипні електронні договори № 06389-02/2023 та №06481-02/2023 від 04.02.2023 з ТО «ФК «Інвеструм», погодився, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цими договорами здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно, про що зазначено у п 2.4 договорів № 06389-02/2023 та №06481-02/2023 від 04.02.2023. Пунктом 4.3 указаних встановлено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений у п. 1.2 цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в п. 2.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 (ста вісімдесяти) календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Аналогічні положення містить і п. 4.3 договору № №06481-02/2023 від 04.02.2023. З огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування, а також передбачили право кредитора протягом 180 днів (№ 06389-02/2023 та №06481-02/2023 від 04.02.2023), починаючи з дня укладення договору нарахувати відсотки у визначеному договорами розмірі. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 559/1605/18 зроблено висновок, що: «тлумачення статті 627 ЦК України свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладенні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно». При цьому договори та їх умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін та відповідно до статей 628, 629 ЦК України є обов`язковими до урахування. Тобто, заборгованість за кредитними договорами № 06389-02/2023 від 04.02.2023 у розмірі 15\~000,00 грн. та №06481-02/2023 від 04.02.2023 у розмірі 11\~300,00 грн, позичальником нарахована вірно та у відповідності до умов договорів та норм ЦК України. Відповідно до ч.1ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.Оскільки відповідач умови кредитного договору №06389-02/2023 від 04.02.2023 та №06481-02/2023 від 04.02.2023 своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредити не сплачував в результаті чого виникла заборгованість, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно дост. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 691,60 грн. (26\~300,00 грн. * 2684,00 грн. / 102\~060,00 грн.). Заяв про розподіл інших витрат не надійшло. На підставі викладеного,

Outcome: partial