Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позовні вимоги. Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 06 березня 2005 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Під час шлюбу у подружжя народилось двоє дітей. Зазначає, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося. В сім`ї стали виникати конфлікти та сварки, втратилося взаєморозуміння. У сторін різні погляди на побудову щасливого сімейного життя, на розподіл обов`язків чоловіка та дружини у сім`ї, що призвело до припинення шлюбних відносин та неможливості подальшого сумісного подружнього життя для кожного із подружжя, збереження сім`ї позивача та відповідача є неможливим для кожного з них. [PERSON] вказує, що для нього відповідач є фактично чужою людиною, з якою його нічого не пов`язує. При цьому, сторони не досягли згоди щодо розірвання їх шлюбу в позасудовому порядку, що вимушує позивача вирішувати питання розірвання шлюбу з відповідачем саме в судовому порядку. Спір щодо поділу спільнгого майна подружжя у позивача та відповідача відсутній. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, спільного господарства вони не ведуть, шлюб існує лише формально, з посиланням норми Сімейного кодексу України, Постанову Пленуму Верховного суду України, просить розірвати вказаний шлюб. Рух справи в суді. 03 травня 2024 року до Галицького районного суду м. Львова надішйла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Служба у справах дітей Галицького району, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Ухвалою Галицького\~районного суду\~м.\~Львова від\~07\~травня 2024\~року позовні вимоги в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Служба у справах дітей Галицького району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини було роз`єднано. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09 травня 2024 року було відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу, та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Позиція сторін по справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив такий задовольнити. Зазначив, що з відповідачем стосунки погіршились 3 роки тому. Подружжя разом не проживає протягом року та спільний побут не веде. Відповідач проживає разом зі своєю матір`ю та лише один раз на місяць зустрічається з дітьми. Вказав, що у нього з [PERSON] різні погляди на виховання дітей та на вирішення фінансових питань. Додатково зазначив, що з він з відповідачем часто сваряться, а їхні діти стають свідками таких конфліктів, що негативно впливає на їхнє психічне здоров`я. Відповідач в судовому засіданні просила позов задовольнити. Підтвердила, що з позивачем спільно не проживає, оскільки вже близько року має стосунки з іншим чоловіком громадянином Польщі, з яким вони систематично зустрічаються і вона має намір поїхати до Республіки Польща для сумісного з ним проживання. Зазначила, що у них з позивачем дійсно різні погляди на виховання дітей, наприклад, на її переконання, діти повинні бути менш завантаженими та мати час для відпочинку, а не відвідувати всілякі гуртки, як на цьому наполягає позивач. Додатково вказала, що проживає окремо від дітей та чоловіка для того щоб зайнятись саморозвитком. При цьому, з дітьми спілкується лише один раз на місяць Позивач та відповідач в судовому засіданні проти надання часу на примирення категорично заперечували. \~ \~ \~ \~Встановлені судом фактичні обставини справи. 06\~березня 2005\~ року\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 424. Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось, внаслідок чого шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюбу з огляду на позицію позивача, між ними неможливе. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України законодавчо встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Частиною 1 ст.\~51\~Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24\~СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суду першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Статтею 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ч. 1\~ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання позивача будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого припинилось між сторонами почуття взаємної любові, поваги та дружби. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільним є такий розірвати, а позов задовольнити.

Outcome: approved