Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, в якій просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду в розмірі 1000000 грн. внаслідок системної бездіяльності відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з урахуванням ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.01.2021 у справі № 537/1409/23, рішення Великої палати Верховного Суду у справі №916/1423/17 та постанови Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі №554/10055/20 (провадження №61-7911 св 21) та сталої практики Європейського суду з прав людини. У обґрунтування\~позовних вимог\~посилався на\~те,\~що факт\~системної бездіяльності\~ВП №1\~КРУП ГУНП\~в Полтавській\~області,\~як структурного\~підрозділу ГУНП\~в Полтавській\~області,\~встановлений судовими\~рішеннями,\~які набрали\~законної сили\~та мають\~преюдиційне значення.\~Вказав,\~що ухвалою\~Крюківського районного\~суду м.\~Кременчука Полтавської\~області від\~04.01.2024\~у справі\~№ 537/1409/23\~задоволено скаргу\~ [PERSON] \~на постанову\~дізнавача про\~закриття кримінального\~провадження №\~12022175530000284\~від 02.07.2022\~за ознаками\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.1\~ст.\~358\~КК України,\~та скасовано\~незаконну постанову\~начальника сектору\~дізнання ВП\~№1\~Кременчуцького РУП\~ГУНП в\~Полтавській області\~від 22.11.2023.\~20.03.2023\~дізнавачем СД\~ВП №1\~Кременчуцького ВП\~ГУНП в\~Полтавській області\~винесена постанова\~про закриття\~кримінального провадження\~№ 12022175530000284\~від 02.07.2022\~за ознаками\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.1\~ст.\~358\~КК України,\~у зв`язку\~з відсутністю\~складу кримінального\~правопорушення.\~19.04.2023\~ухвалою слідчого\~судді Крюківського\~районного суду\~м.\~Кременчука Полтавської\~області постанова\~дізнавача про\~закриття кримінального\~провадження №\~12022175530000284\~від 02.07.2022\~була скасована.\~22.11.2023\~начальником СД\~ВП №1\~КВП ГУНП\~в Полтавській\~області винесено\~постанову,\~якою кримінальне\~провадження №\~12022175530000284\~від 02.07.2022\~закрите у\~зв`язку з\~відсутністю складу\~кримінального правопорушення,\~обґрунтовуючи закриття\~тим,\~що не\~встановлено суб`єктивної\~сторони та\~об`активної сторони\~складу злочину.\~Судовим рішенням\~констатовано,\~що під\~час проведення\~досудового розслідування\~не було\~проведене повне,\~всебічне та\~неупереджене дослідження\~обставин кримінального\~правопорушення.\~Зазначив,\~що ухвалою\~Крюківського районного\~суду м.\~Кременчука Полтавської\~області від\~29.06.2022,\~справа 537/1345/22,\~було зобов`язано\~ВП №1\~КРУП ГУНП\~внести відомості,\~що викладені\~у заяві\~ [PERSON] \~від 19.06.2022,\~до ЄРДР\~у порядку\~ст..\~214\~КПК України.\~З метою\~виконання ухвали\~ним,\~ [PERSON] ,\~направлено ряд\~заяв до\~Президента України,\~Кабінету Міністрів\~України,\~Національної поліції\~України,\~МВС України,\~ГУНП в\~Полтавській області,\~через урядовий\~контактний центр\~щодо негайного\~забезпечення виконання\~ухвали суду.\~Окремо ним\~вимагалося ініціювання\~проведення службової\~перевірки за\~фактом невнесення\~відомостей до\~ЄРДР.\~Проте відомості\~за заявою\~ [PERSON] \~від 16.01.2022\~за ч.3\~ст.\~358\~КК України\~не внесено,\~а внесено\~дізнавачем відомості\~за ч.1\~ст.\~358\~КК України,\~що є,\~на думку\~позивача,\~штучним заниженням\~кваліфікації вчиненого\~злочину та\~свідчить про\~створення «статистичного\~благополуччя».\~Повідомив суд,\~що він,\~ [PERSON] \~направив більше\~50\~звернень через\~урядову гарячу\~лінію.\~Станом на\~09.01.2024\~повідомлення про\~підозру представникам\~Українського товариства\~сліпих не\~оголошено,\~обвинувальний акт\~до суду\~не скеровано,\~що є\~порушенням розумних\~строків,\~також не\~проведено ряду\~слідчих дій,\~а саме\~не отримано\~тимчасовий дозвіл\~на вилучення\~оригіналу акту\~від 18.10.2021,\~не проведені\~експертизи по\~принтеру,\~на якому\~надруковано акт\~та комп`ютеру,\~не отримані\~роздруківки по\~номерам телефонів\~осіб,\~які склали\~та підписали\~акт,\~з метою\~встановлення їх\~точного місцезнаходження,\~не встановлено\~хто саме\~та при\~яких обставинах\~складав та\~друкував акт\~від 18.10.2021,\~де саме\~перебували всі\~вказані особи\~у акті\~ працівники\~УТОС,\~не допитані\~всі працівники\~УТОС та\~не допитано\~всіх працівників\~Президії ЦП\~УТОС,\~не проведені\~очні ставки,\~не використано\~поліграф тощо.\~Про необхідність\~проведення ряду\~слідчих дій\~ним,\~ [PERSON] ,\~повідомлялося органу\~дізнання,\~як усно,\~так і\~письмово,\~але його\~вимоги проігноровано.\~Вважає,\~що він\~має право\~вимагати від\~держави компенсацію\~за незаконне\~закриття кримінального\~провадження,\~порушення розумних\~строків досудового\~розслідування та\~взагалі неякісне\~проведення досудового\~розслідування.\~Вказав,\~що внаслідок\~незаконних дій\~працівників ВП\~№1\~КРУП ГУНП\~в Полтавській\~області він,\~ [PERSON] ,\~був вимушений\~відстоювати свої\~права у\~судових засіданнях,\~направляти певну\~кількість звернень\~(понад\~100\~штук),\~а відтак\~йому завдано\~моральних збитків\~на суму\~1000000\~грн.,\~адже ряд\~кримінальних проваджень\~незаконно було\~закрито без\~встановлення всіх\~обставин справи,\~що буде\~предметом дослідження\~у Європейському\~суді з\~прав людини.\~Зазначив,\~що моральні\~збитки полягають\~у стресах,\~моральних стражданнях (змушений був направляти ряд звернень до різних інстанцій, самостійно готувати матеріали до суду та відстоювати свої права, відчував душевні страждання внаслідок відсутності належного процесуального керівництва, відсутності правового захисту з боку держави та незаконного винесення постанов про закриття кримінального провадження) та психо-емоційних навантаженнях від протиправної бездіяльності ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області, адже він, будучи інвалідом по зору з дитинства, витратив безліч особистого часу на написання заяв до державних органів та направлення скарг до суду з метою поновлення своїх прав. Також він втратив свої соціальні зв`язки, отримав неприпустиме відчуття страху у зв`язку з помстою, хвилювання за своє життя та здоров`я, думки, що поліція буде його переслідувати, тиснути на нього та залякувати. Представником ГУ НП в Полтавській області подано відзив на позов, де зазначено, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, є недоведеними, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди та її розміру, сектором дізнання ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінального провадженні і жодним судовим рішенням не встановлено неправомірності дій службових осіб органу досудового слідства, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, надіслав суду заяви про розгляд справи у його відсутність. Представник ГУ НП в Полтавській області у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, надіслав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Державна казначейська служба України свого представника до суду повторно не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків. Згідно із статтями 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст. 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 1 статті 1176 ЦК України встановлені підстави відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, у випадках вчинення незаконних діянь, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою цієї статті: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди вказаними органами діють правила частини шостої цієї статті, згідно з якою шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, яка визначає вичерпні випадки відшкодування моральної шкоди, незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Отже, за загальним правилом моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки [PERSON] просить стягнути з відповідачів шкоду, спричинену бездіяльністю посадових осіб ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області, допущену при розслідуванні кримінального провадження, що вбачається із позовної заяви, то відповідно до положень частини шостої статті 1176 ЦК України така шкода відшкодовується на загальних підставах. В силу ч.2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Велика Палата Верховного у постанові від 12 березня 2019 року в справі № 920/715/17 вказала, що необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов, які підлягають доведенню позивачем у межах розгляду цивільної справи: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відповідно до п.п. 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вина заподіювача. Порядок оскарження\~рішення,\~дій чи\~бездіяльності органів\~досудового розслідування,\~слідчого чи\~прокурора під\~час досудового\~розслідування визначено\~приписами глави\~26\~КПК України.\~Частиною 1\~ст.303\~КПК України\~визначено вичерпний\~перелік рішень,\~дій чи\~бездіяльності слідчого,\~дізнавача або\~прокурора,\~які можуть\~бути оскаржені\~на досудовому\~провадженні.\~Цією частиною\~ст..\~303\~КПК України\~встановлено у\~тому числі\~право оскарження\~на досудовому\~провадженні зокрема\~заявником,\~потерпілим,\~його представником\~чи законним\~представником бездіяльності\~слідчого,\~дізнавача,\~прокурора,\~яка полягає\~в невнесенні\~відомостей про\~кримінальне правопорушення\~до Єдиного\~реєстру досудових\~розслідувань після\~отримання відповідної\~заяви чи\~повідомлення,\~оскарження рішення\~слідчого,\~дізнавача про\~закриття кримінального\~провадження,\~оскарження рішення\~слідчого,\~дізнавача,\~прокурора про\~відмову в\~задоволенні клопотання\~про проведення\~слідчих (розшукових)\~дій,\~негласних слідчих\~(розшукових)\~дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником, а також у нездійсненні інших процесуальних дій у визначений цим кодексом строк. Частиною 2 ст. 303 КПК встановлено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Позивачем надано суду копію звернення до ВП №1 від 19.06.2022, де він просив внести відомості до ЄРДР про підроблення акту від 18.10.2021 працівниками УТОС. Доказів отримання адресатом звернення до матеріалів справи не долучено. Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29.06.2022 у справі № 537/1345/22 задоволено частково скаргу [PERSON] на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, зобов`язано ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП внести відомості, що викладені в заяві [PERSON] від 19.06.2022, до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України. В іншій частині скарги відмовлено. Як вбачається з копії витягу з ЄРДР 02.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022175530000284 внесено відомості наступного змісту: «02.07.2022 до чергової частини ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшла ухвала судді Крюківського РС м. Кременчука про внесення відомостей до ЄРДР по заяві [PERSON] з приводу підроблення акту УТОС 18.10.2021 року.». Правова кваліфікація - за ч.1 ст. 358 КК України. Досудове розслідування здійснюється підрозділом дізнання ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області. Як вбачається з ЄДРСР, ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 скаргу [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження задоволено, скасовано постанову дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. від 20.03.2023 про закриття кримінального провадження № 12022175530000284 від 02.07.2022. Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.01.2024 у справі № 537/1409/23, копію якої позивачем долучено до справи на обґрунтування своїх вимог, задоволено скаргу [PERSON] на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження № 12022175530000284 від 02.07.2022 року, подану у порядку, передбаченому ст. 303-304 КПК України, скасовано постанову начальника сектору дізнання ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Котелевського С.О. від 22.11.2023 року про закриття кримінального провадження № 12022175530000284 від 02.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України. Письмовими доказами підтверджується, що позивач неодноразово звертався до різних установ зі скаргами та зверненнями щодо неналежного досудового розслідування у кількох кримінальних провадженнях, у тому числі у кримінальному провадженні №12022175530000284, проте такі скарги не можуть свідчити про незаконність дій органу досудового слідства, його бездіяльність, наявність у позивача моральних страждань, а лише свідчать про реалізацію його права на звернення. Пунктом 17 ст. 7 КПК України до загальних засад кримінального провадження віднесено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Статтею 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Отже, вимоги про визнання незаконними дій органів досудового розслідування у кримінальних провадженнях має вирішуватися за правилами КПК України (постанови ВП ВС від 21.11.2018 року у справі № 826/2004/18, від 30.01.2019 року у справі № 234/19443/16-ц, від 22.04.2019 у справі №236/893/17). Сам факт реалізації [PERSON] свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності дізнавача під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Оскарження до суду постанов дізнавача є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Скасування ухвалами слідчих суддів процесуальних рішень дізнавача, слідчого, прокурора також не є безумовним доказом неправомірності таких процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Рішеннями слідчих суддів у межах кримінального провадження №12022175530000284, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, не констатовано бездіяльності органу дізнання чи неправомірності дій посадових осіб. У відзиві зазначено перелік слідчих дій та процесуальних рішень, що приймалися у межах кримінального провадження №12022175530000284. Позивачем не доведено належними доказами, що ці дії та рішення були оскаржені ним у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством, та прийнято рішення щодо неправомірності цих дій чи рішень. Відсутні також докази оскарження у порядку, визначеному КПК, недотримання розумних строків під час досудового розслідування, непроведення ряду слідчих дій, на які посилається [PERSON] у позові. Суду також не надано позивачем і будь-яких доказів, які б свідчили про моральні страждання [PERSON] , наявність стресового стану, психо-емоційних навантажень, втрати свої соціальних зв`язків, які були б спричинені протиправною бездіяльністю ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами неправомірності дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи посадових осіб відповідачів, не доведено доказами наявності моральної шкоди та наявності причинного зв`язку між неправомірними діями чи бездіяльністю та заподіяною шкодою, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed