Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 31 серпня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1308. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось, зокрема через різні характери та погляди на життя, на права та обов`язки подружжя, між ними відсутнє взаєморозуміння, у зв`язку з чим в сім`ї часто виникали сварки та непорозуміння, що також негативно впливає на дітей, що призвело до втрати почуттів один до одного. Впродовж останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі та суперечать інтересам позивача. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2024 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 01 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою від 08 квітня 2024 року було зупинено провадження у справі та надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення тривалістю один місяць, тобто до 08 травня 2024 року. Ухвалою від 08 травня 2024 року провадження у справі було поновлено. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки позивач не бажає примиритись, відтак, збереження шлюбу є неможливе. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1308, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 31 серпня 2002 року. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] від 19 квітня 2005 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] від 21 травня 2013 року. Позивач, звернувшись до суду з цим позовом про розірвання шлюбу, зазначила, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечать інтересам позивача. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки примирення між сторонами не відбулось. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1211,20 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved