Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

18.04.2024 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з вона відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2019 року. Під час шлюбу у них народилось троє дітей. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.11.2023 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання двох спільних дітей [PERSON] та [PERSON] починаючи з 19.07.2023 року. Позивачка посилається на те, що батьки в рівній мірі повинні забезпечувати належний рівень життя дітей. Позивачці складно одній забезпечувати малолітню дитину, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання третьої дитини. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . В розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи представник позивачки подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. До початку розгляду справи відповідач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на задоволенні позову не заперечує. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.11.2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно. Позивачка проживає разом із дітьми, ці обставини сторони не оспорюють. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів,\~ суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.\~\~\~ За таких обставин, враховуючи наведені вище положення, норму\~статті 180 СК України\~щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків, можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованими. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved