Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

13.11.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю НОВИЙ КОЛЕКТОР звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю НОВИЙ КОЛЕКТОР заборгованість за кредитним договором № 15.02.2021-010000558 від 15.02.2021 року у розмірі 12000,00 грн. та судові витрати у розмірі 6147,20 грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 15.02.2021 року між ТОВ СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР та [PERSON] (надалі відповідач) було укладено Кредитний договір (оферти) № 15.02.2021-010000558, шляхом підписання Заяви, відповідно до якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 4900,00 грн. з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою Економ/Стандарт. 30.11.2021 року між ТОВ СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР та ТОВ НОВИЙ КОЛЕКТОР було укладено Договір факторингу № 301121-1, у відповідності до умов якого ТОВ СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР передало ТОВ НОВИЙ КОЛЕКТОР належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ НОВИЙ КОЛЕКТОР прийняв належні ТОВ СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] . Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконувала, таким чином, згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом [PERSON] станом на 01.11.2023 року становить 12000,00 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 3046,00 грн.; сума заборгованості за відсотками 8954,00 грн. Добровільно [PERSON] заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представником позивача подано заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила зменшит витрати на правничу допомогу до 1000,00 грн. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2021 року між ТОВ СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР та [PERSON] (надалі відповідач) було укладено Кредитний договір (оферти) № 15.02.2021-010000558, шляхом підписання Заявки, відповідно до якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 4900,00 грн. з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою Економ/Стандарт (а.с 20-22, 25-27, 40-43). Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконувала, таким чином, згідно розрахунку заборгованості заборгованість за кредитом [PERSON] становить 12000,00 грн. (12-18). Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором (а.с. 25-26). Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та не сплачувала за кредитом у строки, передбачені договором. Згідно розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи заборгованість за кредитом [PERSON] становить 12000,00 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 3046,00 грн.; сума заборгованості за відсотками 8954,00 грн. (а.с. 12-18). 30.11.2021 року між ТОВ СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР та ТОВ НОВИЙ КОЛЕКТОР було укладено Договір факторингу № 301121-1, у відповідності до умов якого ТОВ СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР передало ТОВ НОВИЙ КОЛЕКТОР належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ НОВИЙ КОЛЕКТОР прийняв належні ТОВ СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] (а.с. 19, 45-49). Письмовим повідомленням від 30.11.2021 року [PERSON] було повідомлено про відступлення права вимоги Договором факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 року та надіслано вимогу про сплату заборгованості (а.с. 53, 54). Відповідно до ст. 526\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1ст.1054\~ЦК України). Згідно ст. 530\~ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Згідно із ч. 2. ст.\~1050, ч. 2 ст.\~1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі\~статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 12000,00 грн. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України з\~відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 2147,20 грн. судового збору. Що стосується витрат на правничу допомогу суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial