Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 23 377 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а також судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . З 2002 року сусідка [PERSON] , яка проживає у квартирі 80 , що знаходиться над квартирою позивача, неодноразово заливала його помешкання. 09 травня 2023 року сталося чергове залиття квартири позивача, про що складено відповідний акт про наслідки залиття житлового приміщення. Позивач зазначає, що згідно з актом причиною залиття його квартири є пошкодження з`єднання (гнучкої підводки) трубопроводу холодного водопостачання до сантехнічного обладнання в приміщенні кухні, що відноситься до меж відповідальності власника вищерозташованої квартири №80 . В результаті обстеження комісією встановлено: на кухні площею 6,8 кв.м ( на стелі жовті плями та відшарування штукатурки загальною площею близько 2,0 кв.м; на стінах відшарування шпалер загальною площею 1,0 кв.м), у ванній кімнаті площею 3,1 кв.м (на стелі жовті плями загальною площею близько 0,5 кв.м); у кімнаті площею 18,3 кв.м (на стелі жовті плями площею близько 1,0 кв.м). З вказаним актом відповідач [PERSON] була ознайомлена та поставила свій підпис. Відповідно до оцінки розміру матеріального збитку, проведеного на замовлення позивача, розмір збитку, завданого житловій квартирі, загальною площею 34,2 кв.м, розташованій за адресою: [ADDRESS] , внаслідок залиття, станом на 05 липня 2023 року складає 20 877 грн. Відповідач [PERSON] погодилась добровільно відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду, однак на момент звернення до суду так і не сплатила жодної суми. Ураховуючи наведене, позивач просить стягнути вказану суму матеріальної шкоди з відповідачів на його користь у судовому порядку. Окрім того, позивач просить стягнути моральну шкоду, вказуючи на те, що відклеєні шпалери та грибок, який почав розвиватися на стінах, довели його до моральних переживань. Через вказану подію у нього втратився сон, погіршився емоційний стан, він став пригніченим, нервовим та депресивним, що вплинуло на стан його здоров`я та виявилося у болях в серці, оскільки у 2017 році він переніс інфаркт. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2023 року головуючим суддею у справі було визначено [PERSON] . Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. 20 листопада 2023 року на виконання вказаної ухвали позивачем надано уточнену позовну заяву, в якій залучено в якості третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва». Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання позивача та витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію про власників квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 30 листопада 2023 року від третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» надійшли письмові пояснення, в яких представник компанії підтвердив факт складання акту від 10 травня 2023 року, просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та розгляд справи проводити без його участі. 08 грудня 2023 року на виконання ухвали суду про витребування доказів з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшла інформація про майно та копії правовстановлюючих документів. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2024 року справу передано у провадження судді Подільського районного суду міста Києва Ковбасюк О.О., оскільки згідно з наказом № 4/02-02 від 11 січня 2024 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Подільського районного суду міста Києва. Ухвалою судді від 08 лютого 2024 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, його представник подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов та заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у наданих до суду поясненнях просив розглядати справу без його участі. З огляду на викладене, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 листопада 2009 року, виданого державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Даниленком О.О. Крім того, встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 березня 2001 року, виданим Державною агрофірмою «Квіти України». За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд виходить із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13 листопада 2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 4 та 5 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Акту про наслідки залиття житлового приміщення від 10 травня 2023 року, складеного комісією у складі: голови комісії - головного інженера Опорного пункту №3 [PERSON], членів комісії - провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду [PERSON] , провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду Полонікової, які є представниками КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», в присутності власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , 10 травня 2023 року сталося залиття квартири № 67 по причині пошкодження з`єднання (гнучкої підводки) трубопроводу холодного водопостачання до сантехнічного обладнання в приміщенні кухні, що відноситься до меж відповідальності власника вищерозташованої квартири №80 . В ході візуального обстеження встановлено наступні пошкодження: на кухні площею 6,8 кв.м ( на стелі жовті плями та відшарування штукатурки загальною площею близько 2,0 кв.м; на стінах відшарування шпалер загальною площею 1,0 кв.м), у ванній кімнаті площею 3,1 кв.м (на стелі жовті плями загальною площею близько 0,5 кв.м); у кімнаті площею 18,3 кв.м (на стелі жовті плями близько 1,0 кв.м). Акт підписано всіма учасниками комісії, власником квартири №67 та власницею квартири № 80 . Таким чином, наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленим вимогам, містить всі необхідні дані та відомості, а саме дату складання, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у його складанні, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття, вказаний акт не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачами не спростовані, відтак суд приймає наданий позивачем акт як належний та допустимий доказ протиправності поведінки відповідачів та їх вини у залитті квартири позивача та заподіяння йому матеріальної шкоди. При цьому, слід зазначити, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири за адресою [ADDRESS] , сталося з вини власників кв. [ADDRESS] , а саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачка вказує на те, що внаслідок залиття квартири їй було заподіяно майнову шкоду в розмірі 23 377 грн., яка складається із наданих послуг з оцінки майна та майнових прав в розмірі 2 500 грн. та суми збитків, завданих квартирі у розмірі 20 877 грн. Так, позивачкою в обґрунтування розміру заподіяної шкоди до матеріалів справи було додано Звіт про оцінку розміру збитку, завданого квартирі [ADDRESS] , відповідно до якого розмір збитку, внаслідок залиття, станом на 05 липня 2023 року становить 20 877 грн. На підтвердження сплачених позивачем послуг з оцінки майна та майнових прав долучено копію договору №2-05.07.2023 від 05 липня 2023 року, в якому зазначена вартість виконаних робіт, а саме 2 500 грн., акт наданих послуг №2-05.07.2023 від 05 липня 2023 року, а також квитанція про сплату позивачем цих послуг від 07 липня 2023 року. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом приймаються зазначений вище Звіт на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири позивачки в розмірі 20 877 грн. Згідно приписів ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року №572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем підтверджено факт заподіяння їй майнової шкоди саме у розмірі 23 377 грн., яка складається із наданих послуг з оцінки майна та майнових прав в розмірі 2 500 грн. та суми збитків, завданих квартирі у розмірі 20 877 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка також просила відшкодувати їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У п. 9 постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В обґрунтування вказаної вимоги позивачем зазначено, що через наслідки залиття та бездіяльність відповідачів у нього втратився сон, погіршився емоційний стан, він став пригніченим, нервовим та депресивним, що вплинули на стан його здоров`я та виявилося у болях в серці, оскільки у 2017 році він переніс інфаркт. На підтвердження вищезазначеного позивачем долучено до матеріалів справи виписку №4791 з Відділення хірургічного лікування серцевої недостатності, механічної підтримки серця і легень Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М. М. Амосова АМН України, в якій зазначено, що [PERSON] знаходився на стаціонарі з 12 жовтня по 20 жовтня 2017 року. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що сукупністю всіх зібраних доказів позивачем доведено наявність та розмір завданої йому матеріальної шкоди в розмірі 23 377 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. в результаті залиття належної йому на праві власності квартири, протиправність діяння її заподіювачів, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювачів та вини останніх в її заподіянні. Із урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 147,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved