Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить: - стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої майнової шкоди у розмірір 280335, 00 грн. та моральної шкоди в розмірір 20000, 00 грн., а всього стягнути 300335, 00 грн.; - стягнути з відповідачасудові витрати, судовий збір у розмірі 2803, 35 грн. (матеріальна шкода), судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (моральна шкода) та юридичні послуги адвоката у розмірір 5500, 00 грн. Позов мотивований тим, що 25.03.2021 року близько 14 год. 33 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Святошинського районного судум. Києва від 08.06.2021 року у справі №759/11088/21 винуватцем ДТП визнано [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено ПрАТ «Українська страхова компанія «АСКА» згідно вимог полісу відповідача №2001857231. На замовлення ПрАТ «Українська страхова компанія «АСКА» проведено оцінку вартості матеріального збитку, завданого [PERSON] , як власнику транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] . Оцінка вартості матеріального збитку, завданого позивачу, проведена ПП «Галавтоекспертиза», за результатами якої 04.05.2021 року складений звіт про оцінку вартості матеріальног збитку завданого власнику КТЗ №04С/04/21 та встановлено ринкову вартість автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] на момент пошкодження, яка складає 408835, 00 грн. Також визначено варість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , яка більше?ніж у 2 рази перевищує ринкову вартість даного авто на момент пошкодження і складає 862482, 12 грн. ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «Аска» було перераховано на рахунок [PERSON] грошові кошти в сумі 128000, 00 грн. Однак, як вбачається зі звіту ПП «Галавтоекспертиза» №04С/04/21 від 04.05.2021 року власнику знищеного автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] завдано матеріальні збитки на суму 408835, 00 грн. Отже [PERSON] завдано значно більші збитки знищенням автомобіля, аніж отримані страхові відшкодування. На дань подачу позовної заяви до суду не відшкодованими залишилися 280335, 00 грн. При звернення до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «Аска» позивачу надіслано лист від 15.07.2021 року №699, у якому, зокрема, зазначено, що відповідальність власника «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» за полісом №201857231 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким передбачена страхова сума за шкоду, задвану майну 130000, 00 грн. і тому було прийнято рішення про виплату максимально можливого страхового відшкодування в розмірі 128000, 00 грн. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена, страхове відшкодування не в повній мірі покрили понесені витрати, вважає з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами та реальними витратами у розмірі 280335, 00 грн. Окрім цього, зазначає, що внаслідок суспільно-небезпечних дій [PERSON] , які проявилися у порушенні вимог п.п. 10.1 та 13.1 ПДР України, внаслідок чого було знищено належний позивачу автомобіль, останньому заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, дешувних страждань, позивач оцінює в 20000, 00 грн. Також звертає увагу суду, що відповідач не надавала йому жодної допомоги як на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди так і в подальшому, не цікавилася його мтаеріальними та психологічним станом, не приймала ніякою участі у вирішенні соціальних та побутових проблем. Навіть не просила вибачення за скоєне. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.08.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року у справі здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року до участі у справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна компанія АСКА». Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2022 року в ухвалі суду від 02.12.2021 року виправлено описку. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2023 року по справі призначено автотоварознавчу експертизу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.05.2023 року відновлено провадження у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2023 року у справі призначено судову автотоварознавчу ексмпертизу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2024 року провадження у справі відновлено. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача подав заяву до суду про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, подала до суду відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на доводи зазначені у відзиві. Представник третьої особи ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [PERSON] є власником транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 19). Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2021 року, справа №759/11088/21 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, предбаченого ст. 124 КУпАП за те, що 25 березня 2021 року, близько 14 год. 33 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по Брест-Литовському шосе, в порушення вимог п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху (далі - Правил) під час перестроювання праворуч не врахувала дорожньої обстановки, не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «ФОЛЬЦВАГЕН» д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON] ), який рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку вона мала намір перестроїтись, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів (т. 1 а.с. 14). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» згідно ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за полісом №201857231. Позивач [PERSON] зверувся до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія Аска» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву про виплату страхового відшкодування, згідно Закону країни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ПрАТ «Українська аціонерна страхова компанія АСКА» було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 128000, 00 грн. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого віласнику КТЗ №04С/04/21 вартість відновлювального ремонту ТЗ «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] складає 862482, 12 грн., ринкова вартість транспортного засобу на момент пошкодження складає 408835, 00 грн. (т. 1 а.с. 9-13). Згідно незалежної оцінки автотранспорту, визначення збитків, завданих в результаті ДТП СПД-ФО [PERSON] №41/21 від 20.12.2021 року, вартість металобрухту ктс VW Transporter д.з. [NUMBER] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору на момент складання цього звіту становить 6388, 20 грн. (т. 1 а.с. 193-199). Відповідно до висновку експерта №17 про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] від 06.02.2024 року, ринкова вартість транспортного засобу станом на 25.03.2021 року становить 408835, 20 грн., утилізаційна вартість транспортного засобу становить - 29800, 00 грн. (т. 1 а.с. 231-246). Вирішуючи питання відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить із такого. Відповідно до частин першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно частини першої статті 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Верховний Суд у постанові від 22.01.2019 у справі №676/518/17 дійшов висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст.1194ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. Як вбачається із матеріалів справи, з вини відповідача [PERSON] , яка керувала своїм автомобілем, сталося ДТП, в якому пошкоджено транспортний засіб позивача. На час вчинення ДТП цивільна відповідальність транспортного засобу винуватця ДТП [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська аціонерна страхова компанія АСКА», поліс №201857231. Як встановлено судом, на підставі вищезазначених норм ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» [PERSON] виплачено страхову суму, яка максимально визначена законом в розмірі 128000, 00 грн. Разом з тим, як видно із звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №04С/04/21, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] становить- 862482, 12 грн., значно перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП, а ринкова вартість транспортного засобу на момент пошкодження - 408835, 00 грн. Із змісту статті 30 Закону № 1961-ІУ вбачається, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. В такому випадку. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Враховуючи приписи статті 30 Закону № 1961-IV, автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] вважається фізично знищеним, оскільки відповідно до вказаного звіту, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищую вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Тому, в такому випадку, власнику транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме 408835, 00 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 29800, 00 грн. (утилізаційна вартість) = 379035, 20 грн. Отже, страхове відшкодування, яке виплачене позивачу в розмірі 128000, 00 грн. не покрило матеріальний збиток позивача. З урахуванням того, що ПрАТ «УАСК «Аска» здійснило позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 128 000,00 грн., тому суд вважає позов в частині задваної майнової шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] решту різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме 251035, 20 грн. (408835, 20 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 29800, 00 грн. (утилізаційна вартість) = 379035, 20 грн. - 128000, 00 грн. (виплачене страхове відшкодування) = 251035, 20 грн.). Оскільки позивачем підтверджені понесені ним витрати на проведення товарознавчого дослідження в розмірі 10650, 00 грн. такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого. У відповідності до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Із змісту статті 23 Цивільного кодексу України фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої душевними стражданнями у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що з вини відповідача фактично знищено транспортний засіб позивача, що очевидно завдало йому моральної шкоди. Він був позбавлений зручного засобу пересування. На момент ДТП позивач перебував в автомобілі, а отже очевидним є те, що він зазнав негативних переживань та емоцій від пошкодження свого майна та внаслідок протиправних дій [PERSON] . Отже, враховуючи характер порушення, глибину душевних страждань позивача, те що через неправомірні дії [PERSON] було пошкоджене майно, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди слід визначити в сумі 5000 гривень, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 3418, 35 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що представником позивача [PERSON] у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір №21/2021 від 27.07.2021 року про надання правової (правничої) допомоги, протокол погодження гонорару та об`єму правової допомогу від 27.07.2021 року, акт надання послуг №21/2021/1 віід 28.07.2021 року на загальну суму 3500, 00 грн., квитанція до прибуткового касового ордера №8 від 02.09.201 року на суму 3500, 00 грн., додаткова угода від 01.07.2022 року до договору №21/2021 про надання правової допомоги від 27.07.2021 року, акт наданих послуг №21/2021/2 від 06.12.2021 року на загальну суму 2500, 00 грн., квитанція до прибуткового касового ордера №9 від 06.12.2021 року на суму 2500, 00 грн. Представник відповідача заперечив щодо стягнення витрат на правову допомогу у зв`язку з їхньою недоведеністю та неспівмірністю. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000, 00 грн. Суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Суд відхиляє клопотання представника відповідача про зменшення розміру судових витрат, оскільки їх розмір відповідає критеріям, які визначені статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000, 00 гривень.

Outcome: partial