Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

14 червня 2023 року Орган опіки і піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області в особі селищного голови Олени Слабінської звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] та стягнення на його утримання аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка є матір`ю малолітнього [PERSON] , в свідоцтві про народження якого відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідачка офіційно не працює, має тимчасові заробітки, зловживає спиртними напоями, виплати отримує як внутрішньо переміщена особа на себе та на дитину 5000 грн., але створити належні умови для виховання дитини не бажає. Родина тривалий час з 01.12.2022 року перебувала на обліку Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області у зв`язку із зловживанням [PERSON] спиртними напоями, та недбалого поводження з малолітнім сином, у зв`язку із чим неодноразово офіційно була попереджена щодо відповідальності по дотриманню прав неповнолітніх згідно із законодавством України. 23.12.2022 року [PERSON] пройшла курс лікування від алкогольної залежності, неофіційно працювала, орендувала у приватному будинку дві кімнати за адресою: [ADDRESS] , де мешкала до 25.04.2023 року, поки знову не стала зловживати алкогольними напоями, та повернулася з дитиною проживати за місцем своєї реєстрації у [ADDRESS] , де свою поведінку не змінила. Оскільки дитина перебувала без нагляду на вулиці, 15 травня 2023 року малолітній [PERSON] був направлений до медичної установи, а потім поміщений для проживання в патронатну сім`ю. Мати дитину не відвідує і не цікавиться здоров`ям сина. У зв`язку з чим Органом опіки і піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області зроблений висновок від 24.05.2023 року № 02-01-20/845 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Враховуючи зазначене, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки аліменти на його утримання в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь виховного закладу, прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів / піклувальників, у родину, до якої дитина буде влаштована. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 19.06.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено провести в загальному позовному провадженні. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10.10.2023 року закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті. 07.03.2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява адвоката Лойко В.М. про залучення її до справи у якості представника [PERSON] та надати доступ до електронної справи. Подалі будь-яких заяв або клопотань від представника відповідачки адвоката Лойко В.М. до суду не надходило. Представники позивача та третьої особи надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали в повному обсязі за заявленими підставами, просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог стст.128-130 ЦПК України, про що свідчить її підпис у довідковому листі, причини своєї неявки до суду не повідомила, заяву про відкладення розгляд справи не надала. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю учасників справи на підставі наданих доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] який народився [INFO] , в свідоцтві про народження якого відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданого 13 липня виконавчим комітетом Введенської ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №20. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України від 14 березня 2023 року відомості про батька дитини [PERSON] (№ витягу 00038851838) записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно повідомлення начальника Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області А.Зайцева від 01.05.2023 року № 01-42/101Р з 01.12.2022 року на обліку Служби знаходився малолітній [PERSON] , [INFO] як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Мати дитини [PERSON] неодноразово була помічена у зловживанні алкогольними напоями, з нею проводились профілактичні бесіди щодо відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. 23.12.2022 року [PERSON] пройшла курс лікування від алкогольної залежності, вийшла на роботу, орендувала у приватному будинку дві кімнати за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] мав окрему кімнату, об лаштовану необхідними меблями та окремим спальним місцем. Дитина була забезпечена раціональним харчуванням, одягом, взуттям. Співробітники Служби постійно підтримували зв`язок з [PERSON] . Але всі ці дії не досягли позитивного результату: [PERSON] знову почала зловживати алкоголем, та 25.04.2023 року повернулася з дитиною проживати за місцем своєї реєстрації: у [ADDRESS] . Вищезазначене підтверджується копією довідки від 08.12.2022 року № 6324-7001659605 про взяття на облік [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи, з фактичним місцем перебування: [ADDRESS] ; копією наказу № 22 від 01.12.2022 року Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області про взяття [PERSON] , [INFO] на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах; копією акту оцінки потреб сім`ї / особи за № 114 від 15.11.2022 року, відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини (СЖО), є домашнє насильство, вплив СЖО на стан задоволення потреб дитини - пограничний; актами обстеження умов проживання родини за адресою: [ADDRESS] , в яких визначено нестабільність умов проживання, а в акті від 21.12.2022 року зроблений висновок про те, що дитина проживає в умовах, які погрожують його життю, у зв`язку з тим, що мати вживає алкогольні напої та часто залишає дитину без її нагляду, що впливає на недостатність виховання, навчання та турботу про сина. Згідно копії акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 07.12.2022 року на даний час дитина не може залишатися з матір`ю з приводу її алкогольного сп`яніння, необхідний захід - передача дитини на тимчасове перебування в іншу сім`ю. Згідно акту від 29.12.2022 року дитина [PERSON] був переданий в сім`ю [PERSON], де тимчасово проживав. Крім того, матеріали справи містять не одноразові офіційні попередження [PERSON] щодо відповідальності за порушення прав дитини, зроблені інспекторами ССД під час проживання відповідачки в [ADDRESS] . Як вбачається з інформації начальника Служби у справах дітей Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області Є. Русанова від 24.05.2005 року № 02-21/123 з 26 квітня 2023 року на обліку служби знаходиться малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що перебуває у складних життєвих обставинах. Мати дитини [PERSON] неодноразово була помічена у зловживанні алкогольними напоями. Служба у справах дітей декілька раз виїжджала з працівниками селищної ради до родини, але ніхто не відкривав двері. 17.05.2023 року до Служби у справах дітей поступило повідомлення, що [PERSON] вдома не ночувала, о 8-й ранку знаходиться в стані сильного алкогольного сп`яніння. Того ж дня було проведено оцінку рівня безпеки дитини. У зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоровю дитини було прийнято рішення про відібрання малолітнього [PERSON] у матері [PERSON] з подальшим позбавленням її батьківських прав. Відповідно до наказу №14 від 26.04.2023 Служби у справах дітей Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області малолітню дитину [PERSON] ,18.05.2015 року взято на облік як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах. Як вбачається з копії комісійного акту від 17.05.2023 року проведення оцінки рівня безпеки дитини за місцем його проживання: [ADDRESS] , рівень безпеки дитини високий, оскільки мати [PERSON] зловживає спиртними напоями, запропонований захід для безпеки та захисту дитини - негайне відібрання дитини від матері. Відповідно до довідки виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 87 від 09.06.2023 року відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За зазначеною адресою зареєстрований також неповнолітній [PERSON] . Згідно комісійного акту від 19.09.2023 року обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в повному обсязі обстежити умови проживання оцінити не вдалося, оскільки відповідачка була в нетверезому стані, до будинку членів комісії не допустила, вела себе агресивно, про що свідчить й рапорт ПОГ СВГ ВП Чугуївського РУП ГУНП в Харківської області майора поліції Р. Ковальова від 20.10.2023 р. Аналогічні відомості містяться й в акті від 09.10.2023 року. Відповідно до акту від 10.10.2023 року, складеному працівниками Служби у справах сім`ї Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, стан житлового будинку та подвір`я [PERSON] занедбаний, санітарно-гігієнічні умови неналежні, наявні ознаки грибка, опалення відсутнє (газопостачання припинено за борги). [PERSON] не заперечувала, що 09.10.2023 року вона була вдома, вживала спиртні напої. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] ,по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який складено Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області 24.05.2023 року за № 02-01-20/845, встановлено, що усунення від виконання батьківських обов`язків з боку [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина має місце, оскільки остання зловживає спиртними напоями, при цьому враховані й документи, надані Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області за період 2022-2023 роки. Оскільки прийняті органами опіки та піклування заходи реагування до [PERSON] не привели до позитивних змін, поведінка відповідачки та її ставлення до дитини після її переїзду із сином до місця своєї реєстрації не змінилася, визнано за доцільне позбавити її батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , Суд погоджується з таким висновком, оскільки він відповідає дослідженим вище доказам. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що [PERSON] у порушення вимог статті 150 СК України свідомо нехтування своїми батьківськими обов`язками щодо свого малолітнього сина, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, то суд вважає, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В частині 5 цієї статті зазначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3- 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, в ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, суд враховує матеріальне становище відповідачки, яка не працює, але є працездатною та не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 14.06.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Щодо сплати судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», який набрав чинності з 1 січня 2023 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 гривень. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір, розмір якого становить 2147,20 грн. (за вимогу про позбавлення батьківських прав - 1073,60 грн. та за вимогу про стягнення аліментів -1073,60 грн.).

Outcome: partial