Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Харківська міська рада, від імені та в інтересах якого, у порядку самопредставництва діє [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки загальною площею 0,2099 га, розташованої по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002 за період з 01.01.2020 року по 26.07.2020 року у загальній сумі 229378,73 грн., судовий збір просять покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.12.2023 №358350697, право приватної власності на нежитлову будівлю літ. «З-1» площею 14,1 кв.м. по [ADDRESS] було зареєстровано з 22.05.2014 по 26.07.2020 за [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22.05.2014 №2027. Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.09.2021 № НВ-007727352021 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002 складає 0,2099 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 30.08.2004. Вказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки-для обслуговування пункту дозаправки бензином. Водночас, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.12.2023 № 358350486 право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано з 19.06.2015 за Харківською міською радою. 14.12.2023 головним спеціалістом ХМР здійснені заходи самоврядного контролю з питань законності використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади м. Харкова та додержання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок комунальної власності.\~ За результатами проведеного обстеження встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002 площею 0,2099 га за адресою: [ADDRESS] розташована нежитлова будівля літ. «З-1» право власності на яку, на теперішній час зареєстроване по частці за [PERSON] та [PERSON] . Отже, [PERSON] з 22.05.2014 по 26.07.2020 використовувала вказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002 без виникнення права власності/користування та без додержання реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 ЗУ Країни, а також без сплати плати за землю в передбаченому законодавством розмірі. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] у період з 01.01.2020 по 26.07.2020 не сплачувала плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою\~грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 229\~378,73 грн. Щодо здійснених розрахунків, позивач зазначає, що підпунктами\~14.1.125,\~14.1.136 пункту 14.1 статті 14, пунктом\~288.5 статті 288 ПК України\~визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Відповідно до п.\~289.1 ст. 289 ПК України\~для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002 загальною площею 0,2099 га по [ADDRESS] від 01.10.2021 №3889.\~ Щодо застосування ставки річної орендної плати у розмірі 12% позивач зазначає, що відповідно до п. 2.5 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021), розмір базової ставки орендної плати встановлено на рівні 12% від нормативної грошової оцінки. Крім того зазначив, що Додатком до Положення № 41/08 «Коефіцієнти умов використання земельної ділянки» (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м. площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1. Щодо застосування коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов із значенням 1. Пунктом 2.4 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо). Враховуючи факт того, що орендарями не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення 1. Щодо здійснення розрахунку відповідно до частини площі будівлі позивач зазначив, що згідно зі\~статтею 206 Земельного кодексу України\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт\~14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).\~ Враховуючи викладене сторона позивача звернулась до суду з вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25.03.2024, визначено головуючу суддю у справі: Шевченко Г.С. Ухвалою\~Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження по даній справі та призначено судове засідання. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. Згідно\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Матеріали справи свідчать, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.12.2023 №358350697, право приватної власності на нежитлову будівлю літ. «З-1» площею 14,1 кв.м. по [ADDRESS] було зареєстровано з 22.05.2014 по 26.07.2020 за [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22.05.2014 №2027. Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.09.2021 № НВ-007727352021 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002 складає 0,2099 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 30.08.2004. Вказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки-для обслуговування пункту дозаправки бензином. Як вбачається інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.12.2023 № 358350486, право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано з 19.06.2015 за Харківською міською радою. Відповідно до даних, які містяться у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 01.10.2021 №3889, нормативна грошова оцінка земельної ділянки із кадастровим номером 6310138500:05:069:0002, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 3\~928 586 гривень. Згідно з даними, які містяться у листі ГУ ДПС у Харківській області від 30.11.2023 №24529/5/20-40-24-05-07, Головне управління ДПС у Харківській області на лист Харківської міської ради від 16.11.2023 №8010/0/225-23 щодо нарахування та сплати коштів у вигляді земельного податку або орендної плати за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомляє таке. Відповідно інформаційних ресурсів, які є у розпорядженні ГУ ДПС [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не зареєстровані платниками земельного податку або орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002 площею 0,2099 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У період з 27.07.2020 по 28.02.2022, з 17.03.2019 по 26.07.2020 земельний податок або орендна плата не нараховувались та не сплачувались. Відповідно до даних, які містяться в Акті обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310138500:05:069:0002, головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк О.В. у порядку ч. 2 ст. 83\~та ст. 187 Земельного Кодексу України\~проведено комплекс перевірочних заходів щодо земельної ділянки (кадастровий номер 6310138500:05:069:0002), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002 площею 0,2099 га за адресою: [ADDRESS] розташована нежитлова будівля літ. «З-1» право власності на яку, на теперішній час зареєстроване по частці за [PERSON] та [PERSON] . Сторона позивача зазначає, що [PERSON] у період з 01.01.2020 по 26.07.2020 не сплачувала плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою\~грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 229\~378,73 грн. Предметом спору є вимога позивача про стягнення з відповідача як власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати згідно зі\~статтями 1212-1214 ЦК України\~за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій ці об`єкти розташовані. Відповідно до пункту 2 частини другої\~статті 22 ЦК України\~збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з частиною другою\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої\~статті 156 ЗК України\~власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 з огляду на положення законодавства та численні правові висновки Верховного Суду дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплатити за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. За змістом приписів глав 82 і 83\~ЦК України\~вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у\~ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга\~статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої\~статті 141 ЗК України). За змістом\~глави 15 ЗК України\~право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди земельної ділянки. Відповідно до частини першої\~статті 6 Закону України «Про оренду землі»\~орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Частина перша\~статті 93 ЗК України\~встановлює, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої\~статті 96 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої\~статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Отже, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 ЦК України. Аналогічні за змістом позиції викладені у постановах Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 646/4738/19 (провадження № 61-17197сво20), від 20 квітня 2022 року в справі № 642/5275/18 (провадження № 61-3450св21), від 06 червня 2022 року в справі № 725/2114/20-ц( провадження № 61-2494св21), від 05 липня 2022 року в справі № 641/8483/19 (провадження № 61-2720св21). Статтею 206 Земельного кодексу України\~передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України\~визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно зі статтею 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною 1статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2статті 77 ЦПК України. Відповідно до частини 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду із вказаним позовом, Харківська міська рада вказує, що з 01.01.2020 по 26.07.2020 відповідач орендну плату за користування земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі не сплачувала. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.09.2021 № НВ-007727352021 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002 складає 0,2099 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 30.08.2004. Вказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки-для обслуговування пункту дозаправки бензином.. Разом із цим, договір оренди укладено не було, відповідач користувалась земельною ділянкою без оформлення права користування. Отже, [PERSON] з 22.05.2014 по 26.07.2020 використовувала вказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310138500:05:069:0002 без виникнення права власності/користування та без додержання реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 ЗУ Країни, а також без сплати плати за землю в передбаченому законодавством розмірі. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] у період з 01.01.2020 по 26.07.2020 не сплачувала плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою\~грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 229\~378,73 грн. Таким чином, предметом позову у цій справі є стягнення із власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено. З огляду на викладене, відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 ЦК України. Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). Такий правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19 (провадження № 61-2105св20). Визначаючи розмір недоотриманого доходу від користування земельною ділянкою, суд ураховуючи Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладенні договорів оренди землі в м.Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008 року зі змінами, приходить до висновку, що наведений позивачем розрахунок неотриманого доходу підтверджується належними доказами та належним чином обґрунтований. Разом із цим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів спростування відповідачем, наданого позивачем розрахунку недоотриманого доходу. Виходячи із принципів диспозитивності у цивільному процесі та встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовані докази, надані позивачем щодо розміру фактичного користування відповідачем земельною ділянкою у спірний період та про обґрунтованість наведеного позивачем розрахунку неотриманого доходу від фактичного користування відповідачем указаною земельною ділянкою. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивача, понесені у зв`язку з оплатою судового збору,\~\~відповідно до\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved