Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Панченко І.М. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 16.08.2023 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Укладаючи шлюб з ним відповідачка приховала, що вже була вагітною від іншого чоловіка, термін вагітності складав 2 місяці. Пізніше в ході сварки, відповідачка повідомила позивачу про те, що він не являється біологічним батьком дитини. У зв`язку з цією обставиною сімейні відносини були повністю припинені та шлюб розірвано. [INFO] відповідачка народила дитину [PERSON] , у свідоцтві про народження якої він записаний батьком. Актовий запис про народження дитини був проведений за правилами ч.2 ст.122 СК України, оскільки дитина яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Зазначив, що відповідач не заперечує факту, що до походження дитини він не має ніякого відношення. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Панченко І.М в підготовче судове засідання подано заяву, зареєстровану судом 09.05.2024 року за вх. №4859/24, в якій остання просила розгляд справи провести у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, зареєстровану судом 23.04.2024 року за вх. №4257, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та зазначила, що позивач не є біологічним батьком Лани. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Маловисківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, за підписом в.о. начальника відділу С. Лєскової подано заяву про розгляд справи без участі представника відділу, не заперечує проти задоволення заяви позивача. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст. 13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. ст.55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.08.2023 року, виданого Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кіровоградському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02.01.2024 року, виданого Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницький Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.2024 року, виданого Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені батько « [PERSON] » мати « [PERSON] ». Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до сімейних правовідносин, тому вважає за необхідне керуватися нормами СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.. 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до правил, передбачених ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Частиною 3 статті 122 СК України передбачено, що подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Згідно зі ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи, що відповідач визнала позов та підтвердила той факт, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що пред`явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.134 СК України, яка регламентує порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи є розмір таких витрат пропорційним до предмета спору з урахування, зокрема, значення справи для сторін, на підставі чого, враховуючи в даному випадку співвідношення розміру сплаченого позивачем судового збору до значення справи для позивача, яка, крім іншого, просив витрати по даній справі залишити по фактично понесеними, - суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн. слід вважати по фактично понесеними позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved