Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

В січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Спадщину після її смерті, позивач своєчасно прийняв як спадкоємець за законом першої черги. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача до Ванчиковецької сільської ради Чернівецької області звернулася до суду із заявою, в якій позов визнала та просила розглянути справу у її відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецької області № 259 від 30 січня 2024 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали голова домогосподарства [PERSON] та [PERSON] , в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1950 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Черленівській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. За змістом ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Статтею 530 ЦК УРСР передбачено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною другою даної статті передбачено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла як спадкоємець по заповіту [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради № 672 від 03 квітня 2023 року. Також, обов`язкову долю у спадщині прийняла непрацездатна донька [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини була пенсійного віку, яка постійно проживала разом із спадкодавцем, чим вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради № 380 від 24 лютого 2023 року. При спадкоємстві за законом кожен із спадкоємців успадкував б після смерті [PERSON] по 1/4 частки домоволодіння, тим самим обов`язкова доля [PERSON] у спадщині становить дві третини від 1/4 частки, що складає 1/6 частку домоволодіння. Тим самим, [PERSON] успадкувала за заповітом 1/3 частку домоволодіння, тобто 1/4 частку + 1/12 частку. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на 2/3 частки домоволодіння, а саме 1/6 частку, яку вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] та на 1/2 частину - її власну частку, яку вона набула в майні колишнього колгоспного двору. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець по закону 2 черги своєчасно прийняла [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради № 1066 від 09 червня 2023 року [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на вищевказане домоволодіння в цілому. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв своєчасно як спадкоємець 1 черги по закону, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у зв`язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті [PERSON] , спадщину прийняв своєчасно, інших спадкоємців не має, то право власності на домоволодіння слід визнати за ним в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 535, 548, 549 ЦК УРСР, суд

Outcome: approved