Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ 08.05.2024 \~[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] на строк до 6 місяців, яким просила визначити наступні тимчасові обмеження його поведінки: зобов`язати покинути місце спільного проживання [ADDRESS] ; заборонити спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , контактувати з нею через засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) [ADDRESS] , з [PERSON] , [INFO] ; заборонити наближатися до [PERSON] , [INFO] , на відстань ближче 100 метрів та до місця проживання [ADDRESS] , інших місць частого відвідування. В обґрунтування\~заяви посилається\~на те,\~що проживає\~у цивільному\~шлюбі з\~ [PERSON] .Вона та її малолітній син [PERSON] протягом кількох років потерпають від періодичного насильства зі сторони [PERSON] . Його поведінка негативно впливає на їх здоров`я та працездатність. Після постійних скандалів, сварок, образ та погроз вона перебуває у пригніченому стані. 19.02.2024 [PERSON] вчинив насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, за фактом якого було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника та заборонено йому в будь-який спосіб контактувати з заявницею, перебувати в місці її проживання та покинути таке строком на 5 діб. На даний час вказаний заборонний припис припинив свою дію. Тому вона побоюється реалізації кривдником своїх погроз, оскільки раніше [PERSON] вже вчиняв відносно неї насильницькі дії. 23.02.2020 [PERSON] в чергове вчинив домашнє насильство, а саме: в місці спільного проживання висловлював в її адресу словесні образи, погрози, виражався нецензурною лайкою. В подальшому, будучи підданим 18.05.2003 адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2\~173-2 КУпАП, 31.01.2024 вчинив відносно неї та сина домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою, словесних образах, внаслідок чого було спричинено емоційну невпевненість та була завдана шкода психологічному здоровю потерпілих. Крім того, 18.02.2024 [PERSON] вчинив відносно неї та сина домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою, словесних образах, погрозах, внаслідок чого було спричинено емоційну невпевненість та була завдана шкода психологічному здоровю потерпілих. 19.02.2024 [PERSON] не виконав терміновий заборонний припис від 19.02.2024 терміном 5 діб, а саме: порушив заборону на вхід та перебування у місці проживання [PERSON] та контактував з нею, за що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності. [PERSON] раніше неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] : 09.09.2020, 15.10.2020 , 18.12.2020, 12.02.2021, 20.06.2022, 20.06.2022, 08.07.2022, 28.07.2022, 31.10.2022, 07.03.2023, 18.05.2023 до адміністративної відповідальності, 23.08.2023 до кримінальної відповідальності. Оскільки насильство щодо неї мало місце і раніше, вона обґрунтовано побоюється реалізації [PERSON] погроз. Відчуття беззахисності перед фізично сильнішою особою, постійні спогади про попереднє насильство негативно впливають на її психологічний стан та самопочуття. Після рішення суду погрожує розправою та впевнений у своїй безкарності. Переконана, що вірогідність продовження вчинення насильства [PERSON] та настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою. Ухвалою суду від 08 травня 2024 року відкрито провадження у справі. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що вона спів мешкає разом з [PERSON] , у них є спільна дитина. Останній постійно вчиняє щодо неї насильницькі дії: б`є дитину та її, тому вона не хоче, щоб він жив у її будинку. Заінтересована особа\~ [PERSON] в судовому засіданні проти заяви заперечував, зазначив, що ніяких бійок та сварок між ними не було, все у них добре, разом вони п`ють каву. Заслухавши пояснення заявниці та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Постановою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2024 у справі № 688/697/24 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст..173-2 КУпАП, що полягали у вчиненні домашнього насильства відносно [PERSON] та її дитини. Отже, з огляду на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] вчинив домашнє насильство щодо своєї співмешканки [PERSON] , чим ставить під загрозу її безпеку та її дитини, стосовно нього необхідно застосувати обмежувальний припис для забезпечення дієвого та ефективного захисту заявниці. Разом з тим, судом не знайдено підстав для застосування до [PERSON] всіх обмежень, про які просить заявниця, оскільки таке обмеження як зобов`язання покинути місце спільного проживання не передбачено нормою Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому суд вважає необхідним відмовити у застосуванні цього обмеження. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави. Згідно з ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial