Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за нею право власності на частину житлового будинку літ.А-1, загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 40, 8 кв.м., з надвірними будівлями: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», «Г». «Д», погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «З», колодязь №4, огорожа, що розташовані на земельній ділянці, загальною площею 0,1300 га, за адресою [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на її користь судові витрати. В обґрунтування\~позовної заяви\~позивачка зазначає,\~що22 грудня 2011 року між нею - [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований в Довжицькій сільській раді Золочівського району Харківської області, актовий запис № 07. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Під час перебування у шлюбі, сторонами за спільні кошти набуто наступне майно:- жилий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Золочівського районного суду Харківської області ( н.с.622/545/21; н.п.2/622/296/21) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 грудня 2011 року Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 07- розірвано. Рішення набрало законної сили 09.08.2021 року. Питання щодо поділу спільного сумісного майна подружжя не було врегульоване при розірванні шлюбу. Жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , набутий на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 22 січня 2014 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мустафаєвою Е.Б. за реєстровим № 33 Згідно п.1 вищевказаного Договору «Покупець» прийняв у власність та сплатив обговорену грошову суму за житловий будинок [ADDRESS] . На земельній ділянці, загальною площею 0,1300 га, кадастровий номер земельної ділянки:6322686506:00:000:003 розташований житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., та надвірні будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», «Г». «Д», погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «З», колодязь №4, огорожа. Згідно п.3 даного Договору продаж вчинено за 32000 грн., які продавець отримав повністю до підписання договору. Право власності на зазначений будинок зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 16533788 від 22.01.2014), виданий приватним нотаріусом Мустафаєвою Е.Б. Харківського міського нотаріального округу Харківської області, підтверджує факт, що за номером запису про право власності 4351958 від 22.01.2014, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 33, виданого 22.01.2014, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мустафаєва Е.Б. , зареєстроване право приватної власності в цілому за [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] житловою площею 40,8 кв.м. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 189983063226 «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівської селищної ради » 06.02.2024 року за № 49 у відповідь на запит від 05.02.2024 р. б/н повідомило, що житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (тринадцять) належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу посвідченого Мустафаєвою Е.Б., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області від 22.01.2014 року, р№ 33. Реєстрація здійснена Мустафаєвою Е.Б., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області 22.01.2014, реєстраційний номер 189983063226. Назва населеного пункту змінена рішенням XII сесії V скликання Феськівської сільської ради від 08.06.2007 року. Назва вулиці змінена розпорядженням Феськівської сільської ради № 61 від 25.12.2015 року. До відповіді додано копію рішення Феськівської сільської ради. Згідно технічного паспорту, виданого КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» (інвентаризаційна справа № 574, реєстровий номер 2-219), виданого на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., та надвірні будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», «Г». «Д», погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «З», колодязь №4, огорожа. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів (номер інформаційної довідки 366090673 від 16.02.2024- підстава формування інформаційної довідки-надання правової допомоги) в розділі Відомості з державного реєстру речових прав в актуальній інформації про об`єкт речових прав за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 189983063226 обліковується житловий будинок житловою площею 40,8 кв.м. з надвірними будівлями: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», літ. «Г». літ. «Д», погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «З», колодязь 4, огорожа, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в розділі актуальна інформація мається номер відомостей про речове право 4351958 зареєстроване приватним нотаріусом Мустафаєвою Е.Б. Харківського міського нотаріального округу : право приватної власності в цілому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серія та номер 33, виданий 22.01.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Е.Б.- власник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серія та номер: [NUMBER] ,виданий 28.10.1999 Золочівським РВ УМВС України в Харківській області. Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 20 березня 2024 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Представником позивача [PERSON] , адвокатом Мироненко С.М. надано до суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутністю та відсутністю позивачки, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та постановлення у справі заочного рішення. Частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надавав, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як встановлено судом, 22 грудня 2011 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований в Довжицькій сільській раді Золочівського району Харківської області, актовий запис № 07. Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачкою [PERSON] та знаходяться на її повному утриманні. Під час перебування у шлюбі, сторонами за спільні кошти набуто наступне майно-жилий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Золочівського районного суду Харківської області ( н.с.622/545/21; н.п.2/622/296/21) шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 22 грудня 2011 року Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 07- розірвано. Рішення набрало законної сили 09.08.2021 року. Питання щодо поділу спільного сумісного майна подружжя не було сторонами врегульоване при розірванні шлюбу. Жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , набутий на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 22 січня 2014 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мустафаєвою Е.Б. за реєстровим № 33 Згідно п.1 вищевказаного договору «Покупець» прийняв у власність та сплатив обговорену грошову суму за житловий будинок [ADDRESS] . На земельній ділянці, загальною площею 0,1300 га, кадастровий номер земельної ділянки:6322686506:00:000:003 розташований житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., та надвірні будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», «Г». «Д», погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «З», колодязь №4, огорожа. Згідно п.3 вказаного договору продаж вчинено за 32000 гривень, які продавець отримав повністю до підписання договору. Право власності на зазначений будинок зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 16533788 від 22.01.2014), виданий приватним нотаріусом Мустафаєвою Е.Б. Харківського міського нотаріального округу Харківської області, підтверджує факт, що за номером запису про право власності 4351958 від 22.01.2014, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 33, виданого 22.01.2014, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мустафаєва Е.Б. , зареєстроване право приватної власності в цілому за [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] житловою площею 40,8 кв.м. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 189983063226 «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівської селищної ради » 06.02.2024 року за № 49 у відповідь на запит від 05.02.2024 р. б/н повідомило, що житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (тринадцять) належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу посвідченого Мустафаєвою Е.Б., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області від 22.01.2014 року, р№ 33. Реєстрація здійснена Мустафаєвою Е.Б., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області 22.01.2014, реєстраційний номер 189983063226. Назва населеного пункту змінена рішенням XII сесії V скликання Феськівської сільської ради від 08.06.2007 року. Назва вулиці змінена розпорядженням Феськівської сільської ради № 61 від 25.12.2015 року. До відповіді додано копію рішення Феськівської сільської ради. Згідно технічного паспорту, виданого КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» (інвентаризаційна справа № 574, реєстровий номер 2-219), виданого на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., та надвірні будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», «Г». «Д», погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «З», колодязь №4, огорожа. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів (номер інформаційної довідки 366090673 від 16.02.2024- підстава формування інформаційної довідки-надання правової допомоги) в розділі Відомості з державного реєстру речових прав в актуальній інформації про об`єкт речових прав за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 189983063226 обліковується житловий будинок житловою площею 40,8 кв.м. з надвірними будівлями: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», літ. «Г». літ. «Д», погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «З», колодязь 4, огорожа, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в розділі актуальна інформація мається номер відомостей про речове право 4351958 зареєстроване приватним нотаріусом Мустафаєвою Е.Б. Харківського міського нотаріального округу: право приватної власності в цілому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серія та номер 33, виданий 22.01.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Е.Б.- власник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серія та номер: [NUMBER] ,виданий 28.10.1999 Золочівським РВ УМВС України в Харківській області. Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із статтею 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Таким чином, будинок не належить до особистої приватної власності Відповідача. Відповідно до статті 65 СК України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до висновків постанови Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі № 286/1537/16-ц, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Вищезазначений висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18, у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446св18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518св18, від 03 лютого 2021 року у справі № 645/2078/18, провадження № 61-15621св19, у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved