Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач у листопаді 2023 р. звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 81857,18 грн. \~ \~ \~ \~Заявлений позов обґрунтовував тим, що 11.09.2017 відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідачка отримала кредит у вигляді у вигляді встановленого кредитного ліміту на видану їй платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір між сторонами укладено у порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в А-Банку і тарифами банку, викладеними на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком договір. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань станом на 11.10.2023 утворилась заборгованість у сумі 81857,18 грн, що складається із 48216,92 грн заборгованості за тілом кредиту, 33640,26 грн заборгованості за відсотками. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просив справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача адвокат Шемрай С. Б. у поданій до суду заяві просив справу розглянути без участі сторони, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. У відзиві від 28.03.2024 представник відповідача посилався на те, що до вказаних правовідносин не можна застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в А-Банку неодноразово змінювалися самим банком протягом періоду з 11.09.2017 до 11.10.2023, коли банк звернувся з цим позовом до суду. Кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, найбільш сприятливих для банку. В анкеті-заяві відсутня домовленість про сплату відсотків, належного підтвердження щодо погодження сторонами відсоткової ставки банк не надав, а надані позивачем Тарифи та Витяг з Умов і Правил не містять підпису відповідачки. При вирішенні спору просив застосувати правову позицію, викладену в постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Крім того, зазначив, що з наданої позивачем виписки по картці вбачається, що заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить лише 9131,86 грн, тобто є значно меншою суми заборгованості за тілом кредиту, яку позивач заявив до стягнення. Просив у позові відмовити. У надісланому до суду запереченні на відзив представник позивача посилався на те, що до позовної заяви банк додав також Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, де відповідачка погодила відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 3,9 % в місяць (46,8 % річних). Тому до цього спору не може бути застосована постанова ВП ВС від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, на яку посилався представник відповідача. Надана банком виписка по картці підтверджує заявлені до стягнення з відповідачки суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що відповідно до укладеного між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», правонаступником якого є позивач АТ «АКЦЕНТ-БАНК», та відповідачкою [PERSON] кредитного договору від 11.09.2017 остання отримала кредит у вигляді у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Договір між сторонами укладений шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку від 11.09.2017 (а.с.9), у якій зазначено, що відповідачка погоджується, що підписана нею заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг; що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг вона згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.а-bank.com.ua; зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також самостійно знайомитися із змінами на сайті А-банку www.а-bank.com.ua. До кредитного договору банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/terms (а.с.28-34), та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Ґолд» (а.с.34 зв.ст). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 11.10.2023 у розмірі 81857,18 грн, що складається із 48216,92 грн заборгованості за тілом кредиту, 33640,26 грн заборгованості за відсотками, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.5 зв.ст.-8). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач посилається на те, що договір між сторонами укладено у порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та банком договір. Умови та правила надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у звязку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. З огляду на підтвердження факту отримання відповідачкою кредитних коштів і користування ними та обставини щодо наявності у відповідачки заборгованості за кредитним договором, які підтверджуються анкетою-заявою, розрахунком заборгованості та випискою по картці (а.с.11-25), суд уважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідачки 48216,92 грн заборгованості за тілом кредиту. Суд зазначає, що покликання представника відповідача на значно меншу суму заборгованості за тілом кредиту належними доказами не підтверджене. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Суд установив, що в анкеті-заяві відповідачки від 11.09.2017 процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена. Обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за відсотками, позивач, крім самого розрахунку заборгованості, посилався на Паспорт споживчого\~кредиту за програмою «Кредитна картка», а також на витяг з Умов та правил надання банківських послуг і витяг з Тарифів користування кредитною карткою, як на невід`ємні частини спірного договору. Суд критично оцінює обставину, на яку покликався представник позивача, що Паспорт споживчого кредиту, де погоджена відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 3,9 % в місяць (46,8 % річних), підписаний відповідачкою 11.09.2017 за допомогою електронного підпису. Як вбачається з цього паспорта, відповідачка підписала його простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 11.09.2017 (а.с.10 також зв.ст.). Суд зазначає, що на час укладення між сторонами кредитного договору діяло Положення про застосування електронного підпису в банківській системі України, затверджене постановою Правління НБУ від 14.08.2017 № 78, згідно п. 14 якого використання простого ЕЦП (електронний цифровий підпис) та простого ЕП (електронний підпис) здійснювалося на підставі договору між банком і клієнтом, який укладався в письмовій формі (у вигляді паперового документа з накладанням власноручних підписів сторін або як електронний документ з накладанням ЕЦП сторін, прирівняних до власноручного підпису) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства у сфері запобігаггя та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Договір мав містити умови та порядок (процедуру) визнання суб`єктами електронної взаємодії правочинів у вигляді електронних документів із використанням простого ЕЦП або простого ЕП відповідно. Такого договору з відповідачкою щодо використання простого ЕЦП або простого ЕП позивач суду не надав. Натомість позивач у позовній заяві посилався на Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затверджене постановою Правління НБУ від 13.12.2019 № 151, тобто через два роки після укладення між сторонами кредитного договору, згідно п. 7, 8 якого використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком і клієнтом; банк самостійно визначає технологію створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом, та забезпечує дотримання вимог цього Положення. Крім того, суд уважає за необхідне зазначити про те, що анкета-заява відповідачки від 11.09.2017 скріплена печаткою ПАТ «А-БАНК», а Паспорт споживчого кредиту від 11.09.2017 скріплений печаткою АТ «А-БАНК» у той час, коли зміна найменування банку з ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» на АТ «АКЦЕНТ-БАНК» мала місце в квітні 2018 р., що підтверджується статутом (а.с.39). З урахуванням\~викладеного суд\~уважає,\~що наданий\~позивачемПаспорт споживчого кредиту не є належним, допустимим та достовірним доказом погодження відповідачкою відсоткової ставки. Разом з тим суд зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), який суд ураховує в рамках розгляду цієї справи, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь банку 33640,26 грн заборгованості за відсотками. Таким чином, суд стягує з відповідачки на користь позивача 48216,92 грн заборгованості за кредитним договором, що складається із 48216,92 заборгованості за тілом кредиту. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого банком позову на суму 48216,92 грн, що становить 58,9 % від заявленої суми позову, суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1580,88 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 526, 634, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: dismissed