Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 21.12.2016 в справі\~№ 522/11380/16-ц\~стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1399,00 грн щомісячно до повноліття дитини. Дитина має серйозні захворювання та його лікування потребує не лише значних грошових витрат, а й моральної та психологічної підтримки. Проте відповідач не бере участі у вихованні дитини та визначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для утримання сина, є значно меншим прожиткового мінімуму для дитини його віку. Тому позивач просить змінити спосіб стягнення присуджених судом аліментів і стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми в розмірі 1399,00 грн на 1/4 частку всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову лише в частині зміни способу стягнення аліментів з 26.01.2024, зазначивши, що стягнення аліментів у новому форматі має здійснюватися з дати набрання рішенням законної сили, а не з дати звернення позивача з даним позовом. Фінансова його неучасть у виплаті аліментів на дитину зумовлена не його поведінкою, а бажанням самої позивача, яка з грудня 2028 року по вересень 2023 року жодного разу не повідомляла його про потребу витрат на дитину. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі доуказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 21.12.2016 в справі\~№ 522/11380/16-ц\~стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1399,00 грн щомісячно до повноліття дитини, підтвердженням чому є копія свідоцтва про народження дитини та копія виконавчого листа в справі № 522/11380/16-ц, виданого Приморським районним судом міста Одеси від 20.01.2017. Як вбачається з матеріалів справи, дитина сторін має ряд серйозних захворювань, неодноразово проходила різні медичні обстеження та згідно посвідчення серії [NUMBER] від 04.02.2022, виданого УСЗН в Приморському районі, йому як дитині з інвалідністю призначена державна соціальна допомога. Згідно ч. 1 ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що передбачено ч. 2 ст.\~51\~Конституції України та ст. 180 СК України. Частиною 3 ст.\~181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За положеннями ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 037-VIII частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж\~\~50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у\~статтю 182 СК України, яким визначався розмір 30 %). Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік»\~прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3\~статті 181 СК України\~передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов, за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року в справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної в постанові ВС від 14 листопада 2018 року в справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку відповідача, тобто на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме збільшився прожитковий мінімум на неповнолітніх дітей та відповідно й збільшився мінімальний розмір аліментів для них, а стягнутий судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі не забезпечує дитину сторін щомісячною сумою коштів, яка б відповідала 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність зміни способу (розміру) аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача в твердій грошовій сумі, такяк після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів за станом здоров`я дитині було встановлено інвалідність, а також враховуючи часткове визнання позову відповідачем згідно змісту поданого до суду відзиву на позовну заяву, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому приймається судом, з огляду на положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішення питання щодо способу (розміру) стягнення аліментів, суд вважає за необхідне змінити розмір стягнутих аліментів на утримання їхньої спільної дитини з 1399,00 грн на 1/4 частку від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial