Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивач Харківська міська рада звернулася до Московського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про зобов`язання здійснити за власний рахунок перебудову балкона (який влаштовано до приміщення № 3) та фасаду квартири [ADDRESS] та привести у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва (реконструкції балкону), а саме до характеристик раніше існуючого фасаду будинку, який носив системний характер єдиний для всього будинку визначений поверховим планом будівлі літ. «А-9» по [ADDRESS] , що міститься в матеріалах справи Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». В обгрунтування позову представник позивача [PERSON] вказав, що головними спеціалістами-інспекторами з благоустрою відділу контролю за станом благоустрою у сфері житлово-комунального господарства Інспекції з благоустрою Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради на підставі звернення [PERSON] від 31.03.2021 року здійснено перевірку благоустрою міста Харкова: «Фасад квартири [ADDRESS] ». Вказана трикімнатна квартира належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 2902 від 30.08.2019 року. В ході ознайомлення з інвентаризаційною справою встановлено, що квартира [ADDRESS] має два балкони: один влаштовано до приміщення № 2 та другий - до приміщення № 3, розмір балкона з урахуванням понижуючого коефіцієнту складає 6,0 м х 0,3 м, площею 1,8 м. У реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на сайті Держархбудінспекції, який містить інформацію стосовно документів, що надають право на виконання будівельних робіт та прийняття об`єкта в експлуатацію з травня 2011 року, відсутня інформація щодо об`єкта за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, а саме на шостому поверсі з дворового фасаду квартири [ADDRESS] проведені роботи з реконструкції балкону (який влаштовано до приміщення № 3), шляхом збільшення розмірів та зміни геометричної форми (орієнтовно з 3,0 м х 0,3 м збільшено до 3,0 м.х1,6 м), що негативно вплинуло на архітектуру фасаду будівлі, роботи з реконструкції балкону проведені без декларативно-дозвільних документів, під час перевірки не представлено паспорт опорядження фасаду. За результатами перевірки складено Акт № 385-А перевірки благоустрою міста Харкова від 11.05.2021. В реєстрі містобудівних умов та обмежень, розміщеному на сайті Харківської міської ради, відсутня інформація щодо надання містобудівних умов і обмежень для будівництва об`єкта за адресою: [ADDRESS] . Отже, Харківська міська рада застосувала неюрисдикційну форму захисту порушеного права власності реалізовуючи право на самозахист цивільних прав шляхом здійснення законодавчо-визначеного повноваження щодо самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів. Позивач зазначає, що відповідачем всупереч вимог чинного законодавства не отримано дозвільних документів, згоди балансоутримувача та решти співвласників багатоквартирного житлового будинку на проведення робіт з реконструкції балкону квартири. Здійснена реконструкція балкону з втручанням у несуче-огороджувальні конструкції будинку, що належать на праві спільної сумісної власності співвласникам багатоквартирного будинку, суперечить правам співвласників багатоквартирного будинку. Також реконструкція є самочинним будівництвом, оскільки здійснена без належно затвердженого проекту, здійснена без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларативно-дозвільних документів. З огляду на зазначені вище порушення при здійсненні реконструкції балкону, відповідач зобов`язаний привести фасад будівлі в стан, що існував до проведення самочинного будівництва, оскільки його дії привели до істотного порушення Правил благоустрою м.Харкова, що суперечить суспільним інтересам та порушує встановлені правила, визначені ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 25.08.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому позов вважає необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вказав, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 2902 від 30.08.2019 року належить квартира [ADDRESS] . Ним, як власником квартири, з метою підготовки до холодної пори року та з огляду на проживання у квартирі малолітньої дитини, було проведено поточний ремонт балкону, а саме виконано роботи з заміни існуючих заповнень віконних, балконних прорізів (утеплення балкону та встановлення склопакету). Жодних будівельних робіт або робіт з реконструкції, які могли б порушити права власників сусідніх квартир, санітарно-технічні вимоги та правила експлуатації будинку, ним не проводилися. Даний факт підтверджується, зокрема, Технічним паспортом на квартиру, виготовленим ТОВ «МАШБУДТОРГ» 14.05.2021. Зокрема, в експлікації приміщень квартири [ADDRESS] зазначено площу балкону, який з точки зору позивача було реконструйовано, 0,8 ( 2,7х0,3) кв.м. Загальна площа квартири складає 64,7 кв.м., житлова - 41,1 кв.м., як і у Договорі купівлі-продажу від 30.08.2019. Таким чином жодної реконструкції не проводилися. Також у довідці № 216 від 14.05.2021 року виданій ТОВ «МАШБУДТОРГ» вказано, що будь-які перепланування або реконструкції у квартирі не проводилися. Звертає увагу, що з боку відповідача не було проведено жодних експертиз чи обстежень всередині квартири, які б підтверджували факт здійснення реконструкції, не надано висновків експертного будівельно-технічного дослідження, яким би було встановлено невідповідність балкону після проведення ремонту будівельним, санітарно-технічним та протипожежним нормам. Наданий позивачем Акт обстеження № 385-А від 11.05.2021 року містить лише орієнтовні розміри балкону, що були визначені членами комісії приблизно, про що і зазначено в Акті. Оскільки в Акті містяться неточні та оціночні відомості він не дає можливості встановити факт наявності самочинного будівництва. Вважає, що п.1 ч.2 ст. 17 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» він не порушував, адже шляхом проведення ремонтних робіт ним було вжито заходів з підтримання належного стану його квартири. Посилання на порушення норм Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, Правил утримання житлових будинків та територій, а також ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не підтверджуються жодними належними доказами, адже жодних робіт з перепланування, переобладнання або реконструкції ним не здійснювалося. У зв`язку з цим ним і не затверджувався проект відповідно до приписів ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про основи містобудування». Також вважає, що даний спір є приватноправовим та має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Також відповідач [PERSON] подав до суду додаткові пояснення, в яких вказав, що позов подано до суду неналежним позивачем. Так, здійснення контролю за станом житлових будинків, особистою власністю громадян, не входить до сфери контролю Правил, тому всі посилання на них не можуть бути прийняті судом. Проаналізувавши положення ст. 40 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» вважає, що позивач не має права звертатися до суду з позовом, оскільки якщо вже інспекція з благоустрою і може подавати позови у зв`язку із виявленими порушеннями в сфері благоустрою, то тільки про відшкодування шкоди завданої у зв`язку із порушенням законодавства з питань благоустрою, а не про проведення перебудови. Також вважає, що позивач невірно тлумачить норму ст. 21 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», оскільки житлова будівля не є інженерною спорудою та/або спорудою інженерного захисту, а тому не належить до сфери управління міської ради. Також вважає, що належним позивачем, навіть за умови порушення ним законодавства, могла б бути Державна інспекція архітектури та містобудування України в особі її територіальних органів, яка до нього ніяких претензій не пред`являла. Таким чином, права та інтереси Харківської міської ради порушені не були. Крім того, зазначає, що припис про усунення порушень державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою не отримував, а тому не мав змоги його виконати, відтак відсутні умови для звернення ХМР з позовом. Припис ним було знайдено лише 04.01.2022 року на офіційному сайті ХМР з відсутністю його підпису. Отже, передумови для звернення до суду з позовом були відсутні. Вказує, що Акт містить суперечності, тому припис є необгрунтованим та незаконним. Зазначає, що він не надавав своїх пояснень, зауважень до Акту перевірки, а припис не був йому надісланий рекомендованим листом з повідомленням. Від представника позивача Лях І.Ю. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказала, що відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127 ( у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 визначено поняття технічного паспорту. Згідно п.14 вищевказаної Інструкції визначено, що складовими частинами технічного паспорту є, зокрема, план квартири у будинку квартирного типу. Позивачем до позову було надано лист КП «Харківське міське БТІ» з додатками від 01.06.2021 №4479/0408, серед яких міститься фрагмент поверхового плану щодо квартири [ADDRESS] станом на 24.08.2005. Також вказує, що згоди на реконструкцію балкону не було отримано від сусідки [PERSON] , яка і подала відповідне звернення від 31.03.2021. Вказує, що Інспекцією з благоустрою під час проведення перевірки був встановлений факт реконструкції балкону, що передбачає втручання в несуче-огороджувальні конструкції житлового будинку. В результаті реконструкції балкону змінився зовнішній вигляд фасаду будинку, який було спроектовано за архітектурно-планувальними завданнями та носить системний характер єдиний для всього будинку. У Реєстрах будівельної діяльності та містобудівних умо відсутня інформація про право на виконання будівельних робіт та надання містобудівних умов відповідно. Таким чином, факт реконструкції підтверджено належними доказами. З приводу повноважень ХМР на звернення до суду з позовом вказала на аналогічні підстави тим, які викладені у позові. Вказує, що відповідачем не надано актуального плану квартири, тоді як ХМР підтверджено факт реконструкції, що призвело до зміни зовнішніх геометричних розмірів фасаду будинку. До того ж ХМР надала поверховий план не для самого факту самочинного будівництва, а для визначення його меж та відповідно первісного стану, до якого необхідно привести фасад будинку. Представник відповідача - [PERSON] подала до суду заперечення на відповідь на відзив, до яких прохала долучити Акт обстеження квартири сусідами, які були опитані відповідачем повторно 25.01.2022, тому твердження позивача щодо відсутності згоди сусідів є неправдивими. Також вказала аналогічні пояснення тим. Які викладені у відзиві. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 22 березня 2023 року справу прийнято до провадження на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», яким змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави, призначено підготовче засідання. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 11 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадежння по справі. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 25 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження. У судовому засіданні представник позивача Латрова Н.В. позов підтримала, з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, поясненнях та запереченнях. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що головними спеціалістами-інспекторами з благоустрою відділу контролю за станом благоустрою у сфері житлово-комунального господарства Інспекції з благоустрою Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради на підставі звернення [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , від 31.03.2021 вих.№ БО-12313262 (вх..№Б-5-18349/1-21 від 09.04.2021) здійснено перевірку благоустрою міста Харкова: «Фасад квартири [ADDRESS] » (а.с.38). Вказана трикімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 2902 від 30.08.2019 року, що слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 254495731 від 27.04.2021 (а.с.42). За результатами перевірки 28.04.2021 року складено Акт № 385-А перевірки благоустрою міста Харкова від 11.05.2021, яким встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема, Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою території м.Харкова, а саме: на шостому поверсі з дворового фасаду квартири [ADDRESS] , проведені роботи з реконструкції балкону (який влаштовано до приміщення № 3), шляхом збільшення розмірів та зміни геометричної форми (орієнтовно з 3,0 м х 0,3 м збільшено до 3,0 м.х1,6 м), що негативно вплинуло на архітектуру фасаду будівлі. Роботи з реконструкції балкону проведені без декларативно-дозвільних документів, під час перевірки не представлено паспорт опорядження фасаду. Під час перевірки, з виходом на місце 28.04.2021 року встановити особу, яка вчинила порушення, не виявилося за можливе. Припис про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрої території міста Харкова № 385-П від 28.04.2021 року (строком усунення до 07.05.2021 ) відповідно до п.8.4.7.3 Правил було закріплено на об`єкті благоустрою. Під час виходу на місце 11.05.2021 року щодо перевірки виконання вимог припису № 385-П від 28.04.2021 (строком усунення до 07.05.2021) встановлено, що вимоги зазначеного припису не виконано, інформація про результати розгляду припису до Інспекції не надходила. За результатами перевірки благоустрою міста Харкова встановлено:порушення п.1 ч.1 ст. 16, п.1 ч.2 мт. 17 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», п.5.7.1.1, п.5.7.1.2, п.6.3.1 Правил благоустрою міста Харкова. Під час перевірки здійснювалася фіксація стану об`єкта ( елемента) благоустрою, що перевірявся. Матеріали фото фіксації додаються. План-схема розташування об`єкта на місцевості додається. Також долучено поверховий план квартири (а.с.39-41). Із копії інвентаризаційної справи на кв. [ADDRESS] , наданої за вих.. № 4479/0408/21 від 01.06.2021 року, вбачається, що квартира [ADDRESS] має два балкони: один влаштовано до приміщення № 2 та другий - до приміщення № 3, розмір балкона з урахуванням понижуючого коефіцієнту складає 6,0 м х 0,3 м, площею 1,8 м. (а.с.47-50). Із відповіді Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради від 21.07.2021 року за № 729/0/250-21 слідує, що у реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції, який містить інформацію стосовно документів, що надають право на виконання будівельних робіт та прийняття об`єкта в експлуатацію, з травня 2011 року, відсутня інформація щодо об`єкта за адресою: [ADDRESS] . Будь-які документи дозвільного характеру стосовно об`єкта будівництва (проведення робіт з реконструкції балкону на фасаді квартири [ADDRESS] до Інспекції не надходили (а.с.43). Із листа Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради від 26.05.2021 року № 3193/0/605-21 слідує, що проекти рішень Харківської міської ради для будівництва або здійснення реконструкції об`єкту (реконструкція квартири [ADDRESS] та архітектури не готувались. Будь-які дії відповідно до Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом , затвердженим рішенням Харківської міської ради від 17.08.2011 № 390/11 Департаментом не виконувалися, рішення постійно діючою комісією з питань самочинного будівницта не приймались. Містобудівні умови та обмеження для проектування, реконструкції об`єкту по [ADDRESS] не надавалися. Паспорт зовнішнього оздоблення фасаду будівлі [ADDRESS] на реєстрацію до Департаменту не надходив (а.с.46). Із листа Управління земельних відносин Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради від 04.06.2021 року № 3972/0/553-21 щодо надання інформації стосовно оформлення прав на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] слідує, що відповідно до наданої план-схеми та наявних інформаційних масивів, інформація щодо укладених договорів оренди землі на земельну ділянку, яка розташована біля житлової будівлі по [ADDRESS] у Управлінні земельних відносин відсутня. Відомості щодо реєстрації прав на вищенаведену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні (а.с.44). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особина захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно з вимогами статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинного будівництва нерухомого майна. Частина перша статті 376 ЦК України визначає, що об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Згідно з частиною сьомою статті 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. За загальним правилом частини четвертої статті 376 ЦК України самочинно збудоване нерухоме майно підлягає знесенню особою, яка його здійснила, або за її рахунок. У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 458/1173/14-ц Верховний Суд зазначив, що з урахуванням змісту статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за позовними вимогами про знесення самочинного будівництва можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Звертаючись до суду із вказаним позовом, Харківська міська рада, як орган місцевого самоврядування, просила суд зобов`язати відповідача [PERSON] здійснити за власний рахунок перебудову балкона (який влаштовано до приміщення № 3) та фасаду квартири [ADDRESS] та привести у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва (реконструкції балкону), а саме до характеристик раніше існуючого фасаду будинку, який носив системний характер єдиний для всього будинку визначений поверховим планом будівлі літ. «А-9» по [ADDRESS] , що міститься в матеріалах справи Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно зі статтею 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник, наймач (орендар) приміщень житлових будинків має право на: переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Відповідно до пункту 1.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила № 76), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Пункт 1.4.4 Правил № 76 передбачає, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Згідно з пунктом 1.4.5 Правил № 76 для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Водночас згідно з пунктом 1.4.6 Правил № 76 власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Указаними Правилами також визначено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Отже, з наведеного вбачається, що переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), яке передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будинку, допускається за наявності відповідного на це дозволу та за згоди решти співвласників багатоквартирного житлового будинку. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] має два балкони: один влаштовано до приміщення № 2 та другий - до приміщення № 3, розмір балкона з урахуванням понижуючого коефіцієнту складає 6,0 м х 0,3 м, площею 1,8 м. Разом із тим, за результатами перевірки 28.04.2021 року головними спеціалістами-інспекторами з благоустрою відділу контролю за станом благоустрою у сфері житлово-комунального господарства Інспекції з благоустрою Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради на підставі звернення [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , а саме фасаду квартири [ADDRESS] , встановлено, що на шостому поверсі з дворового фасаду квартири [ADDRESS] , проведені роботи з реконструкції балкону (який влаштовано до приміщення № 3), шляхом збільшення розмірів та зміни геометричної форми (орієнтовно з 3,0 м х 0,3 м збільшено до 3,0 м.х1,6 м). При цьому, судом встановлено, що у реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції, який містить інформацію стосовно документів, що надають право на виконання будівельних робіт та прийняття об`єкта в експлуатацію, з травня 2011 року, відсутня інформація щодо об`єкта за адресою: [ADDRESS] , будь-які документи дозвільного характеру стосовно об`єкта будівництва (проведення робіт з реконструкції балкону на фасаді квартири [ADDRESS] до Інспекції не надходили (а.с.43). Також встановлено, що проекти рішень Харківської міської ради для будівництва або здійснення реконструкції об`єкту (реконструкція квартири [ADDRESS] та архітектури не готувались. Будь-які дії відповідно до Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом , затвердженим рішенням Харківської міської ради від 17.08.2011 № 390/11 Департаментом не виконувалися, рішення постійно діючою комісією з питань самочинного будівницта не приймались. Містобудівні умови та обмеження для проектування, реконструкції об`єкту по [ADDRESS] не надавалися. Паспорт зовнішнього оздоблення фасаду будівлі [ADDRESS] на реєстрацію до Департаменту не надходив. Наведене вище дає підстави для висновку, що відповідач здійснив самовільну прибудову балкона до належної йому квартири без наявності на те відповідного дозволу, що свідчить про ознаки самочинного будівництва. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд погоджується із доводами, викладеними у позовній заяві, що реконструкція балкону власником квартири була здійснена з порушенням визначеного законодавством порядку та порушцє право інших співвласників, зокрема заявниці [PERSON] на безпечне проживання у належній їй на праві власності квартирі Під час розгляду справи відповідачем на спростування обставин щодо самовільної реконструкції балкону не надано суду жодної проектно-дозвільної документації на реконструкцію належної йому квартири у вигляді добудови до балкону, а його твердження щодо нездійснення ним такої реконструкції, а проведення лише ремонту балкону, спростовується матеріалами справи. Так, Акт складений сусідами 25.01.2022 не є належним доказом на спростування вказаних обставин, як і доводи щодо наявних розбіжностей, які містяться в Акті № 385-А від 11.05.2021 року. Твердження відповідача, що позов подано неналежним позивачем судом відхиляються, з огляду на таке. Згідно ст. 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, що слідує зі змісту ст. 140 Констиуції України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Згідно з положеннями ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок; надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності"; здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу. Згідно з п.5 ч.2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами. Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів. Рішенням Харківської міської ради від 19.08.2020 № 2224/20 «Про внесення змін до структури виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» в структурі Апарату міської ради та виконавчого комітету створено Інспекцією з благоустрою Департаментру територіального контролю Харківської міської ради. Відповідно до Положення про інспекцію з благоустрою, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 09.12.2020 № 7/20, Інспекція з благоустрою утворюється Харківською міською радою та діє на правах відділу у складі Департаменту територіального контролю Харківськогї міської ради. Інспекція з благоустрою забезпечує проведення рейдів та перевірок території міста Харкова щодо виявлення фактів самовільного виконання земляних, ремонтних, будівельних, монтажних робіт, огородження територій загального користування та/або вчинення інших дій, що супроводжуються порушенням об`єктів (елементів) благоустрою та/або погіршенням їх наявного стану. Інспекція з благоустрою має право виявляти факти самочинного будівництва. У зв`язку з ухваленням Харківською міською радою рішення від 30.12.2020 № 19/20 «Про внесення змін до структури виконавчих органів Харківської міської ради 8 скликання» створено Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради і припинено діяльність Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, перейменовано Інспекція з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на Інспекцію з благоустрою Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до благоустрою території житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, на яких розміщені об`єкти житлової забудови, громадські будівлі та споруди, інші об`єкти загального користування. Згідно з п.6 ч.1 ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) об`єктів благоустрою є: будівлі та споруди системи інженерного захисту території. Таким чином, наведеними нормами передбачено повноваження органів місцевого самоврядування на звернення до суду з метою реалізації власних та/або делегованих повноважень, захисту порушених прав місцевого самоврядування ьа законних інтересів територіальної громади. Таким чином, після отримання звернення мешканки будинку [ADDRESS] [PERSON] , орган місцевого самоврядування, виявивши самочинне будівництво, яке відбулося з порушенням Правил благоустрою м.Харкова, будівельних норм та стандартів, правомірно звернувся до суду з позовом. Доводи відповідача, що проведеним ним ремонтом балкону не порушено права сусідів багатоквартирного будинку є неспроможними та суперечать матеріалам справи, з яких слідує, що саме сусідка [PERSON] - [PERSON] надіслала відповідно звернення на адресу позивача про вчинені порушення відповідачем. Інші доводи відповідача не можуть бути підставами для відмови у задоволенні позову, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та не спростовують надані позивачем докази. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення ЄСПЛ у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. З огляду на викладене, суд приходить до виснвоук, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує судовий збір у сумі 2270 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved