Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

У лютому 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість кредитним договором № 00-6587568 від 22 січня 2023 року у розмірі 21\~122,47 грн, з яких: 5\~932,50 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15\~189,97 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками; та за кредитним договором № 3267680 від 10 листопада 2022 року у розмірі 101\~572,04 грн, з яких: 16\~558,32 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 85\~013,72 грн - сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 січня 2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-6587568, відповідно до якого, [PERSON] наданий кредит кредит у сумі 5 932,50 грн на строк до 22 травня 2023 року з орієнтовною реальною процентною ставкою на дату укладення Договору 5\~176,53%. 30 серпня 2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30082023/2, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у сумі 21\~122,47 грн. 10 листопада 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3267680, відповідно до якого, відповідачу наданий кредит в сумі 20 000,00 грн на строк 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 16 825,28% річних. 19 жовтня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 19102023, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у сумі 101\~572,04 грн. Зазначені суми заборгованості позивач просить стягнути на свою користь з відповідача разом із судовими витрати, які становлять 3 028 грн. Ухвалою судді від 04 березня 2024 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 59); за клопотанням сторони позивача, ухвалою суду від 01 квітня 2024 року витребувано докази (а.с. 159-160). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн, вказуючи на те, що наявні матеріалах справи паперові носії кредитних договорів не можна вважати електронними документами, а тому останні не є належними доказами укладення договорів між сторонами. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт передачі коштів відповідачу та існування між сторонами кредитних відносин, тобто в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи. Також матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували факт передачі права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від первісних кредиторів ( а.с. 67-74). У відповіді на відзив представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обгрунтування посилається на те, що кредитні договори були підписані відповідачем електронним підписом, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Позивач не є первісним кредитором, а тому не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, разом з тим останній не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача, тому всі нараховані відсотки, неустойка за порушення кредитних зобов`язань, нараховувалися виключно первісними кредиторами. Всі кошти за кредитними договорами були перераховані відповідачу на його банківську картку, з якої відповідач власноруч може отримати виписки по рахунку у підтвердження факту або спростування наявності перерахованих коштів. Щодо відступлення права вимоги, то матеріали справи містять належні та допустимі докази, а саме Реєстри боржників до Договорів факторингу, якими підтверджується факт передачі відповідних прав позивачу від первісних кредиторів (а.с. 119-132). Заперечень на відповідь на відзив від відповідача не надійшло. У судове засідання представник позивача не з`явився, який письмово просив розглянути справи за його відсутності. Відповідач та його представник [PERSON] у судове засідання також не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності сторін. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22 січня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 00-6587568, відповідно до якого, [PERSON] наданий кредит у сумі 5 932,50 грн на строк до 22 травня 2023 року з орієнтовною реальною процентною ставкою на дату укладення Договору 5\~176,53%. Договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором надісланим на номер телефону (а.с. 7-9), також відповідачем підписаний електронним підписом і паспорт споживчого кредиту (а.с. 12-13). Пунктом 2.2.1. Договору передбачено, що позивальник повинен сплатити Кредитодавцю комісію у розмірі 282,50 грн комісії, тому позичальнику нараховується сума кредиту 5\~650 грн. Відповідно до п 2.2 договору № 00-6587568, кредит надається на картку позивальника № [NUMBER] , емітовану банком. Порядок розрахунків процентів передбачений п. 3.1-3.6 договору № 00-6587568. Пунктом 6.1 Договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів за цим Договором, Позичальник несе відповідальність передбачену чинним законодавством України. Відповідно до довідок АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-240408/63726 від 10.04.2024 року та № 20.1.0.0.0/7-240410/38651 від 14.04.2024 року на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 22.01.2023 року здійснено переказ коштів на суму 5\~650 грн, що також підтверджується довідкою ТОВ «Качай гроші» (а.с. 136-139). Позивачем наданий детальний розрахунок заборгованості відповідача перед ТОВ «Качай гроші станом на 30 серпня 2023 року, яка становить 21\~122,47 грн (а.с. 18). 30 серпня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № 30082023/2, відповідно до якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права грошової вимоги (Права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 141-144). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 30082023/2 від 30.08.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-6587568 в сумі 21\~122,47 грн, яка складається з 5\~932,50 грн суми заборгованості за основною сумою боргу, 15\~189,97 грн сума заборгованості за звичайними відсотками (а.с. 17, 145-146). 10.11. 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3267680, відповідно до якого, [PERSON] наданий кредит у сумі 20 000,00 грн на строк 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 16 825,28% річних. Договір підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Е456 (а.с. 22-30), також відповідачем підписаний електронним підписом і паспорт споживчого кредиту (а.с. 32-33). Пунктом 6.1 Договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за порушення умово цього Договору згідно з чинним законодавством України. Відповідно до довідок АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-240408/63726 від 10.04.2024 року та № 20.1.0.0.0/7-240410/38651 від 14.04.2024 року на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 10.11.2022 року здійснено переказ коштів на суму 20 000 грн, що також підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» (а.с. 135) та випискою за договором № б/н за період з 10.11.2022-01.02.2023. 19 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № 19102023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги (Права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 148-152). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3267680 в сумі 101\~572,04 грн, яка складається з 16 558,32 грн суми заборгованості за основною сумою боргу, 85\~013,72 грн сума заборгованості за процентами (а.с. 38, 153-154). \~ \~ \~ \~ Згідно з Розрахунком заборгованості станом на 31.01.2024, відповідач має заборгованість у сумі 101\~572,04 грн (а.с. 39). Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частин 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а\~ст. 1054 ЦК України\~передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями\~ст. 627 ЦК України\~встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ст. 1077,\~1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст.\~1079\~ЦК\~України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами\~ст. 1080 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно\~ст. 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до \~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Частинами 1, 2\~статті 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~\~встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на сторони, у тому числі і на позивача. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21). Судом береться до уваги, що кредитні договори були укладені в електронній формі шляхом надсилання позикодавцем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». У договорах сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки. Договори про надання кредитів є дійсними, у судовому порядку не оскаржувалися, тому посилання представника відповідача про те, що наявні паперові копії спірних кредитних договорів не можуть вважатися електронним документами суд відхиляє, оскільки відсутні підстави недовіряти зазначеному у них, до того ж представник відповідача у разі не погодження з такою версією спірних документів, міг подати клопотання про витребування електронної версії, однак такого клопотання не заявляв. Суд відхиляє твердження представника відповідача про відсутність у матеріалах справи первинних документів, які підтверджували отримання [PERSON] спірних кредитів, оскільки як убачається з матеріалів останні були перераховані йому на його емітовану банківську картку, однак відповідачем не надано суду доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Разом з тим, наголошуючи на відсутності доказів отримання відповідачем коштів, які за умовами договору переховані в безготівковій формі на платіжну банківську картку та належного розрахунку заборгованості за кредитними договорами ні відповідач ні його представник не надали свого розрахунку заборгованості та виписки по зазначеному картковому рахунку за спірний період на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, враховуючи, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором та не є банківською установою. Доводи\~представника відповідача\~про\~недоведеність\~існування\~у позивача права вимоги до відповідача за кредитними договорами є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наявними в матеріалах доказами. При цьому, відповідних клопотань про витребування у позивача оригіналів платіжних документів, а також інших документів за договорами факторингу, у випадку існування сумнівів у відповідності\~наданих\~суду\~копій оригіналам, ні відповідачем, ні його представником заявлено не було. Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція з повернення боргів» \~заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку необхідно виходити із презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у даній справі (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Враховуючи викладене вище, суд вважає, що [PERSON] отримав кредитні кошти за договорами № 00-6587568 від 22 січня 2023 року та № 3267680 від 10 листопада 2022 року, але не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернув, а тому враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеними вище кредитними договорами, вимоги за якими перейшли до ТОВ «ФК`ЄАПБ» за договорами факторингу, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК`ЄАПБ» підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн (а.с. 6). Так як позовні вимоги задоволені повністю, підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу не має.

Outcome: approved