Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 04 жовтня 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Позивач зазначає, що вона самостійно несе витрати на дітей. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей, з нею та дітьми не спілкується. Домовленості про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Враховуючи, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного здоров`я, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, батьки мають рівні обов`язки щодо дітей, стан здоров`я відповідача дозволяє йому утримувати своїх дітей. Позивач вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), тому звернулася до суду з указаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 січня 2024 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів. Виділено в самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів. У межах справи № 760/1194/24 залишено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2024 року справу про стягнення аліментів передано для розгляду головуючому судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. 05 квітня 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у Державної податкової служби України інформацію про джерела отримання доходів, суми нарахованих та/або отриманих доходів, суми нарахованих та/або сплачених податків відповідача [PERSON] , за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року. 14 травня 2024 року до суду надійшли витребувані докази. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак матеріали справи містять заяву її представника про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про поважність причин неявки суду не повідомив. Таким чином, судом були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи. Крім того, у встановлений судом строк відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, витребувані судом докази не надав, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що 04 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 04 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим від 08 квітня 2015 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18 квітня 2020 року. Діти проживають разом з матір`ю (позивачем), що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади, та знаходяться на її утриманні. Звертаючись до суду з указаним позовом позивач зазначає, що відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами другою, третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). Водночас, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум з 01 січня 2024 року для дітей віком від до 6 років становить - 2 563 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»). Згідно з частинами першою-третьою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Суд установив, що малолітні: [PERSON] , 2015 року народження, та [PERSON] , 2020 року народження, проживають разом з матір`ю. Відповідачем не спростовано зазначений факт. З відповіді, наданої Державною податковою службою України вбачається, що відомості про доходи відповідача за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року відсутні. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дітей, розмір прожиткового мінімуму для дітей, потреби дітей, а також те, що малолітні: [PERSON] , 2015 року народження, та [PERSON] , 2020 року народження, перебувають на утриманні матері, відповідач є особою працездатного віку, відсутність відомостей про дохід у відповідача за попередній рік, а також те, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя та відсутність доказів того, що він не має можливості чи не здатен допомагати дітям. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надав відзиву до суду, яким би приведені позивачем обставини спростував. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на двох малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки, тобто по 1/4 на кожну дитину. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial