Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Державний реєстратор Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області Маліванчук Альона Леонідівна, про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними договорів оренди землі, укладених представником із зловживанням недійсною довіреністю та витребування земельних ділянок. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він являється власником земельних ділянок з кадастровим номером 1823184000:05:002:0002, площею 4,0465 га., та з кадастровим номером 1823184000:05:002:0003 площею 2,9815 га., які знаходяться на території Любарської селищної ради в селі Гринівці, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які він отримав в спадщину за заповітом по смерті [PERSON] . Причиною звернення до суду стала та обставина, що позивач не може вільно розпоряджатись належними йому земельними ділянками, оскільки [PERSON] самовільно захопив земельні ділянки та зареєстрував право оренди землі на строк 49 років, на підставі укладених договорів від 01 грудня 2008 року. Вказані договори зі сторони орендодавця підписані не [PERSON] , а невідомою особою, на що вказує висновок почеркознавчої експертизи проведеної на вимогу покійного [PERSON] в цивільній справі №282/1394/19, що розглядалась Любарським районним судом. На момент розгляду справ в суді, [PERSON] знаючи, що [PERSON] проти будь-яких орендних відносин з [PERSON] , не маючи повноважень на підписання та укладення договорів оренди земельних ділянок від імені [PERSON] , зловживаючи довіреністю від 17.07.2004, в інтересах своєї родини, з метою отримання подальшого прибутку і узаконення надуманих договірних відносин, які не відповідали волі власника земельних ділянок, посвідчила договори оренди земельних ділянок своїм підписом, уклавши їх 03.01.2020 з [PERSON] на 49 років., чим здійснила подвійну реєстрацію земельних ділянок. На думку позивача, довіреність підроблена і, відповідно, є недійсна, оскільки складена і не зареєстрована в установленому порядку в журналі реєстрації нотаріальних дій по Малобраталівській сільській раді. В журналі відсутній запис про його реєстрацію. Позивач зазначає, що за життя [PERSON] мав судові спори з [PERSON] , і вказував на те, що останній підробив підписи в договорах оренди землі. Зі слів [PERSON] він ніколи не мав будь-яких домовленостей з [PERSON] по оренді землі, не мав бажання передавати земельну ділянку в оренду останньому. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати недійсною довіреність, визнати недійсними договори оренди землі, укладені представником із зловживанням недійсною довіреністю 03 січня 2020 року та витребувати земельні ділянки. 10 лютого 2023 року ухвалою судді Любарського районного суду відкрито загальне позовне провадження. 28 березня 2023 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив (заперечення проти позову), в якому він вважає вимоги [PERSON] безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що 17 липня 2004 року [PERSON] довіреністю №610 (де особисто поставив свій підпис), яка посвідчена головою Малобраталівської сільської ради та зареєстрована в журналі реєстрації нотаріальних дій по Малобраталівській сільській раді, уповноважив [PERSON] від його імені здійснювати будь-які дії з належними йому на праві власності земельними ділянками. Вищезазначена довіреність ніколи ніким не була скасована і не ставилось питання про її скасування. 03.01.2020 [PERSON] , діючи за дорученням від імені [PERSON] за його згодою та домовленістю, передала [PERSON] в оренду земельні ділянки за кадастровими номерами: 1823184000:05:002:0002 та 1823184000:05:002:0003. 13 січня 2020 року державним реєстратором Вільшанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області було зареєстровано право оренди на вищезазначені земельні ділянки. [PERSON] зазначив, що біля 10 років він обробляв вищевказані земельні ділянки, та їх договірні домовленості влаштовували обидві сторони. [PERSON] , який являється троюрідним братом його дружини [PERSON] , систематично кожний рік отримував орендну плату за орендовані паї, а за часту забирав їх на перед і у них не виникало ніяких проблем. Зазначає, що умови договорів оренди вищевказаних земельних ділянок від 03.01.2020 він виконував та виконує в повному обсязі. Пунктом 40 вищезазначених договорів оренди передбачено перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, а тому враховуючи набуття права власності на вищевказані земельні ділянки [PERSON] просить його, як нового власника вищевказаних земельних ділянок, надати банківські чи інші реквізити, на які він буде вносити кошти за орендовані земельні паї, в обумовлений термін, згідно договорів оренди. У разі виникнення інших спірних питань готовий розглянути їх згідно п.36 договору оренди земельних ділянок. З огляду на викладене, [PERSON] просить суд відмовити [PERSON] у позові в повному обсязі. 16 січня 2024 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких вона зазначає, що в кінці 2003 на початку 2004 року [PERSON] запропонував її купити належні йому земельні паї. Однак, враховуючи, що на той час був чинним мораторій на продаж землі, [PERSON] запропонував її укласти договір оренди землі та надати її доручення з правом подальшого представлення його інтересів та розпорядження/передачею паїв в оренду та їх відчуження після скасування мораторію. 17 липня 2004 року головою Малобраталівської сільської ради [PERSON] було оформлене та посвідчене доручення, яке збереглося у відповідачки [PERSON] за місцем її проживання. У 2008 році порадившись із [PERSON] , та за його згодою, 01 грудня 2008 року складено два договори оренди земельних ділянок. Вказані договори були підписані [PERSON] на підставі доручення від 17 липня 2004 року. Після смерті [PERSON] у 2020 році під час ознайомлення із спадковою справою [PERSON] стало відомо, що [PERSON] склав новий заповіт, відповідно до якого продані її земельні ділянки заповів [PERSON] . На підставі вищевикладеного [PERSON] вважає позовні вимоги неаргументованими, а мотиви визнання договорів недійсними безпідставними. В письмових поясненнях [PERSON] вказує, що [PERSON] 09.02.2004 власноручно склав розписку, відповідно до якої продав їй земельні ділянки. На підтвердження продажу земельних ділянок [PERSON] 17.07.2004 оформив в Малобраталівській сільській раді доручення, яким уповноважив [PERSON] представляти його інтереси та розпоряджання/передачею паїв в оренду та їх відчуження після скасування мораторію. Крім того, як гарантію до вказаного, [PERSON] склав заповіт, який посвідчений секретарем Юрівської сільської ради, відповідно до якого свої земельні ділянки заповідав [PERSON] . Відповідачка [PERSON] вважає дії [PERSON] послідовними, логічними, направленими на досягнення єдиного бажаного результату, що в цілому відповідали внутрішній волі особи. Зазначає, що на адресу відповідача, або органу, що посвідчив доручення від 17.07.2004 [PERSON] , або його представника, будь-яких заяв на скасування доручення від 17.07.2004 не направляв та дій на її скасування не вживав. Відповідачка [PERSON] вважає, що звернення [PERSON] з цим позовом до суду є, фактично, не захистом права власності на земельні ділянки, а спробою розірвати договори оренди земельних ділянок. Відповідачка [PERSON] просить суд у задоволенні цивільного позову відмовити в повному обсязі. 7 липня 2023 року судом задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено та витребувано: з Романівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) копії актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] ; із канцелярії Любарського районного суду матеріалів цивільних справ №282/1394/19 та №282/332/21; від Мотовилівського старостинського округу Любарської селищної ради журналу реєстрації нотаріальних дій за 2004 рік, другий екземпляр оригіналу довіреності від 17 липня 2004 року, виданої [PERSON] на повіреного [PERSON] та витяг з рішення виконкому Малобраталівської сільської ради про покладення обов`язків на особу, яка має право вчиняти нотаріальні дії. 07 липня 2023 року ухвалою Любарського районного суду підготовче засідання у справі закрито. Позивач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити із підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 04.08.2023 не з`явився, рекомендоване повідомлення повернулося на адресу суду з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою». 22 вересня 2023 року в судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав із підстав зазначених у відзиві (запереченні на відзив). 20.10.2023 відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із загостренням хвороби. 12 грудня 2023 відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із загостренням хвороби. 2 лютого 2024 року задоволено клопотання [PERSON] про витребування з Чуднівської окружної прокуратури матеріалів кримінального провадження №42017061340000112 від 15 грудня 2017 року. 17.04.2024 відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із травмою плеча. 24 травня 2024 року відповідач [PERSON] не з`явився. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв та клопотань до суду не подавав. Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачка [PERSON] у судові засідання призначені на 04.08.2023, 22.09.2023, 20.10.2023, 17.11.2023, 12.12.2023, 16.01.2024, 02.02.2024, 13.02.2024, 05.03.2024, 17.04.2024, 24.05.2024 не з`являлася. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення поверталися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 17 листопада 2023 року у справу вступив в якості представника відповідачки [PERSON] адвокат Блажиєвський В.В., який в судові засідання призначені на 12.12.2023, 02.02.2024, 13.02.2024, 17.04.2024 не являвся. На телефонні дзвінки, номер телефону, який зазначав у документах поданих до суду, не відповідав. Рекомендовані повідомлення про дату, час та місце розгляду справи направлялися на адресу, зазначену адвокатом у поданих ним до суду документах, проте повістки поверталися на адресу суду з відміткою «для уточнення адреси», що сприяло затягуванню розгляду справи. 5 березня 2024 року в судовому засідання адвокат Блажиєвський В.В. заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із підготовкою до судових дебатів. Після чого, 17 квітня 2024 року в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. В судове засідання 24 травня 2024 року адвокат Блажиєвський В.В. не з`явився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що він являється добровольцем ДФ №1 ЖМТГ ДУК «Соколи Полісся» ТРО 138-го ОБ ТрО та 24 травня 2024 року задіяний для несення служби, згідно графіку несення служби та бойового чергування, у зв`язку з чим немає можливості прибути до суду для участі у розгляді справи. Разом з тим, представник відповідача не надав суду жодних належних доказів, які б засвідчували, що він являється добровольцем ДФ №1 ЖМТГ ДУК «Соколи Полісся» ТРО 138-го ОБ ТрО та 24 травня 2024 року задіяний для несення служби та немає неможливість бути присутніми в судовому засіданні. Третя особа: державний реєстратор Маліванчук А.Л. в судове засідання не з`явилася подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести у її відсутності. Вважає позов обґрунтованим та просить його розглянути на розсуд суду. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта\~статті 12 ЦПК України). Частиною третьою\~статті 13 ЦПК України\~визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з частиною першою\~статті 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Згідно з частинами першою та другою\~статті 211 ЦПК України\~розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Відповідно до частини третьої\~статті 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Частина 1 ст. 223 ЦПК України вказує на те, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі викладено, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності учасників судового процесу, які не з`явилися на розгляд справи, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву [PERSON] , письмові пояснення відповідачки [PERSON] , суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Житомирської області Соляром В.М. 09 березня 2021 року, [PERSON] прийняв спадщину по смерті [PERSON] . Спадщина, на яку видані свідоцтва складається із земельної ділянки: кадастровий номер 1823184000:05:002:0003 площею 2,9815 га, та земельної ділянки: кадастровий номер 1823184000:05:002:0002 площею 4,0465 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Житомирська область Любарський район, Малобраталівська сільська рада. За змістом\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами\~\~першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 ЦК України, як передбачено\~у частині першій\~статті 215 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». Предметом позовних вимог [PERSON] є: визнання недійсною довіреності; визнання недійсними договорів оренди землі від 03.01.2020, укладених представником із зловживанням недійсною довіреністю, та витребування земельних ділянок. Як вбачається із договору оренди землі від 01.12.2008 орендодавець [PERSON] надає, а орендар [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Малобраталівської сільської ради, загальною площею 2,9815 га. Строк дії договору 49 років. Зареєстрований у Любарському районному відділі Житомирської РФЦ ДЗК, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 08.01.2009 р. за №040921300002. Також, згідно договору оренди землі від 01.12.2008 орендодавець [PERSON] надає, а орендар [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Малобраталівської сільської ради, загальною площею 4,0465 га. Строк дії договору 49 років. Зареєстрований у Любарському районному відділі Житомирської РФЦ ДЗК, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 08.01.2009 р. за №040921300001. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №282/1394/19 встановлено, що в проваджені Любарського районного суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договорів оренди землі. За результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №282/1349/19 зазначено, що підписи від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» на договорі оренди землі від 01 грудня 2008 року, про що у державному реєстрі земель вчинено запис №040921300002; договорі оренди землі від 01 грудня 2008 року, про що в державному реєстрі земель вчинено запис за №040921300001, які укладено від імені [PERSON] та [PERSON] виконані письмовим приладдям, а саме: кульковою ручкою, без застосування технічних засобів та без попередньої підготовки. Підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» на договорі оренди землі від 01 грудня 2008 року, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за №040921300001, укладеному від імені [PERSON] та [PERSON] виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» на договорі оренди землі від 01 грудня 2008 року, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за №040921300002, укладеному від імені [PERSON] та [PERSON] виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Як вбачається з договору оренди землі від 03 січня 2020 року орендодавець [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності від 17.07.2004 діє [PERSON] , з одного боку та орендар [PERSON] з іншої сторони за договором прийшли до згоди, що з причин із внесенням змін до договору оренди землі від 01.12.2008 викласти його у новій редакції: орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер №1823184000:05:002:0003, яка знаходиться на території Малобраталівського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,9815 га. Договір укладено строком до 08.01.2058. Договір підписаний [PERSON] від імені орендодавця [PERSON] та орендарем [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 13.01.2020 №196035198, земельна ділянка з кадастровим номером 1823184000:05:002:0003 площею 2,9815 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана в оренду на строк дії: 08.01.2058. Орендар [PERSON] , орендодавець [PERSON] . Згідно договору оренди землі від 03 січня 2020 року орендодавець [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності від 17.07.2004 діє [PERSON] , з одного боку та орендар [PERSON] з іншої сторони за договором прийшли до згоди, що в зв`язку із внесенням змін до договору оренди землі від 01.12.2008 викласти його у новій редакції: орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер №1823184000:05:002:0002, яка знаходиться на території Малобраталівського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,0465 га. Договір укладено строком до 08.01.2058. Договір підписаний [PERSON] , від імені орендодавця [PERSON] та орендарем [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 13.01.2020 №196037288, земельна ділянка з кадастровим номером 1823184000:05:002:0002 площею 4,0465 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана в оренду на строк дії: 08.01.2058. Орендар [PERSON] , орендодавець [PERSON] . Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що договори оренди земельних ділянок від 01.12.2008 підписані не [PERSON] , а іншою особою, а договори оренди земельних ділянок від 03 січня 2020 року від імені орендодавця [PERSON] посвідчені відповідачкою [PERSON] на підставі недійсної довіреності, оскільки довіреність підроблена і не зареєстрована у встановленому законом порядку. Так, щодо вимоги позивача про визнання недійсною довіреності посвідченої сільським головою Малобраталівської сільської ради Любарського району Житомирської області 17 липня 2004 року, судом встановлено наступне. Представником позивача долучено до матеріалів справи копію довіреності посвідченої сільським головою Малобраталівської сільської ради Любарського району Житомирської області 17 липня 2004 року, згідно якої [PERSON] попередньо усно домовились на предмет цієї довіреності, цією довіреністю уповноважує [PERSON] бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських та інших органах та організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої незалежності з усіма необхідними повноваженнями з питань придбання рухомого та нерухомого майна на його ім`я, реєстрації, відчуження /купівля, продаж, міна, тощо/ здачі в оренду та суборенду, передачі в заставу, а також вчинення будь-яких дій щодо належного йому рухомого та нерухомого майна визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд, одержувати належне йому майно включаючи грошові суми та ціні папери, будь які документи від громадян та юридичних осіб, набувати цінні папери, відкрити від його імені рахунки в банківських установах, в тому числі валютний за цінними паперами, укладати всі дозволені законом цивільно-правового характеру, в тому числі кредитні, установчі, а також угоди про внесення змін і доповнень до раніше складених/укладених/ угод та договорів, представляти його інтереси в органах внутрішніх справ, державної реєстрації, державної статистики, нотаріату технічної інвентаризації тощо, державної реєстрації МРЄВ, ДАІ, одержувати будь-які документи від громадян та юридичних осіб печатки та штампи господарських товариств та підприємств, створених за його участю, вести переговори з усіх питань, що стосуватимуться його, одержувати кореспонденцію, що надходитиме на його ім`я, в тому числі грошову та посилкову, вести його спадкові справи, а також справи у суді з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання часткового позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, подавати виконавчі документи до державної виконавчої служби для їх виконання, одержувати присуджене майно або гроші. За цією довіреністю представник користується правом подання та підпису всіх документів, необхідних для виконання цим дорученням повноважень включаючи позовні та інші заяви, скарги тощо. Довіреність підписана [PERSON] Реєстраційний №12. Відповідачем [PERSON] до відзиву на позовну заяву додана ідентична за змістом копія довіреності [PERSON] посвідчена сільським головою Малобраталівської сільської ради Любарського району Житомирської області 17 липня 2004 року, яка містить реєстраційний №610. Разом з тим, суд не приймає до уваги подану [PERSON] до відзиву копію довіреності не вважає її неналежним та недопустимим доказом у справі, так як вона не засвідчена належним чином, відповідно до вимог ст. 95 ЦПК України. Суд звертає увагу, що в матеріалах цивільної справи №282/1394/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання договорів оренди недійсними та матеріалах цивільної справи №282/332/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Державний реєстратор Маліванчук Альона Леонідівна, Вільшанська сільська рада про визнання договорів оренди недійсними, які витребовувалися судом з канцелярії Любарського районного суду для огляду в судовому засіданні, містяться копії довіреності долучені відповідачем [PERSON] до відзиву (заперечення проти позову), які ідентичні копії довіреності поданої ним у справі, що розглядається, однак містить реєстраційний №12. Копії доручень засвідчені [PERSON] відповідно до вимог законодавства. Таким чином [PERSON] власноручним підписом ствердив, що долучені ним копії довіреності відповідають оригіналу. Із витребуваних з Чуднівської окружної прокуратури матеріалів кримінального провадження №42017061340000112 розпочатого 15 грудня 2017 року встановлено, що в матеріалах провадження містяться дві візуально ідентичних копії довіреності [PERSON] , яка міститься в матеріалах позовної заяви, одна з яких не містить реєстраційного номера, в іншій реєстраційний №12. З метою всебічного та повного розгляду справи судом вживались заходи щодо виявлення та витребування оригіналу довіреності [PERSON] посвідченої 17 липня 2004 року сільським головою Малобраталівської сільської ради. У відповіді на запит Любарського районного суду від 01 серпня 2023 року №55 Мотовилівський старостинський округ Любарської селищної ради (раніше Малобраталівська сільська рада) повідомив, що другий екземпляр оригіналу довіреності від 17 липня 2004 року відсутній. Ухвала суду про витребування у відповідачки [PERSON] оригіналу довіреності [PERSON] від 17 липня 2004 року повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, судом вчинялись дії щодо витребування оригіналу довіреності від 17 липня 2004 року, однак відповідачі по справі оригіналу до суду не надали, місце знаходження оригіналу довіреності не відоме. В зв`язку з вищевикладеним, на підставі досліджених в судовому засіданні копій однієї і тієї ж довіреності, слід зробити висновок, що зазначений у ній реєстраційний номер вносився та змінювався вже після видачі відповідної довіреності. Відповідно до\~ статті 204 ЦК України\~ правочин є правомірним, якщо\~\~недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій\~статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином\~і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Тлумачення статей\~215,\~216 ЦК України\~свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Відповідно до частини другої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана, або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до частини третьої статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (частина третя\~статті 244 ЦК України). Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (частина перша\~статті 245 ЦК України). За своєю правовою природою довіреністю є односторонній правочин, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність свідчить про надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19). Разом із тим, відповідно до ч.2\~ст.19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно ч. 3\~ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені\~Конституцією\~і законами України, та керуються у своїй діяльності\~Конституцією\~і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про нотаріат»\~(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що\~ у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 38 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів. Відповідно до ч.1 ст.\~37 ЗУ «Про нотаріат»\~у населених, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії: 1)\~посвідчують заповіти; 2)\~посвідчують доручення; 3)\~засвідчують вірність\~копій документів\~і виписок\~з них; 4) засвідчують справжність підпису на документах. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ч. 1\~ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Частиною 1\~ст.58 ЗУ «Про нотаріат»\~передбачено, що нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують доручення, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім`я однієї особи або кількох осіб. Частиною 1\~ст.245 ЦК України\~встановлено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Відповідно до ч.2\~ст.209 ЦК України\~нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії,\~шляхом вчинення на документі,\~в якому викладено текст правочину,\~посвідчувального напису. Пунктом 18 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 №22/5\~та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.10.1994 № 256/466 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що нотаріальне посвідчення заповітів та довіреностей, засвідчення вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою виконавчого комітету з прикладенням гербової печатки виконавчого комітету Ради народних депутатів. Відповідно до пункту 2 розділу 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських радах народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. За таких обставин виконавчий комітет Малобраталівської сільської ради Любарського району мав повноваження покласти на посадову особу цього органу місцевого самоврядування функції щодо вчинення нотаріальних дій, зокрема посвідчення довіреностей. Як зазначається у відповіді на запит Любарського районного суду від 01 серпня 2023 року №55, Мотовилівський старостинський округ Любарської селищної ради повідомив, що Витяг з рішення виконкому Малобраталівської сільської ради про покладення обов`язків на особу, яка має право вчиняти нотаріальні дії відсутній. Таким чином, матеріали справи не містять доказів, що довіреність, яка оскаржується, посвідчувалась уповноваженою особою на вчинення нотаріальних дій на території Малобраталівської сільської ради. Учасниками справи не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що станом на 17 липня 2004 року сільський голова Малобраталівської сільської ради у передбаченому законодавством порядку був уповноважений на вчинення нотаріальних дій, зокрема посвідчувати оспорювану довіреність від 17 липня 2004 року. Згідно п.21 Інструкції від 25.08.1994 № 22/52, примірники всіх нотаріально посвідчених заповітів чи доручень, повідомлень установ банку, підприємств і організацій з написом про накладення заборони відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна залишаються у справах виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів. Пунктом 27. Інструкції передбачено, що заповіти і доручення, що посвідчуються в нотаріальному порядку, подаються посадовій особі виконавчого комітету не менш, ніж у двох примірниках, один з яких залишається у виконавчому комітеті Ради народних депутатів. На виконання ухвали Любарського районного суду від 07 липня 2023 року про витребування другого екземпляру оригіналу довіреності від 17 липня 2004 року виданої [PERSON] на повіреного [PERSON] , Мотовилівський старостинський округ Любарської селищної ради повідомив, що другий екземпляр оригіналу довіреності від 17 липня 2004 року відсутній. Частиною 1\~ст.\~52\~ЗУ «Про\~нотаріат» передбачено, що всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами чи посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, реєструються в реєстрах нотаріальних дій. Форми реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, нотаріальних свідоцтв, посвідчувальних написів на угодах і засвідчуваних документах встановлюються Міністерством юстиції України. Відповідно до п. 19\~Інструкції від 25.08.1994 № 22/5\~всі нотаріальні дії, які вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій. Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається в посвідчувальному написі документа, що посвідчується чи засвідчується посадовою особою виконавчого комітету. Нумерація в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій з початку кожного календарного року ведеться з першого номера. Реєстри повинні бути прошнуровані, аркуші їх пронумеровані. Кількість аркушів повинна бути завірена підписом посадової особи виконавчого комітету вищестоящої Ради народних депутатів з прикладенням гербової печатки цього виконавчого комітету.\~Запис нотаріальної дії в реєстрі провадиться посадовою особою виконавчого комітету\~чорнилом (або кульковою ручкою) і\~тільки після того, як посвідчувальний напис чи документ, що посвідчується чи засвідчується, підписаний.\~Запис олівцем і підчистки в реєстрі не допускаються, вільні місця повинні бути прокреслені, а зроблені виправлення застережені за підписом посадової особи виконавчого комітету. Представником позивача до матеріалів позовної заяви долучено відповідь Мотовилівського старостинського округу Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 20 травня 2021 року №56 на адвокатський запит, в якій зазначено, що у журналі реєстрації нотаріальних дій за 2004 рік запис про надання довіреності від 17 липня 2004 року (реєстраційний номер 12) [PERSON] [INFO] ідент. № [NUMBER] ) на ім`я [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] (паспорт [NUMBER] виданий Любарським РВ УМВС України в Житомирській області від 26.11.1997 року) відсутній. Під реєстраційним номером зареєстроване інше доручення і на іншу особу, тобто протягом 2004 року Малобраталівською сільською радою довіреність з [PERSON] на [PERSON] не видавалась, підпис не посвідчувався. Відповідь підписана сільським головою та завірена гербовою печаткою. Із витребуваного в Мотовилівській сільській раді (раніше Малобраталівській) та дослідженого в судовому засіданні журналу нотаріальних дій Малобраталівської сільської ради за 2003-2004 рік встановлено, що під номером 12 зареєстроване доручення 12.01.04 видане [PERSON] . Також судом встановлено, що в журналі нотаріальних дій Малобраталівської сільської ради за 2004 рік (продовження) під номером 610 зареєстроване доручення від 17.07.04, яке видавалося [PERSON] . Разом з тим, оригіналу даного доручення до суду не надано та суд позбавлений можливості переконатись в тому, що за №610 зареєстровано саме доручення, яке оспорюється у даній справі. Окрім того, суд зазначає, що журнали реєстрації нотаріальних дій Малобраталівської сільської ради не прошнуровані, кількість аркушів в журналах не завірена підписом посадової особи виконавчого комітету Малобраталівської сільської ради. Нумерація реєстраційних дій в журналах продовжується з 2003 по 2004 рік. Разом з тим, судом вже констатовано факт того, що на підставі досліджених в судовому засіданні копій однієї і тієї ж довіреності, слід зробити висновок, що зазначений у ній реєстраційний номер вносився та змінювався вже після видачі відповідної довіреності. Таким чином, розбіжності в реєстраційних номерах (12, 610, а також відсутність реєстраційного номера) в досліджених судом копіях ідентичних за змістом довіреності, виданої 17 липня 2004 року [PERSON] , відсутність рішення виконкому Малобраталівської сільської ради про покладення обов`язків на особу, яка має право вчиняти нотаріальні дії свідчать про те, що вказаний правочин у встановленому порядку не може вважатися посвідченим, відповідно до законодавства, а тому вважається нікчемним в силу ч.2 ст.215 ЦК України. З огляду на викладене, позовна вимога про визнання недійсною Довіреність, видану 17 липня 2004 року [PERSON] уповноваженій особі [PERSON] , паспорт серія [NUMBER] , що виданий Любарським РВ УМВС від 26 листопада 1997 року, підлягає до задоволення. Щодо визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок укладених 03 січня 2020 року між [PERSON] , від імені якого виступає [PERSON] на підставі довіреності від 17 липня 2004 року та [PERSON] , а також витребування земельних ділянок, суд зазначає наступне. В матеріалах справи містяться договори оренди землі, з яких слідує, що 01 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено два договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Малобраталівської сільської ради загальною площею 2,9815 га та 4,0465 га строком на 49 років. Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №282/1394/19, підпис від імені [PERSON] у графі "Орендодавець" на договорах оренди землі від 01 грудня 2008 року, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за №040921300001 та №40921300002, укладеному від імені [PERSON] та [PERSON] , виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Таким чином встановлено, що договори оренди земельних ділянок від 01 грудня 2008 року [PERSON] не підписувалися, а волевиявлення на укладення договорів було відсутнє. Крім того, в матеріалах справи містяться два договори оренди земельних ділянок, з яких слідує, що 03 січня 2020 року орендодавець [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності від 17.07.2004 року діє [PERSON] , з одного боку та [PERSON] з іншої сторони за договором прийшли до згоди, що з причини із внесення змін до договору оренди землі від 01.12.2008 викласти його в новій редакції: орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер:1823184000:05:002:0003, загальною площею 2,9815 га та кадастровий номер:1823184000:05:002:0002, загальною площею 4,0465 га, які знаходяться на території Малобраталівського старостинського округу. Договори укладені строком до 08.01.2058. Від імені орендодавця [PERSON] договори підписані [PERSON] на підставі довіреності, яка оспорюється в судовому порядку. Таким чином, представник позивача просить суд визнати недійсними договори оренди землі, укладені представником із зловживанням недійсною довіреністю. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які саме права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Оцінюючи обраний позивачем спосіб захисту, потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно із частиною першою\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до частини третьої\~статті 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої\~статті 215 ЦК України, а\~також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій\~статті 215 ЦК України, так і у\~статтях 229-233 ЦК України\~йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно з частиною першою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України\~встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті\~627\~і статтею\~6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша\~статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 14 Закону України «Про оренду землі»\~(далі - Закон) договір оренди землі укладається в письмовій формі. Згідно з частиною першою\~статті 15 цього Закону\~істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);\~\~строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права\~\~оренди\~\~земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена\~законом\~або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій\~статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між\~нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі\~№145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зазначено, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)). Разом із цим Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначивши, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.\~У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Під час розгляду справи судом встановлено, що договори оренди земельних ділянок від 01.12.2008 між [PERSON] та [PERSON] , підписаний не [PERSON] , а іншою особою, а договори оренди земельних ділянок від 03.01.2020 укладені від імені [PERSON] на підстав довіреності, яка визнана судом у даній справі недійсною. Тобто, дані договори оренди земельних ділянок укладені без волевиявлення [PERSON] , а тому вони є недійсними на підставі ч.3 ст.\~203\~та ч.1 ст.\~215 ЦК України. У постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-619цс15 наведено правовий висновок про те, що, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх сукупності. Зокрема, у разі вчинення правочину представником за довіреністю суду слід з`ясувати, чи наділив довіритель свого представника повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він у межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив у подальшому довіритель укладений представником у його інтересах правочин. Судом встановлено, що за життя [PERSON] мав судові спори з [PERSON] з підстав того, що ним заперечувався фат укладення договорів оренди від 01.12.2008. Таким чином, судом встановлено, що волевиявлення [PERSON] на укладення договорів оренди землі з [PERSON] станом на 03 січня 2020 року було відсутнє, своїми діями [PERSON] не схвалював дії [PERSON] щодо укладення договорів оренди з її чоловіком [PERSON] . Суд не приймає до уваги долучені [PERSON] копію письмових пояснень [PERSON] від 22.01.2018 та копію заяви від 22.02.2018, які містяться в матеріалах кримінального провадження №42017061340000112, в яких він зокрема вказував про наявність договірних відносин щодо оренди землі між ним та [PERSON] , а також вказував про видання ним довіреності [PERSON] , так як з досліджених в судовому засіданні матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що в подальшому, зокрема в поясненнях від 03.04.2019 [PERSON] вказував, що подану заяву та пояснення він не підртимує та пояснив, що заява підписана ним під тиском [PERSON] та [PERSON] , які пообіцяли йому повернути документи на його житловий будинок. Крім того, надаючи оцінку діям представника [PERSON] за довіреністю [PERSON] , яка на час укладення оспорюваних правочинів перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , суд не може залишити поза увагою, що [PERSON] при укладенні договорів оренди землі від 03.01.2020, з урахуванням положень\~ст. 60 СК України, перебуваючи у шлюбі з [PERSON] діяла, як у своїх власних інтересах так і в інтересах свого чоловіка [PERSON] . Зазначені обставини переконують суд у тому, що договори оренди земельних ділянок було укладено [PERSON] не в інтересах свого довірителя [PERSON] , а в своїх інтересах. Суд вважає безпідставним посилання відповідачів [PERSON] та [PERSON] на те, що [PERSON] , фактично, продав їм земельні паї, приховавши даний правочин укладаючи договір оренди земельних ділянок, оскільки з матеріалів справи встановлено, що в [PERSON] крім земельних ділянок, відносно яких ведеться спір були наявні і інші земельні ділянки. Відповідачами не доведено належними та допустими доказами, що їм були продані саме земельні ділянки з кадастровими номерами: 1823184000:05:002:0002 та 1823184000:05:002:0003. Посилання [PERSON] в своїх поясненнях на висновок експерта, в якому зазначено, що підпис у стовпчику "Відмітка про виконання" рядка №610 від 17.07.2004 на 23 сторінці книги вчинення нотаріальних дій Малобраталівської сільської ради за 2004 рік, яка розпочата 24.05.2004 та закінчена 23.11.2004, виконаний [PERSON] , суд до уваги не приймає, так як відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що під №610 в книзі реєстрації нотаріальних дій Малобраталівської сільської ради зазначене доручення видане [PERSON] на представлення його інтересів [PERSON] , тобто те саме доручення, що оскаржується. Окрім того, наявність підпису [PERSON] в книзі вчинення нотаріальних дій не свідчить про належне посвідчення довіреності. Крім того, як зазначає у відповіді на адвокатський староста Мотовилівського старостинського округу протягом 2004 року Малобраталівською сільською радою довіреності з [PERSON] на [PERSON] не видавались, підпис не посвідчувався. Таким чином, зайняття земельних ділянок [PERSON] \~треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника [PERSON] його права володіння на земельні ділянки. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення земельної ділянки, про що і заявляє позивач. Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Враховуючи, що відповідач [PERSON] володіє спірними земельними ділянками за відсутності вчиненого правочину, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме належить витребувати з чужого незаконного володіння у [PERSON] на користь [PERSON] нерухоме майно, а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами 1823184000:05:002:0002 площею 4,0465 га., та 1823184000:05:002:0003 площею 2,9815 га. що знаходяться на території Малобраталівського старостинського округу Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Натомість, позовні вимоги про визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок від 03.01.2020 задоволенню не підлягають, так як в даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є витребування спірних земельних ділянок, які і задоволені судом. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами\~ст.141 ЦПК України\~покладаються на відповідачів пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1610,40 грн. з кожного.

Outcome: partial