Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] . Після смерті спадкодавця за законом відкрилася спадщина на належне спадкодавцю право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Путиловицьке» згідно Сертифікату №0290082 від 29.10.1997 року, реєстраційний №3713, згідно розпорядження Лугинської РДА від 16.10.1997 року №227. Дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року статтею 524, якою визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ЦК УРСР спадщину вона прийняла, в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), оскільки на день смерті спадкодавця фактично вступила в спадщину після смерті спадкодавця. Інтерес до спадкового майна ніколи не втрачала. За час свого життя, [PERSON] мав право на земельну частку (пай), по реформованому КСП «Путиловицьке» згідно сертифікату серії ЖТ № 0290082 від 29.10.1997 року, реєстраційний № 3713, згідно розпорядження Лугинської РДА від 16.10.1997 року № 227. Однак, за час свого життя дане право не використав з незалежних від нього обставин. Оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачений. Належність права на земельну частку (пай) за спадкодавцем стверджується, відповіддю Держгеокадастру про видачу даного сертифікату [PERSON] . Нотаріус, відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відповідно до п.4.14 Глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Зважаючи на вищевикладене, щодо неї створилась правова ситуація, що унеможливлює оформити спадщину в позасудовому порядку, так як іншого позасудового порядку вирішення даного питання не передбачено, тому, відповідно до норм чинного законодавства, наведених вище у позивача виникла необхідність звернутися до суду з позовною заявою про визнання за нею права на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Відповідачем у справі, зазначено виконавчий комітет Лугинської селищної ради Житомирської області, так як вона є єдиним спадкоємцем за законом, яка за умови настання певних обставин, передбачених чинним законодавством України, в тому числі і у випадку неприйняття нею спадщини, також має право на спадкове майно. Нотаріусом, внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, недоведеності її родинних відносин в повній мірі із її спадкодавцем, роз`яснено про неможливість оформлення спадкових прав, та рекомендовано звернутись до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації на земельну частку (пай), по реформованому КСП «Путиловицьке», згідно сертифікату серії ЖТ №0290082 виданого 29.10.1997 року, реєстраційний №3713, згідно розпорядження Лугинської РДА від 16.10.1997 року № 227, після смерті спадкодавця за законом [PERSON] , який помер [INFO] . Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності. У зв`язку з наведеним, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] в с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області у віці 44 років помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 20.06.2023 року . З довідки №598 від 29.09.2023 року виданої виконавчим комітетом Лугинської селищної ради Коростенського району Житомирської області слідує, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті (станом 28.04.2000 року) був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] . Одночасно зміт довідки містить інформацію про те, що після його смерті в фактичне володіння та управління спадковим майном вступила сестра [PERSON] , яка доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 525 та 526 ЦК України в ред.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Отже, застосуванню для вирішення питання щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] підлягають норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року. Статтею 524 ЦК України в ред.1963 року встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту. Положеннями статті 549 ЦК УРСР (в ред.1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у управління та володіння спадковим майном або на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного [PERSON] є особою, яка відповідно до вищевказаної норми закону прийняла спадщину після смерті свого брата [PERSON] . Ступінь родинного зв`язку між позивачем та її спадкоємцем підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.03.1962 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00040181103 від 20.06.2023 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133, 135 Сімейного кодексу України №00040181431 від 20.06.2023 року. З інформації в.о.начальника Відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Каленської Л., зазначеної у листі №2659/35-23 від 03.10.2023 року слідує, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів , на право на земельну частку (пай), що видаються Лугинською райдержадміністрацією на території Путиловицької сільської ради Лугинського району Житомирської області, на ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Путиловицьке» серії ЖТ №0290082 від 29.10.1997 року, реєстраційний №3713, згідно розпорядження Лугинської РДА від 16.10.1997 року № 227. Взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0290082 на ім`я [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку станом на 01.01.2013 року не видавався. Реалізувати свої спадкові права [PERSON] 24 листопада 2023 року звернулась до приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Кормінець М.М., щодо надання роз`яснення по оформленню спадкових прав після смерті брата [PERSON] , на право на завершення приватизації земельної частки (паю) КСП «Путиловицьке» Путиловицької сільської ради Лугинського району Житомирської області. На своє звернення отримала лист за № 398/01-16 від 24 листопада 2023 року зі змісту якого слідує про неможливість отриманння свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай) КСП «Путиловицьке» Путиловицької сільської ради Лугинського району Житомирської області, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) ЖТ № 00290082 виданого 29.10.1997 року. \~ \~ \~ \~Отримати дублікат вищевказаного документа позивач можливості не має. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено ст.118 ЗК України. Відповідно до п.1 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Дане роз`яснення міститься у Постанові Пленуму ВССУ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільного справ про спадкування», а також таку позицію висловив Верховний суд у постанові від 30.06.2020 року у справі №623/633/17. \~ До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, який свідчить про неможливість отримати в органах нотаріату свідоцтво про право на спадщину за законом, наявні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved