Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

18 січня 2022 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю , відповідно до якого позивач надав відповідачу в строкове платне використання GPS-обладнання для захисту транспортного засобу та задля надання можливості контролю виконання умов договору застави транспортного засобу, а відповідач зобов`язувався використовувати майно за його цільовим призначенням, не втручатися до роботи обладнання, своєчасно здійснювати орендні платежі та повернути обладнання після закінчення строку оренди. 11 березня 2024 року поштою до суду від позивача надійшла ця позовна заява, в якій позивач ставить вимогу про стягнення із [PERSON] заборгованості за договором оренди обладнання у сумі 29880 гривень, з яких заборгованість з орендної плати за 24 місяці 12 тисяч гривень, неустойка на підставі п. 8.3. Договору 12 тисяч гривень, вартість неповернутого об`єкта оренди 5880 гривень. Підставою для позову названо факт укладення між сторонами 18 січня 2022 року договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю, факт невиконання відповідачем умов Договору про орендну плату впродовж 24 місяців, а також не реагує на досудову вимогу позивача про повернення об`єкта оренди. Ухвалою від 15 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження (а.с. 18). Ухвалою від 05 квітня 2024 року підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 13-ту годину 24 квітня 2024 року (а.с.35). 08 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду від представника відповідача адвоката Захарченко С.В. (повноваження на а.с. 57, 58) надійшов відзив на позовну заяву з доказами (а.с. 40-56). 23 квітня 2024 року через систему "Електронний суд" від представника позивача [PERSON] (повноваження на а.с. 24, 27) надійшла відповідь на відзив (а.с. 65-68). За клопотанням представника позивача (а.с. 69) розгляд справи 24 квітня 2024 року було відкладено задля можливого позасудового врегулювання спору. У судове засідання 22 травня 2024 року з`явилися представники сторін, судом на місці було постановлено ухвалу про розгляд справи без участі позивача та відповідача на підставі п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Представник позивача адвокат Дударенко Анна Михайлівна позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, просила їх задовольнити. Перед судовими дебатами заявила, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надасть суду докази про розмір витрат, які ФОП [PERSON] поніс на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи. Представник відповідача адвокат Захарченко Світлана Вікторівна позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні з врахуванням позиції відповідача, викладеної у відзиві на позов. Так, не заперечуючи наявність договірних правовідносин між сторонами, представник відповідача наголошує, що стороною позивача не доведено право власності ФОП [PERSON] на об`єкт оренди; відсутні оцінка вартості об`єкта оренди, докази про його справність та сертифікацію; досудову вимогу про сплату заборгованості за договором та повернення орендованого майна відповідач не отримував. Крім того, транспортний засіб, на який було встановлено об`єкт оренди, вибув із фактичного користування відповідача 26 жовтня 2023 року. З 2018 року відповідач є військовослужбовцем, наразі виконує обов`язок із захисту країни від збройної агресії ворога у складі Збройних Сил України, а тому відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» штрафні санкції і пеня за невиконання зобов`язань не повинні нараховуватися. Під час розгляду справи по суті судом було досліджено надані сторонами письмові докази. Розглянувши справу, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з врахуванням такого: За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України). Частиною 1 ст. 760 ЦК України встановлено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України). Якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ч. 1 ст. 764). Судом встановлено, що 18 січня 2022 року між позивачем - фізичною особою підприємцем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Договір оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю (а.с. 4-5). Згідно з умовами цього Договору (п. 1.1 договору) ФОП [PERSON] надав [PERSON] в строкове платне використання майно, яке зазначене в акті приймання-передачі (зворот а.с. 5), зокрема, GPS-обладнання BI 520 L TREK. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що об`єкт оренди передається в оренду для захисту транспортного засобу від можливих протиправних дій третіх осіб та задля надання можливості контролю виконання умов договору застави транспортного засобу. Строк оренди складає шість місяців з моменту підписання договору оренди (п. 3.1.) і поновлюється на такий самий строк, якщо орендар продовжує користуватися майном після закінчення строку договору оренди (п. 3.2.). Нормами ст. 762 ЦК України встановлено, що За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1). Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі і вона (форма плати) встановлюється договором найму (ч. 2). Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5). Розділом 4 Договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю сторони погодили, що орендна плата, що складає 500 (п`ятсот) гривень за кожний місяць користування об`єктом оренди, виплачується, Орендарем [PERSON] в безготівковій формі на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 18 числа кожного місяця. За умовами договору (п. 5.1.) об`єкт оренди вважається переданим Орендодавцем та прийнятим Орендарем з моменту підписання Сторонами відповідного акта приймання-передачі обладнання. Відповідно до Акту приймання-передачі об`єкта оренди до договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року (зворот а.с. 5), [PERSON] прийняв від ФОП [PERSON] . GPS-трекер 18 січня 2022 року. Отже, наведеними вище нормами цивільного законодавства та умовами Договору оренди обладнання, укладеного між сторонами 18 січня 2022 року, доведено, що з 18 січня 2022 року відповідач [PERSON] використовував переданий йому ФОП [PERSON] . GPS-обладнання BI 520 L TREK. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. В той же час, в суді встановлено, що [PERSON] не виконував своє зобов`язання з щомісячного (до 18 числа) внесення на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] орендної плати в сумі 500 гривень. Так, позивач у позовній заяві зазначив, що за період оренди [PERSON] сплатив орендну плату лише за один місяць. Відповідач належних доказів про виконання свого зобов`язання суду не надав. В той же час, процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19. Пунктом 9.1. Договору оренди обладнання встановлено, що він вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим Договором. Під час розгляду цієї справи представники сторін не заперечили, що строк оренди GPS-обладнання BI 520 L TREK тривав понад шість місяці і кілька разів пролонговувася на шість місяці, оскільки [PERSON] продовжував користуватися цим майном після закінчення строку договору найму, а ФОП [PERSON] не заперечував проти цього. У зв`язку з невиконанням наймачем майна зобов`язання щодо сплати орендної плати, ФОП [PERSON] заявив до суду вимогу про стягнення із [PERSON] заборгованості з орендної плати за 24 місяці (строк із момент підписання Договору 18.01.2022 до моменту підписання позову до суду 29.02.2024 1 місяць, за який було сплачено орендну плату) в сумі 12 тисяч гривень (24 місяці х 500 гривень = 12000 гривень). Однак, судом встановлено і не заперечується учасниками справи, що об`єкт оренди GPS-обладнання BI 520 L TREK було встановлено на транспортний засіб [PERSON] автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] , задля надання можливості контролю виконання умов договору застави цього транспортного засобу. Ця обставина також стверджується умовами Договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року (п. 2.1.) та наданим стороною відповідача договором застави транспортного засобу (копія на а.с. 47-50). В той же час, як слідує із постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Сікорської О.А. від 26 жовтня 2023 року (а.с. 44-46), цього числа (26.10.2023) накладено арешт на автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] , та вилучено від власника з передачею на відповідальне збереження третій особі. Таким чином, з незалежних від [PERSON] об`єктивних обставин з 26 жовтня 2023 року він не мав можливості використовувати орендоване ним GPS-обладнання BI 520 L TREK у цілях, встановлених п. 2.1. Договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року. За приписами ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. З врахуванням таких обставин та приписів ч. 6 ст. 762 ЦК України, суд прийшов до переконання, що заборгованість [PERSON] з орендної плати за договором оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року підлягає стягненню за період з 18 січня 2022 року до 26 жовтня 2023 року за мінусом одного місяця, за який було сплачено орендну плату. Таким чином, з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] слід стягнути заборгованість в сумі 10 тисяч гривень (21 місяць х 500 гривень 500 гривень за 1 місяць = 10000 гривень). Таким чином, ця частина позовної вимоги підлягає до часткового задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача вартості неповернутого об`єкта оренди в сумі 5880 гривень, суд вважає, що вона підлягає до повного задоволення. Так, п. 6.4.2. Договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року сторони погодили, що орендодавець має право відмовитися від договору оренди і вимагати повернення речі. Такі положення Договору узгоджуються із положеннями ч. 1 ст. 782 ЦК України, відповідно до якої наймодавцеві надано право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. Фактом арешту та вилучення від відповідача транспортного засобу, на який було встановлено орендоване на підставі Договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року GPS-обладнання BI 520 L TREK (а.с. 44-46), встановлено, що відповідач втратив право користування орендованим обладнанням і не має до нього доступу, він не може повернути його орендодавцю в натурі. В той же час, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ч. 1 ст. 316 ЦК України). В умовах Договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року сторони погодили, що об`єкт оренди належить ФОП [PERSON] на праві власності (п. 1.1.), що він придатний до використання (п. 1.1.2.), що на нього не встановлені будь-які обтяження та відсутні права третіх осіб на нього (п. 1.1.4.). Відповідно до п. 1.1.1 Договору вартість об`єкта оренди виражається в національній валюті та визначається в акті приймання-передачі обладнання. Відповідно до Акту приймання-передачі об`єкта оренди до договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року (зворот а.с. 5), оціночна вартість GPS-обладнання BI 520 L TREK становить 5880 гривень. Отже, у зв`язку з неможливістю повернути предмет оренди власнику в натурі призводить до порушення його права власності на цю річ та до майнової шкоди у розмірі вартості такої речі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22). На підставі наведеного з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] слід стягнути вартість неповернутого об`єкта оренда - 5880 гривень. Вимога позивача про стягнення із [PERSON] на підставі п. 8.3. Договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року неустойки у сумі 12 тисяч гривень за час прострочення виконання зобов`язання до задоволення не підлягає повністю через її необґрунтованість. Дійсно, п. 8.3. Договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року сторони погодили, що якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення речі, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Така умова договору аналогічна праву, встановленому у ч. 2 ст. 785 ЦК України. Відповідно до вимог п. 8.1. Договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року обов`язок [PERSON] повернути орендоване обладнання настає лише після закінчення строку оренди. Однак, як встановлено в цьому судовому засіданні: 1) строк договору пролонговувався кілька разів на строк по шість місяців, 2) відповідач позбавлений можливості користуватися орендованим обладнанням за цілями, встановленим умовами п. 2.1. Договору, з 26 жовтня 2023 року у зв`язку з накладенням арешту на транспортний засіб, на який встановлено орендоване обладнання, та у зв`язку з вилученням у нього цього транспортного засобу. Крім того, позивач заявив до [PERSON] вимогу не про повернення орендованої речі, а про відшкодування її вартості. Отже, у відповідача не виникло обов`язку повернути орендоване обладнання, у цьому судовому рішенні суд прийшов до висновку про відшкодування позивачу вартості цього обладнання, а тому відсутні підстави для застосування до правовідносин між сторонами ч. 2 ст. 785 ЦК України та п. 8.3. Договору оренди обладнання № ОО 18-01-22-02-Ю від 18 січня 2022 року. Підсумовуючи все вище викладене, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає 15880 гривень (10 тисяч гривень + 5880 гривень = 15880 гривень). Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У позовній заяві позивач зазначив, що понесені ним судові витрати складаються із суми сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката, яка прийматиме участь в судових засіданнях, і які орієнтовно складають 25 тисяч гривень. Представник позивача у цьому судовому засіданні до закінчення судових дебатів у справі заявила про наявність у позивача витрат на професійну правничу допомогу та що докази про такі витрати вона подасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Сторона відповідача не заявляла про судові витрати. За таких обставин у цьому судовому рішенні суд вирішує питання лише про розподіл судових витрат у вигляді сплаченого при зверненні до суду судово збору. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1211 гривень 20 копійок судового збору (а.с. 9). Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору підлягають компенсації позивачу у розмірі задоволених позовних вимог. Так, позивач заявив до суду позовну вимогу з ціною позову 29880 гривень. Суд у цьому судовому рішенні прийшов до висновку про задоволення позову в розмірі 15880 гривень, що складає 53,15% від заявленої вимоги. Тому і компенсація судових витрат, зокрема, у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору підлягає у розмірі 53,15% або 643 гривні 75 копійок. На підставі викладеного і

Outcome: partial