Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, в якому прохає стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Заявлені вимоги мотивує тим, що вона є непрацюючим пенсіонером похилого віку, інвалідом 2 групи, має ряд хронічних захворювань та отримує пенсію у розмірі 4200,00 грн. Щомісячні витрати на сплату комунальних послуг та придбання підтримуючих препаратів складають від 3000 грн., а в періоди перебування на лікуванні вартість призначених препаратів є більшою за весь місячний дохід позивача. Її становище є нужденним, доходом є тільки пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування, проживання, не дає змоги належним чином здійснювати необхідні платежі та нести витрати, тому потребує допомоги свого повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач є підприємцем та має на утриманні лише неповнолітню доньку, отримує дохід в розмірі, що дає можливість надавати допомогу непрацездатній матері, але відмовляється це робити. Позивач має одну дитину, є вдовою, та не має інших осіб, від яких могла б отримувати матеріальну підтримку. 04.04.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Сторони належним чином повідомлені про розгляд даної справи в суді. Відповідач у встановлений ухвалою суду строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не подав, зустрічний позов не пред`явив. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є пенсіонером та матір`ю відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.1968 року та копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с.18,19). Згідно довідки МСЕК серії [NUMBER] позивач є інвалідами ІІ групи загального захворювання, якому протипоказана праця з тривалою ходьбою, стоянням (а.с.20-21) Також встановлено, що відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7186 (а.с.28-29), а також консультативних висновків лікарів позивач має ряд захворювань (а.с.22-27,30-45). Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] є керівником Фермерського господарства «Ямський Двір» ЄДРПОУ 13953061. Державна реєстрація підприємства 24.12.1992 року. Також згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] є фізичною особою - підприємцем з 04.02.2019 року. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз`яснено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Позивач по справі досягла пенсійного віку та є інвалідом ІІ групи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч.1 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивач є пенсіонером за віком, тобто в правовому розумінні є непрацездатним, інвалідом ІІ групи та потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що його мати не потребує матеріальної допомоги. Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача (матері) і платника аліментів (сина), суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) на утримання матері щомісячно з дня пред`явлення позову до суду і довічно. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі як заявив позивач не є виправдним, адже відсутня інформація щодо конкретної суми щомісячного доходу відповідача. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць. З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли (держави). З п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial