Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач Правобережне УСЗН ДМР звернулось до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , [INFO] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] , як особа з інвалідністю, на підставі заяви від 26.11.2019 та документів визначених Порядком забезпечення допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані такі засоби, отримав 20.01.2020 року від\~ТОВ «Світ літньої людини та реабілітації» ходунки на колесах (1ММ.49.01) вартістю 1\~489,00 грн., що підтверджується відміткою внесеною до централізованого банку даних з проблем інвалідності. Згідно з повідомленням Новокодацького районного у м. Дніпрі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03.11.2020 року про громадян, які померли за період з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що складено актовий запис про смерть №1749. Відповідно до інформації з особової справи [PERSON] централізованого банку даних з проблем інвалідності дата закінчення експлуатації ходунків на колесах 20.01.2024 р., а строк експлуатації засобу реабілітації на момент смерті не скінчився. Згідно з довідкою про склад сім`ї [PERSON] , 2002 р.н. є уповноваженим власником квартири за адресою: [ADDRESS] , де проживав разом з [PERSON] , 1953 р.н. Відповідачу 26.10.2023 року та 03.11.2023 року були надіслані листи про повернення технічних засобів реабілітації, але станом на момент подання позовної заяви до суду технічні засоби реабілітації повернуто не було. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь Правобережного УСЗН ДМР\~ходунки на колесах (1ММ.49.01) вартістю 1\~489,00 грн., яким був забезпечений [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надала суду заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутності за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча на підставі ст. ст.\~128,\~130 ЦПК України\~повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, а також повідомлявсяь шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, однак заперечень суду не надав, а також про причини неявки суд не повідомив та не надав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. На підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 26.11.2019 року [PERSON] , подав заяву про взяття на облік до УСЗН Новокодацького району, а також йому, як особі, який має інвалідність, який зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , оформлено заявку на забезпечення технічними засобами реабілітації. Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до інформації, що міститься у Централізованому банку даних з проблем інвалідності (ЦБІ) 20.01.2019 року\~ТОВ «Світ літньої людини та реабілітації» надав [PERSON] \~ходунки на колесах (1ММ.49.01) вартістю 1\~489,00 грн., строк експлуатації яких закінчується 20.01.2024 року. Також матеріалами справи підтверджено, що згідно з повідомлення Новокодацького районного в місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за №20.17-84 від 03.11.2020 року про громадян, які померли за період з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , номер актового запису про смерть - 1749. Судом встановлено, що відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25 липня 2023 року за адресою: [ADDRESS] з 13.11.2003 року зареєстрований: [PERSON] . Незареєстрований власник майна [PERSON] . Позивачем були надіслані [PERSON] повідомлення №8/6-567 від 26.10.2023 року на адресу: [ADDRESS] , а також повідомлення №8/6-583 від 03.11.2023 року на адресу: [ADDRESS] , про повернення ходунків колісних. Проте, згідно відповіді з єдиного демографічного реєстру №405882 встановлено, що місце реєстрації [PERSON] , 2002 р.н. з 29.12.2017 року є адреса: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2012 року № 321\~(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до технічних та інших засобів реабілітації, якими забезпечуються особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та інші окремі категорії населення через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах рад належать: протезно-ортопедичні вироби, в тому числі ортопедичне взуття; спеціальні засоби для самообслуговування та догляду; засоби для пересування; допоміжні засоби для особистої рухомості, переміщення та підйому; меблі та оснащення; спеціальні засоби для орієнтування, спілкування та обміну інформацією. Пунктом 3 вищевказаного Порядку передбачено, що особи з інвалідністю, діти з інвалідністю, інші особи забезпечуються технічними та іншими засобами реабілітації, в тому числі шляхом виплати компенсації, без права їх продажу, дарування і передачі протягом строку, на який видається такий засіб, за що несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно із п. 14 зазначеного Порядку облік осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб, які мають право на безоплатне забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації або виплату компенсації, ведуть органи соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання таких осіб. Також відповідно до п. 23 вказаного Порядку забезпечення особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, іншої особи протезами верхніх та нижніх кінцівок, ортезами шарнірними на нижні кінцівки та кріслами колісними здійснюється згідно з договорами, укладеними органом соціального захисту населення з підприємством та особою з інвалідністю, дитиною з інвалідністю, іншою особою або їх законними представниками. Відповідно до п. п. 26, 27 вищезазначеного Порядку особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю, інша особа знімаються з обліку в разі: відміни відповідних медичних показань для забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації; зняття інвалідності та втрати права на пільги; виїзду на постійне проживання за кордон; смерті. У разі смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, іншої особи виданий безоплатно технічний або інший засіб реабілітації, строк експлуатації якого не закінчився, повертається органу соціального захисту населення або сервісному центру із забезпечення осіб з інвалідністю технічними та іншими засобами реабілітації та технічного обслуговування таких засобів членами сім`ї померлої особи. Перелік технічних та інших засобів реабілітації, що підлягають поверненню, та порядок їх повернення затверджується Мінсоцполітики. Органи соціального захисту населення та сервісні центри організовують повернення технічних та інших засобів реабілітації, якими були забезпечені одинокі особи з інвалідністю та інші особи, що померли. У разі відмови членів сім`ї померлих осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб повернути технічні та інші засоби реабілітації їх вилучення здійснюється за рішенням суду. Пунктом 20 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2012 року № 321\~в чинній редакції, також передбачено, що право на забезпечення засобами реабілітації особи припиняється, зокрема, в разі смерті. Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку повернення та списання технічних та інших засобів реабілітації, затвердженим\~наказом Міністерства соціальної політики України 10 серпня 2018 року № 1138, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за № 1015/32467, повернення ТЗР, якими були забезпечені одинокі особи з інвалідністю та інші особи, які померли, організовують структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах рад та сервісні центри із забезпечення осіб з інвалідністю технічними та іншими засобами реабілітації та технічного обслуговування таких засобів. У разі відмови членів сім`ї померлої особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, іншої особи повернути ТЗР їх повернення проводиться в установленому законодавством порядку. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Статтями\~1212,\~1213 ЦК України\~визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Згідно із\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що позивач не довів наявність правових підстав для витребування у [PERSON] ходунків колісних (1ММ.49.01), якими був забезпечений [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки з матеріалів справи не встановлено, що відповідач є членом сім`ї померлої особи з інвалідністю, що виключає можливість покладення на відповідача обов`язку з повернення вищевказаного майна. Отже, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Враховуючи встановлені судом обставини справи, вищевикладені норми матеріального та процесуального права, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, беручи до уваги недоведеність позивачем обставин, викладених у позовній заяві, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно із п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed