Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Полонська Л.М. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine» про розірвання договору про туристичне обслуговування № 5830973, укладеного 04.01.2022 року між позивачем та відповідачем, від імені, за рахунок та за дорученням якого, на підставі агентського договору, діє третя особа. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 120760, 00 грн. Також представник позивача просить стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 2375,60 грн. При цьому посилається на те, що сторони у справі уклали договір на туристичне обслуговування, згідно якого, ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine» зобов`язаний забезпечити [PERSON] надання туристичного продукту на умовах, визначених договором. Позивачем було здійснено оплату за вказаним договором у повному обсязі. Під час виконання умов договору на туристичне обслуговування, відповідачем було допущено порушення істотних умов договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором. Оплачені грошові кошти туроператором туристу не повернуті, а тому, позивач змушена звернутися до суду з позовом про розірвання договору та стягнення коштів. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.04.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 08.04.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, у якій вона просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати - витрати на правову допомогу у справі № 295/4841/24 у розмірі 4000, 00 грн. Крім того, 08.04.2024 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи. 15.04.2024 року від третьої особи до суду надійшло пояснення щодо позову, у якому він, серед іншого, зазначив, що вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Відповідач відзив у встановлений судом строк до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.01.2022 року між [PERSON] (турист (замовник)), з одного боку, та ФОП [PERSON] (турагент), що діє від імені і за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine» (туроператор), на підставі Агентського договору №0943-19 по реалізації туристичних продуктів від 2019 року, було укладено договір на туристичне обслуговування № 5830973, що підтверджується копією вказаного вище договору. Відповідно до п. п. 2.1., 2.2. вищевказаного договору, туроператор зобов`язується відповідно до бронювання турагента, здійсненого за замовленням туриста (замовника), надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а турист зобов`язується на умовах цього Договору прийняти та оплатити їх. Бронювання здійснюється турагентом в системі бронювання туроператора відповідно до листа бронювання, оформленого за встановленою туроператором формою, що наведена у Додатку №1 і є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно Додатку № 1 до Договору на туристичне обслуговування (Лист бронювання/програма туристичного обслуговування) № договору 5830973, туристична подорож мала здійснюватися у складі п`яти осіб - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; деталі замовлення: країна «Egypt», курорт «Sharm-El-Sheikh, Nabk», готель «FUN&SUN FAMILY Seagate Aqua (Managed by Riхos Premium)», термін туру з «08.03.22 по 15.03.22»; загальна вартість туристичного продукту в гривні згідно із цим Договором становить суму у розмірі 123000 грн. З копії електронного листа TUI Ukraine, який міститься у матеріалах справи, вбачається 04.01.2022 року було заброньовано заявку №5830973 на вищевказаних туристів, період туру - з 08.03.2022 року по 15.03.2022 року, вартість заявки: 131248,23 грн. З копії наступного електронного листа TUI Ukraine вбачається, що ним було надіслано підтвердження №5830973 від 27.01.2022 року, яким підтверджено заявку на вказаний вище тур, з позначенням зміни дат, зазначених раніше. Зокрема, у вказаному листі визначено тур, який відбудеться з 09.03.2022 року по 16.03.2022 року. Як вбачається з квитанцій до прибуткового касового ордера від 04.01.2022 року та №124832 від 22.02.2022 року, ФОП [PERSON] прийнято від [PERSON] , підстава: тур в Єгипет, суми - 43000 грн. та 80000 грн. відповідно. З копії квитанції №7НН7-АВ9В-НЕКК-5ЕС2 від 06.01.2022 року на суму - 23400, 00 грн. вбачається, що платником у ній значиться [PERSON] , одержувачем - ТОВ «ТТВК», призначення платежу - оплата замовлення 5830973 Пакет турпослуг (а/квитки, обслуг. закордоном, страховка) без ПДВ. У свою чергу, з копії квитанції 0.0.2471111843.1 код квитанції 9260-9614-9729-5750 від 22.02.2022 року на суму - 97360, 00 грн. вбачається, що відправником у ній значиться [PERSON] , одержувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТТВК», призначення - оплата замовлення 5830973 Пакет турпослуг (а/квитки, обслуг. за кордоном, страховка) без ПДВ. Як свідчать копії електронних листів TUI Ukraine від 06.01.2022 року та від 22.02.2022 року, які містяться у матеріалах справи, платежі у розмірі - 23400 грн. та 97360 грн. відповідно, надійшли, рахунок № 5830973, призначення платежу - як указано у зазначених вище копіях квитанцій. 26.03.2024 року представником позивача на адресу відповідача було направлено лист про врегулювання спору в досудовому порядку, у якому вона запропонувала відповідачеві повернути (відшкодувати) [PERSON] у безспірному порядку 120760, 00 грн., перерахованих нею на виконання договору на туристичне обслуговування № 5830973 від 04.01.2022 року, про що свідчать копія даного листа та опис вкладення до рекомендованого листа, які містяться у матеріалах справи. Крім того, з доданого до клопотання представника позивача про приєднання документів до матеріалів справи скріна смс-повідомлення АТ «Укрпошта» вбачається, що відповідач не забрав з поштового відділення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вказане вище відправлення. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, з подальшим продовженням його дії. Судом встановлено, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, позивач не скористалася послугами з туристичного обслуговування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно п. 1) ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом, а якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як передбачено ст. 24 Закону України «Про туризм» - суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором. Згідно приписів ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм», кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін. Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Відповідно до частин 1, 2 статті 32 Закону України «Про туризм», за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та з вини якого замовнику завдано збитків. Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 липня 2013 року у справі № 6-42цс13, який підтверджено Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 201/17472/16-ц. Судом встановлено, що під час виконання умов вказаного вище договору, відповідачем допущено порушення істотних умов договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором. При цьому, відповідачем не повернуто позивачеві сплачені нею грошові кошти за туристичний продукт, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору та Закону України «Про туризм», внаслідок чого позивач значною мірою була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно ч. 3 ст. 652 ЦК України, у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Згідно ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Згідно ст. 25 Закону України «Про туризм», туристи і екскурсанти, серед іншого, мають право на отримання туристичних послуг, передбачених договором, та на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як це передбачено пунктом 3.2.8. укладеного сторонами у справі договору, у випадку неможливості виконання туроператором умов, що викладені в листі бронювання, туроператор зобов`язаний повернути туристу усі сплачені ним грошові кошти за туристичний продукт. У свою чергу, згідно пункту 5.11. вказаного договору, у випадку невиконання умов цього договору з боку туроператора, турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги у документально підтвердженому розмірі відповідно до законодавства. Як встановлено судом і зазначено вище, представником позивача було направлено на адресу туроператора лист про врегулювання спору в досудовому порядку, у якому вона запропонувала відповідачеві повернути (відшкодувати) [PERSON] у безспірному порядку 120760,00 грн., перерахованих нею на виконання договору на туристичне обслуговування №5830973 від 04.01.2022 року. Натомість матеріали справи не містять доказів повернення суми сплачених позивачем грошових коштів на виконання умов вказаного договору у вказаному вище розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для конкретної особи, відповідальної за заподіяну шкоду, а й для інших осіб при досягненому розвитку науки і техніки, а випадок - об`єктивно відворотний і не може бути попереджений тільки цією особою. У свою чергу, форс-мажомр (від фр. force majeure), обстамвини неперебомрної симли - обставини, що виникли внаслідок прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для суб`єктів у тому числі аграрного ринку згідно із законодавством, або ті, що виникли внаслідок стихійного лиха, у тому числі пожежі, повені, посухи, заморозків, граду, землетрусу, військових дій або суспільних збурень, а також з інших обставин, які не могли бути керованими стороною договору (контракту), включаючи втрату врожаю або його частини внаслідок несприятливих погодних умов, раптового припинення поставки води, тепла, електроенергії, нафтопродуктів чи газу, не пов`язаного з несплатою їхньої вартості. Українське законодавство визначає форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (фр. force majeure) як надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Законом також встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають за заявою суб`єкта господарювання сертифікат про такі обставини. У свою чергу, Торгово-промислова палата України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась Україна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів, у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28.02.2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Даний лист особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами, пов`язаними із військовою агресією російської федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. При цьому, у разі необхідності, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката, дотримуючись порядку, встановленого Регламентом за кожним зобов`язанням окремо. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про дотримання відповідачем встановленої процедури засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Крім того, суд бере до уваги позицію третьої особи, якою у своїх поясненнях, серед іншого, зазначено, що у вказаному оспорюваному договорі час (початок туру) позивачеві вказана послуга надана не була, в подальшому, зміна умов договору щодо перенесення дат туру не пропонувалася, кошти не поверталися. Тобто фактично умови договору туроператором дійсно виконано не було. Третьою особою направлявся лист відповідачеві про повернення коштів туристу, проте, відповідач вказаний лист не забрав, сайт туроператора заблокований, контактів з відповідачем третя особа не має. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору на туристичне обслуговування від 04.01.2022 року, оскільки, матеріалами справи підтверджується і позивачем та третьою особою не заперечується той факт, що туристичні послуги за договором позивачеві, в обумовлений сторонами строк, надано не було, та не було повідомлено про зміну строків туристичної подорожі, а тому, за таких обставин, вимоги представника позивача про розірвання спірного договору та стягнення сплачених позивачем коштів у розмірі 120760,00 грн., є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо стягнення судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також, розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представником позивача до заяви про розподіл судових витрат додано договір про надання правової допомоги від 26 березня 2024 року, укладений між адвокатом Полонською Людмилою Миколаївною та [PERSON] ; копію свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю Полонською Л.М.; акт наданих послуг (виконаних робіт) від 05.04.2024 р. в справі № 295/4841/24 та копію платіжної інструкції № @2PL829810 від 25.03.2024 року про сплату суми - 4000,00 грн., де отримувачем зазначено - Полонська Л.М. адвокат, а призначення платежу - сплата за правову допомогу, [PERSON] . Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Враховуючи те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який просить стягнути представник позивача - 4000,00 грн., є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, вимога представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення. Що стосується стягнення судового збору, то згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб - 3028 гривень. З вказаної вище суми розраховуються ставки судового збору, згідно Закону України «Про судовий збір». Представником позивача заявлено дві вимоги, одну - немайнового характеру, іншу - майнового, за які, виходячи з норм, передбачених Законом України «Про судовий збір», встановлено ставки судового збору (у грошовому еквіваленті) - 1211,20 грн. за кожну вимогу, що разом складає - 2422, 40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved