Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] , в інтересах якого діяв [PERSON] , звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дитини до відповідача [PERSON] у якому зазначив, що 27 грудня 2013 року між ним та відповідачем укладено шлюб. Під час шлюбу у них народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щодо яких і виникла необхідність у визначенні місця постійного проживання саме у судовому порядку, оскільки сторони не дійшли згоди з ким належить проживати спільним дітям. Наразі, ним подано до Димитровського міського суду Донецької області позов про розірвання шлюбу, після якого діти стали проживати з ним, оскільки за останній час спільне життя між ним та відповідачем погіршилось, вони втратили почуття любові, довіри один до одного. Дочки фактично весь час проживають з ним за адресою: [ADDRESS] . Він не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, не веде себе аморально, на психіатричному та наркотичному обліку не перебуває. Він у повному обсязі створює всі необхідні умови для виховання, проживання та нормального розвитку дітей в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Він ніяким чином не перешкоджає спілкуванню дитини з матір`ю, більш того вона активно бере участь в вихованні та забезпеченні дітей всім необхідним. Діти та він мають сильний психологічний зв`язок, адже вони весь час разом. Крім того, слід враховувати, що [PERSON] та Єва психологічно прив`язані до місця, в якому проживають наразі, вони мають там своїх друзів, з якими спілкуються та товаришують, що забезпечує нормальне спілкування з однолітками та нормальний фізичний та психічний розвиток дітей. Натомість відповідач категорично проти проживання дітей з ним. Просить суд визначити місце проживання дітей [PERSON] , [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Повідомив, що із травня 2022 року є військовослужбовцем, проходить службу у Київській області, інколи має відрядження у місто Київ. Діти проживають із ним в орендованій квартирі у місті Обухів, куди він виїхав із дітьми через воєнні дії. Відповідачка залишилася у місті Покровську Донецької області у житлі, у якому він зареєстрований. У грудні 2022 року стосунки між ними погіршились і на початку 2023 року вони припинили сімейні відносини. Наразі шлюб між ними розірваний. Інколи відповідачка приїжджає на декілька днів побачитись із дітьми. За дітьми доглядає він та сусідка, яка перебуває із дітьми під час його відсутності. Діти навчаються онлайн у школі № 14 міста Покровська Донецької області. Це пов`язано із тим, що діти звикли до однокласників, так вони вирішили. Цей позов він подав на той випадок, щоб убезпечити себе від вимог відповідача про проживання із нею дітей у майбутньому. Також позивачем до суду подані письмові пояснення, в яких позивач стверджував, що на час закінчення розгляду справи по суті, між ним і відповідачем почали виникати суперечки з приводу місця навчання дітей, що пов`язано із необхідністю переведення дітей із закладу освіти, розташованого у Донецькій області до закладу освіти за фактичним місцем їх проживання у Київській області. Відповідач заперечує таку необхідність, наполягає на продовженні їх навчання у нинішньому закладі. Відповідач за останні місці дітей бачила лише декілька разів. Де вона наразі знаходиться, йому невідомо. Вважає, що на час закінчення розгляду справи по суті, між ним та відповідачкою є спір про місце проживання їх дітей. Просив суд задовольнити його позов у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Повідомив суду, що позивач і відповідач зареєстрували шлюб у 2013 році. Від спільного подружнього життя у сторін є двоє малолітніх дітей: [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2017 року народження. Сторони припинили шлюбні відносини і наразі визначили місцем проживання дітей із батьком. Позивач проживає у місті Обухові, а відповідачка у місті Мирнограді, яке є прифронтовим містом і є небезпечним для проживання дітей. Між сторонами виник спір з приводу місця проживання дітей, тому позивач звернувся до суду із цим позовом. Позивач та відповідачка припинили сімейні відносини на початку 2023 року. Діти на час припинення сімейних відносин проживали із батьком за адресою: [ADDRESS] , сторони на час припинення сімейних відносин проживали у місті Обухові, де проживає відповідачка після припинення шлюбу не знає. У місті Обухові позивач проживає в орендованій квартирі, договір оренди укладався в усній формі. В квартирі проживає позивач і діти. Позивач є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , яка посада, звання, підрозділ він не знає. Позивач з 8 ранку до 18 години на службі, у нього звичний графік. Позивач щомісячно отримує дохід у розмірі, визначеному у довідці про його доходи. Виплати військовослужбовцю - це єдиний дохід позивача, про інші йому невідомо. Йому невідомо про наявність нерухомого майна у позивача. Підтримала вимоги позовної заяви і представник позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судовому засідання вимоги позову визнала у повному обсязі. Зазначила, що спочатку у них з відповідачем було все добре, відносини почали псуватися в грудні 2021 року. Наприкінці січня 2022 року вони припинили сімейні відносини. Діти залишились із колишнім чоловіком у м.Обухів. вони із чоловіком домовились, що вона повернеться у місто Мирноград, знайти роботу, забрати дітей до себе. Але почалась війна. Вони з відповідачем розлучилися. Вважає, що у неї немає можливості утримувати дітей. Працювала до 2022 року на Динасовому заводі, після звільнення сиділа вдома. Повернулася до [PERSON] в середині лютого 2022 року. Весь цей час шукала роботу, однак не знайшла, кілька разів виходила на ринок. Проживає за пропискою. Дітям весь цей час телефонувала, приїжджала в гості, коли була можливість. Останній раз була місяць тому. Вона не знає де працює колишній чоловік. Коли була в гостях бачила наявність їжі, з дітьми сидить сусідка. Доньки ходять на гуртки, на які водить сусідка. Після подачі заяви до суду вона з відповідачем розмовляли і дійшли висновку, що дітям краще жити з батьком. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи третя особа сповіщена належним чином. До суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи і врахування під час прийняття рішення висновку органу опіки та піклування та інтересів неповнолітньої дитини. Інші заяви по суті справи від учасників до суду не надходили. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 23 травня 2023 року ухвалою судді відкрите провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання 28 червня 2023 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області надати суду: висновок про доцільність, або ні визначення місця проживання дітей із батьком; акт обстеження побутових умов малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; відомості про місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також підстави такого проживання; відомості про місце навчання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також підстави такого навчання; характеристики стосовно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем навчання. Зобов`язано позивача [PERSON] надати суду: відомості про стан здоров`я малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; відомості про стан здоров`я позивача [PERSON] ; відомості про місце роботи позивача [PERSON] та отримувані ним доходи за останній рік до подачі позову у суд. Зобов`язано Відділення поліції № 2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області надати суду: відомості про притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності [PERSON] , [INFO] ; відомості про притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано Мирноградську центральну міську лікарню Донецької області надати суду: відомості про стан здоров`я [PERSON] , [INFO] . 28.06.2023 року, 10.07.2023 року підготовче судове засідання було відкладено. 08.08.2023 року підготовче провадження закінчене, призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 29.08.2023 року. Справа розглядалася по суті також 05.09.2023 року, 21.09.2023 року. 21.09.2023 провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення постійного місця проживання малолітніх дітей із батьком закрите за відсутності предмету спору. 20.03.2024 ухвала Димитровського міського суду Донецької області від 21.09.2023 Дніпровським апеляційним судом Донецької області скасована. Справа направлена для продовження її розгляду до суду першої інстанції. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2013 року. Їх шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 609, а розірвано 04.07.2023 Димитровським міським судом Донецької області (а.с.15,78). Позивач [PERSON] є батьком, а відповідачка [PERSON] - матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 16,17). Відомості щодо притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] відсутні (а.с. 25). Згідно довідки КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради № 195 від 08.06.2023 року, відповідач [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває та станом на 07.06.2023 року на стаціонарному та\\або амбулаторному лікуванні не знаходиться. Відомості про стан здоров`я відсутні (а.с. 26). Згідно довідок КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Донецької області» Амбулаторія № 3 загальної практики-сімейної медицини від 09.08.2023 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оглянуті, здорові, на Д-обліку не перебувають (а.с.87-88). Згідно довідки КП «Мирноградський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 09.08.2023 року [PERSON] , [INFO] , під наглядом у сімейного лікаря не знаходиться, за останні три роки за медичною допомогою не звертався (а.с.89). Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07.07.2023 року, позивач [PERSON] є військовослужбовцем, військова частина [NUMBER] , отримав дохід за жовтень 2022 року у розмірі 111519,39 грн, за листопад 2022 року - 128492,20 грн, за грудень 2022 року - 114739,53 грн, за січень 2023 року - 88894,09, за лютий 2023 року - 116986,37 грн, за березень 2023 року - 120557,80 грн (а.с.90). Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області в інформації від 25 серпня 2023 року не заперечує щодо того щоб малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали разом з батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки батьки [PERSON] та [PERSON] погоджуються, що місце проживання їх дітей повинно бути за місцем проживання батька [PERSON] (а.с.74). В судовому засіданні малолітня [PERSON] підтвердила, що проживає разом із батьком та сестрою Євою у місті Обухові. Мама з ними не проживає, інколи приїжджає до них у гості. Вона вважає, що ій краще проживати із батьком, а не з мамою. V. Оцінка суду. Дослідивши надані суду дані у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України якого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У свою чергу поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином, положення статті 6 Декларації прав дитини не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. За приписами статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно із частинами першою і другою статті 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до установлених у судовому засіданні обставин, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , з урахування інтересів дітей, враховуючи тривалість проживання їх з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, врахувавши відсутність у відповідачки наразі стабільного джерела доходу, поводження відповідачки на час закінчення розгляду справи по суті, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дітей з батьком чи негативно впливали на їх виховання та розвиток, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком - [PERSON] . При цьому суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. На підставі, ст. 161 СК України, ст.29 ЦК України,

Outcome: approved