Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом, який мотивував тим, що він являється власником житлового будинку [ADDRESS] . При зверненні до реєстратора щодо перереєстрації права власності мені стало відомо, що Рахівською державною нотаріальною конторою 09 жовтня 2006 року, реєстраційний номер обтяження № 3854417, здійснену на підставі повідомлення б/н Закарпатської контори Будбанку від 13 вересня 1984 року, архівний номер: 3381473LVOV37, архівна дата: 23 квітня 2002 року, дата виникнення: 13 вересня 1984 року, № реєстра: 486618-206, внутр. №F201CE3825F3392A313C, комментарий: 33-14/1984. До цього часу йому про обтяження не було відомо і ніхто ніколи жодних претензій з приводу даного обтяження не виявляв. У зв`язку з реорганізацією банківської системи СРСР у 1987 році Будбанк СРСР був реорганізований у Промбудбанк СРСР. На виконання Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17 липня 1987 року № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» [INFO] створив на території УРСР Український республіканський «Укрпромбудбанк». банк державного комерційного промислово-будівельного банку. 9 квітня 1992 року Національний банк України анулював реєстрацію Промбудбанку України про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків. Станом на 23 січня 2024 року Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію Національним банком України банку, який став правонаступником Промбудбанку України. Також, документи (справи) Будбанку СРСР на архівне зберігання до Національного банку не передавалися. Відносно громадянина [PERSON] Рахівським РВ ДВС арешт майна на нерухоме майно не накладався та станом на 16 квітня 2024 року арештів та заборон на відчуження на житловий будинок по [ADDRESS] , також не накладався. Оскільки, на даний час у позивача [PERSON] немає невиконаних майнових зобов`язань перед Закарпатською конторою Будбанк тому, існування заборони на житловий будинок у [ADDRESS] є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача на спадкування цього майна, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню. Ураховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачем, однак суттєво обмежує його право у розпорядженні таким, а відтак порушене право позивача на володіння та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене просить скасувати (обтяження) заборону (архівний запис) на відчуження житлового будинку [ADDRESS] , накладену Рахівською державною нотаріальною конторою 09 жовтня 2006 року, реєстраційний номер обтяження № 3854417, здійснену на підставі повідомлення б/н Закарпатської контори Будбанку від 13 вересня 1984 року, архівний номер: 3381473LVOV37, архівна Дата: 23 квітня 2002 року, дата виникнення: 13 вересня 1984 року, № реєстра: 486618-206, внутр. NoF201CE3825F3392A313С, комментарий: 33-14/1984. Ухвалою Рахівського районного суду від 06.02.2024 було відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання та запропоновано Відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд без його участі, позовні вимоги підтримує. Від відповідача Рахівської державної нотаріальної контори відзиву на позов не надходило, але 18.03.2024 надійшла заява, в якій Рахівська державна нотаріальна контора просить розглянути дану справу без участі державного нотаріуса. Позовні вимоги визнає. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Пред`являючи позов до Рахівської державної нотаріальної контори Яремчук Петро Петрович посилається на те, що накладення Рахівською державною нотаріальною конторою заборони порушує його право вільно володіти та розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 3 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). Вчиняючи нотаріальні чи реєстраційні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної чи реєстраційної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України). Обміркувавши вказані норми, суд зауважує, що: укладення договору застави (іпотеки) або її виникнення на основі рішення суду чи при наявності юридичних фактів, вказаних в законі, зумовлює виникнення між заставодержателем і заставодавцем додаткового (акцесорного) зобов`язання відносно до основного, забезпеченого заставою (іпотекою). З огляду на похідний характер застави (іпотеки), виконання забезпеченого заставою основного зобов`язання або його припинення з інших підстав припиняє право застави (іпотеки); стаття 609 ЦК України присвячена такій підставі припинення зобов`язання як ліквідація юридичної особи. Під ліквідацією розуміється спосіб припинення юридичної особи без правонаступництва. Юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина п`ята статті 104 ЦК України). Ліквідація для юридичних осіб призводить по своїй суті до аналогічних правових наслідків, що і смерть фізичної особи, тобто, обумовлює припинення правоздатності юридичної особи. Замість припиненої юридичної особи не виникає іншої юридичної особи, яка наділяється її майном; зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як за добровільного, так і за примусового порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання. У даній справі встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено витягом про державну реєстрацію прав №29843763 від 04.05.2011, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.04.2011 та інформацією з реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №360651758 від 02.01.2024 року, на який Рахівською держнотконторою 09.10.2006 року на підставі повідомлення б/н від 13.09.1984 року Будбанку накладено обтяження - заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження №3854417, архівний номер 3381473LVOV37, архівна Дата: 23 квітня 2002 року, дата виникнення: 13 вересня 1984 року, № реєстра: 486618-206, внутр. NoF201CE3825F3392A313С, комментарий: 33-14/1984. Відповідно до норм Цивільного кодексу України як 1963 року, яке діяло на момент виникнення даних правовідносин, так і норм чинного цивільного кодексу України позика - це можливість отримати кошти на будь-які цілі чи майно у користування певний термін абсолютно безкоштовно чи під невеликий відсоток користування. Згідно з повідомленням Національного банку України 24-0006/5672, яке надано на адвокатський запит, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 07.04.1959 "Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень" та Постанови Ради Міністрів СРСР від 07.04.1959 № 369 "Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень" функції Сільгоспбанку та комунальних банків СРСР покладено на [INFO] . 27.09.1991 Національний банк України зареєстрував статут Державного комерційного промислового-будівельного банку України (далі - Промбудбанк України), про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків? за номером 1. 09.04.1992 Національний банк України анулював реєстрацію Промбудбанку України, про що Республіканської книги реєстрації банків. здійснено відповідний запис до Станом на дату надання відповіді Державний реєстр банків не містить відомостей щодо реєстрації Національним банком України банку, який став правонаступником Промбудбанку України. Отже, Будбанк ліквідований без правонаступництва. Позивач звернувся до Рахівської державної контори із заявою про зняття обтяження з нерухомого майна, але державний нотаріус відмовила у такому, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус знімає заборону на відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, або за рішенням суду, або в інших випадках, передбачених законом. Отже, зняття заборони нотаріусом без рішення суду є неможливим. Як вбачається з довідки Рахівського відділу державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області №24.6-37/3781 державним виконавцем під час примусового виконання виконавчих проваджень, арешти на майно [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , не накладалися. Суд звертає увагу, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як у добровільному, так і за примусовому порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання. З урахуванням установлених обставин у цій справі, положень статті 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи позикодавця - Будбанку за зобов`язаннями між останнім та [PERSON] , існують підстави для висновку про припинення зобов`язань Позивача, та внаслідок цього припинення заборони на майно [PERSON] , що було накладене державним нотаріусом за повідомлення Будбанку від 13.09.1984 року. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; смертю відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором або смертю другого з подружжя, що уклали спадковий договір; смертю другого з подружжя, яке склало спільний заповіт подружжя; відчуженням майна, переданого під виплату ренти; спливом строку, на який накладено заборону відчуження; рішенням суду; судовим рішенням про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою, про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; зверненням органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; в інших випадках, встановлених законодавством. Нотаріус знімає заборону відчуження рухомого майна у випадках, встановлених законодавством. Суд зауважує, що належним відповідачем за вимогами про скасування заборони (обтяження) мав би бути Будбанк, діяльність якого припинена без правонаступника юридичної особи. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення заборони у статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право [PERSON] на його майно, адже хоч він користується ним в повному обсязі як власник, проте позбавлений можливості розпоряджатися ним. Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (така правова позиція неодноразово була викладена у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина перша статті 8 ЦК України). Верховний Суд у Постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20 провадження № 61-11106св21 надав роз`яснення частини першої статті 8 ЦК України, де зазначив, що: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин. Касаційний суд зауважив, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації) та констатував, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслив, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. У даній справі, з урахуванням наявних підстав вважати зобов`язання [PERSON] перед Будбанком припинено, а сам Будбанк ліквідований без правонаступництва, у Рахівському районному відділі ДВС за позивачем не значиться жодних боргових чи інших зобов`язань, в межах якого було б накладено арешт на це майно, тому, на думку суду є доведеним факт припинення зобов`язання [PERSON] , отже суд вважає за необхідне задовольнити даний позов, адже є доведеними підстави для скасування обтяження - заборони на відчуження нерухомого майна [PERSON] , зокрема житлового будинку [ADDRESS] , що було накладене Рахівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 13.09.1984 року Будбанку. Рішення суду про скасування обтяження є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна.

Outcome: approved