Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, у якому просять визнати за ними право власності по 1/2 частині кожній на житловий будинок з належними до нього господарськими будовами та спорудами [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] помер їх батько та чоловік відповідно - [PERSON] . Після його смерті у спадок залишився житловий будинок [ADDRESS] . Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75621905 за параметрами пошуку [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Так як на момент смерті [PERSON] вони проживали разом зі спадкодавцем, то у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину за померлим. У січні 2024 року з метою оформлення спадщини за покійним вони звернулися до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаша В., який листом № 09/01-16 від 30 січня 2024 року повідомив, що правовстановлюючий документ на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відсутній, тому для вирішення зазначеного питання їм необхідно звернутися до суду. Так, житловий будинок [ADDRESS] побудований покійним [PERSON] , однак за життя він не отримав правовстановлюючих документів. Згідно технічного паспорта, вказаний житловий будинок збудований у 1975 році. Згідно виписки з погосподарської книги № 15/06-21 від 26 січня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований особовий рахунок об`єкта погосподарського обліку № [NUMBER] в по господарській книзі № 3 за 1996-2000 роки. Голова дворогосподарства - [PERSON] . З огляду на вищевикладене просять позов задовольнити. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2024 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] , а також їх представник - адвокат Зизич Н.Ю. не з`явилися, однак остання подала заяву про проведення розгляду справи без їх участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила такі задовольнити, а також не вирішувати питання понесених позивачами судових витрат. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25 січня 2024 року, актовий запис № 4 (а. с. 9, 10, 11, 12, 13). Також суд встановив, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований особовий рахунок об`єкта погосподарського обліку № [NUMBER] в погосподарській книзі № 3 за 1996-2000 роки; головою дворогосподарства був [PERSON] , про що свідчить Виписка з погосподарської книги, видана Сімерським старостинським округом Перечинської міської ради Закарпатської області 26 січня 2024 року за № 15/06-21 (а. с. 19). Згідно Витягу про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 28 лютого по 01 березня 2003 року, наданого Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області 18 січня 2024 року за № 51/14-11, за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані, зокрема, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачі зареєстровані за вказаною адресою по теперішній час (а. с. 14). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася 01 березня 2003 року і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним застосувати до даних правовідносин норми ЦК УРСР. Так, відповідно ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ст. 529 ЦК Української РСР). Відповідно до ч. 2 ст. 548, ст. 525 ЦК Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Позивачі [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги протягом строку, встановленого ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступили в управління спадковим майном, так як були зареєстровані та проживали у останньому, згідно ст. 553 цього Кодексу від прийняття спадщини не відмовилися (а. с. 7, 8, 14), а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено (а. с. 14, 17, 18), тому вважаються такими, що її прийняли у рівних частках (по 1/2). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 75621905 та Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 75621880 від 30 січня 2024 року, наданих приватним нотаріусом Маріашем В.І., спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , не заведена (а. с. 17, 18). Згідно архівної довідки, наданої Адміністратором відділу «ЦНАП» Перечинської міської ради № 19/14-11 від 16 січня 2024 року, в архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації», що переданий на зберігання вказаній міській раді, відсутня інвентаризаційні справа щодо реєстрації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаша В.І. від 30 січня 2024 року № 09/01-16 позивачам [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та на момент смерті постійно проживав по [ADDRESS] , на відповідну частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, так як відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на вказане нерухоме майно та відсутні відомості про реєстрацію права власності на зазначене майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 16). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 41, ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом; кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, з врахуванням вищевикладеного, а також беручи до уваги, що у позивачів [PERSON] та [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, суд встановив, що згідно квитанцій до платіжних інструкцій на переказ готівки № 3930120019 та № 3930120021 від 01 березня 2024 року позивачами [PERSON] та [PERSON] сплачено по 786,30 грн судового збору відповідно (а. с. 5, 6). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, адвокат Зизич Н.Ю., з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених позивачами судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved