Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

08 грудня 2023 року представник позивача [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 2835662 у розмірі 27\~247,56 грн., за кредитним договором № 19327-02/2022 в розмірі 20\~944,00 грн., а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі : 48\~191,56 грн., а також понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклав з [PERSON] кредитний договір №19327-02/2022. За яким ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 7000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,5% на добу. ТОВ «ФК «Інвеструм» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7000 гривень. Крім цього, 19 січня 2022 року ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір №2835662. За яким ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 7400 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,99% в день. ТОВ «Лінеура Україна» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7400 гривень. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором № 2835662 у розмірі 27\~247,56 грн., за кредитним договором № 19327-02/2022 в розмірі 20\~944,00 грн. ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Лінеура Україна» уклали з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договори факторингу. За умовами яких, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги за вищевказаними кредитними договорами та договором позики. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 48191,56 гривень. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Натомість в прохальній частині просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Клопотань та відзиву на позов не подала. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом\~вимог ч.\~5\~ст.\~268\~ЦПК України\~датою ухвалення\~рішення,\~ухваленого за\~відсутності учасників\~справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У статті 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 19 січня 2022 року ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2835662. За яким ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 7400 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,99% в день (а.с.6-11). ТОВ «Лінеура Україна» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7400 гривень. Крім того, 17 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклав з [PERSON] договір про надання фінансового кредиту №19327-02/2022. За умовами якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 7000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів, повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,5% на добу (а.с.23-25). ТОВ «ФК «Інвеструм» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7000 гривень. Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконала свої зобов`язання за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2835662 та договором про надання фінансового кредиту №19327-02/2022, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка в загальному розмірі становить 48191,56 грн. 17 травня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» уклав з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу №17052023 (а.с.17-19). За цим договором ТОВ «Лінеура Україна» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2835662 від 19 січня 2022 року. Дана обставина підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №17052023 від 17 травня 2023 року (а.с.21). 08 грудня 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклав з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу №08122022 (а.с.28-30). За цим договором ТОВ «ФК «Інвеструм» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №19327-02/2022 від 17 лютого 2022 року. Дана обставина підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №08122022 від 08 грудня 2022 року (а.с.31). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад»\~ЦК України. Відповідно вимог ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступ-лення права вимоги). Виходячи із цих норм, зокрема, п. 1, 2 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи право-наступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, пере-творення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Згідно вимог\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13) зазначено, що виходячи зі змісту статей\~512,\~514 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.\~12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичаль-ника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно статті 1048 цього Кодексу. Правильність розрахунку не викликає у суду сумнівів. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодав-ства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності\~за неможли-вість виконання ним грошового зобов`язання. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитними договорами. На підставі викладеного суд прийшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме відповідач\~\~має сплатити позивачу суму за боргова-ності за кредитним договором № 2835662 у розмірі 27\~247,56 грн., за кредитним договором № 19327-02/2022 в розмірі 20\~944,00 грн., а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 48\~191,56 грн. У відповідно до вимог\~ст. 133, 141 Цивільного процесуального кодексу України\~\~судові витрати в розмірі 2684,00 грн. по сплаті судового збору, понесені позивачем (платіжною інструкція кредитового переказу коштів № 48877 від 07 листопада 2023 року) підлягають стягненню на його користь з [PERSON] . Враховуючи наведене та

Outcome: approved