Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

14 травня 2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Енергодар Запорізької області. Заяву обґрунтовує тим, що його батько, громадянин України, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Енергодар, Запорізької області, яке на день його смерті і на сьогоднішній день є тимчасово непідконтрольною уряду України територією. Факт смерті його батька підтверджується медичним свідоцтвом про смерть № 330 виданим 28 березня 2024 року Медико-санітарною частиною № 145 ФГБУЗ «Південного окружного медичного центру Федерального медико-біологічного агентства» та свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 12 квітня 2024 року Територіальним відділом ЗАГС м. Енергодар Управління ЗАГС Запорізької області. Зазначає, що медичне свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, видані органами на тимчасово окупованій території України, тому є недійсними і не створюють правових наслідків. Встановлення факту смерті батька необхідне йому для реєстрації його смерті на території України та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. Ухвалою суду від 14 травня 2024 року заяву було залишено без руху, 16 травня 2024 року недоліки було усунуто. В судове засідання заявник не з`явився, звертаючись до суду із заявою просив розглядати справу без його участі, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим на підставі ст. 223 ЦПК України розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки в ній достатньо доказів для ухвалення рішення. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом було встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] в довідці від 31 травня 2022 року № 4807-7001243881 вказано [ADDRESS] , фактичним місцем проживання - [ADDRESS] . Згідно копії медичного свідоцтва про смерть № 330 , виданого 28 березня 2024 року так званою, вказаною російською мовою «Медико-санитарной частью № 145 ФГБУЗ «Южного окружного медицинского центра Федерального медико-биологического агенства» [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , реєстрація за місцем проживання (перебування) померлого: [ADDRESS] . 12 квітня 2024 року так званим, вказаним російською «Территориальным отделом ЗАГС города Энергодар Управления ЗАГС Запорожской области» було видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Енергодар, Запорізької області. Вказані документи відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України», є недійсними та не створюють правових наслідків. Частиною першою ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Пунктами 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні. Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Виходячи із викладеного, суд вважає за можливе застосувати загальні принципи «Намібійські винятки», застосування яких відображалось у рішенні ЄСПЛ у справі «Кіпр проти Туреччини» та в інших рішеннях Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Зважаючи на те, що заявника при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 605,60 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved