Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження на ім?я [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] від 29.10.2007, зареєстрована Калуським міським державним нотаріусом. Підставою для даної заборони являється повідомлення від 16.12.1986. (Будбанк, номер 3Б-7), а саме: архівна заборона № 85806-1332 від 16.12.1986 внутрішній № CB0134342BF1592B7649, в якому вказувалось про об?єкт обтяження будинок на [ADDRESS] та будинок на [ADDRESS] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що за період 2022-2023 років ним з допомогою інших членів сім?ї було здійснено реконструкцію будинку по [ADDRESS] . Для узаконення змін в будинку вони звернулись до ОКП "Івано-Франківське ОБТ" для виготовлення нового технічного паспорта. Після чого їх попросили надати документи для підтвердження права власності на будинок. Однак в ході перевірки наданих ним документів та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, було зазначено, що відносно нього накладена заборона на нерухоме майно реєстраційний номер 5923722 від 29.10.2007, зареєстрована Калуським міським державним нотаріусом. Підставою для даної заборони являється повідомлення від 16.12.1986 (Будбанк, номер 3Б-7), а саме: архівна заборона № 85806-1332 від 16.12.1986 внутрішній № CB0134342BF 1592B7649, в якому вказувалось про об?єкт обтяження: будинок на [ADDRESS] ( [ADDRESS] та будинок на [ADDRESS] . Після чого він дуже здивувався, оскільки в даний період часу, який зазначений в повідомленні банку, жодних позик в Будбанку СРСР не робив, взагалі будь-яких банківських позик не брав. В період СРСР банківські послуги були непоширеним явищем, та і причин для цього в нього в той період не було. Тому існування заборони на відчуження майна та підстава, через яку вона виникла, викликало в нього здивування. 02.02.2024 він звернувся до Виконавчого комітету Калуської міської ради зі заявою про надання йому копії рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та 05.03.2024 отримав відповідь, що витребування (вилучення) подібних документів здійснюється виключно за рішенням суду. Після чого, ним була подана заява до архівного відділу Калуського міськрайонного суду щодо проведення перевірки, чи не було відносно нього рішення суду за період 1986 року, та 30.01.2024 та він отримав відповідь про відсутність справ відносно нього в зазначений період. Також Калуський відділ ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом 29.01.2024 зазначив про відсутність виконавчих документів про стягнення з нього боргів в користь держави, фізичних та юридичних осіб. Отже, до цього часу йому про обтяження не було відомо, і ніхто ніколи жодних претензій з приводу даного обтяження не виявляв. Щодо наявності правонаступника Будбанку СРСР, то на адвокатський запит від 12.02.2024 надійшла відповідь про те, що станом на 20 лютого 2024 року Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію Національним банком України банку, який став правонаступником Промбудбанку України. Також документи (справи) Будбанку СРСР на архівне зберігання до Національного банку не передавалися. Додатково у відповіді НБУ зазначалось, що документи Будбанку СРСР, у тому числі, і документи щодо заборони від 16.12.1986 на архівне зберігання до Національного банку України не передавалось. Таким чином, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує його право приватної власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об?ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 01.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву. 24.04.2024 позивач подав до суду заяву, в якій, зокрема, судовий розгляд просить проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 24.04.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: з інформаційної довідки № 352262416 від 30.10.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на ім?я [PERSON] наявне обтяження у виді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер 5923722, від 29.10.2007, зареєстроване Калуським міським державним нотаріусом. Підставою для даної заборони являється повідомлення від 16.12.1986 (Будбанк, номер 3Б-7), а саме: архівна заборона № 85806-1332 від 16.12.1986 внутрішній № CB0134342BF1592B7649. Об?єктом обтяження є будинок на [ADDRESS] та будинок на [ADDRESS] (а.с. 17-18). Відповідно до листа начальника управління ліцензування банків Департаменту ліцензування банків Національного банку України від 20.02.2024 № 27-0007/13180 станом на 20 лютого 2024 року Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію Національним банком України банку, який став правонаступником Будбанку СРСР. Документи Будбанку СРСР, у тому числі і документи щодо заборони від 16.12.1986, на архівне зберігання до Національного банку України не передавалось (а.с. 19-20). Завідувач Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву повідомив [PERSON] , що за наявними відомостями архівного фонду № 12, справа № 139 б, а.с.15 Калуською міською державною нотаріальною конторою 16.12.1986 було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження архівні відомості про арешт (заборона) відчуження нерухомого майна за адресою [ADDRESS] згідно повідомлення Калуського Будбанку. Власником будинку зазначено [PERSON] , який проживав за адресою [ADDRESS] . Згідно акта № 1 «Про виділення для знищення документів, які не підлягають зберіганню» Калуської міської державної нотаріальної контори від 03.01.2002, схваленого Експертною комісією Управління юстиції в Івано-Франківській області 17.02.2004 протокол ЕК № 2, справи за індексом № 2-17 «Розпорядження по накладенню і зняттю заборон (арештів) відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, тощо» за період з 1944 року по 1992 рік знищено, що підтверджується листом від 05.02.2024 № 90/01-17 (а.с. 21). На виконанні у Калуському відділі ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 29.01.2024 відсутні виконавчі документи про стягнення із [PERSON] боргів на користь держави, фізичних та юридичних, що підтверджується листом № 29 від 30.01.2024 (а.с. 22). Згідно з листом № 01-39/2024/2 від 14.06.2022 керівник апарату Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області повідомила [PERSON] про те, що згідно алфавітних покажчиків за 1986 рік цивільна справа відносно нього Калуським міським судом не розглядалася (а.с. 23). Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право власності є непорушним.\~ Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319\~Цивільного кодексу\~України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст.\~321\~Цивільного кодексу\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі «Перший протокол», «Конвенція»): кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто неможе бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява № 6833/74 від 13.07.1979, в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». Будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лекіч проти Словенії», заява № 36480/07, пункт 95, від 11 грудня 2018). Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Статтею 609\~ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов?язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Судом встановлено, що Будбанк СРСР, на підставі повідомлення якого було встановлено відповідне обтяження на ім`я позивача, реорганізовано у зв`язку вказана юридична особа вважається припиненою, водночас реєстрація правонаступників Будбанку СРСР станом на 20 лютого 2024 року не здійснювалася. Окрім цього, станом на 22.04.2024 відсутні будь-які відкритті виконавчі провадження про стягнення з позивача боргів на користь держави, фізичних та юридичних осіб, а також Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за 1986 рік, коли відносно нього була внесена спірна заборона, не розглядалася цивільна справа. При цьому завідувач Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву повідомив, що надати копію відповідної архівної заборони не представляється можливим, оскільки дані документи знищені, а також заборона від 16.12.1986 на архівне зберігання до Національного банку України не передавалось. З огляду на викладене, суд, вважає, що наданими доказами підтверджено відсутність на цей час правових підстав для наявності обтяження на ім`я позивача у виді заборони на нерухоме майно. А тому, враховуючи, що накладене обтяження перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, суд дійшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 104, 316, 317, 319, 321,\~609 ЦК України,

Outcome: approved