Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про відшкодування\~завданої майнової\~шкоди,\~який мотивує\~тим,\~що між\~Приватним акціонерним\~товариством «Страхова\~компанія «ПЗУ\~Україна» і\~ [PERSON] було\~укладено договір\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №\~АІ 8660887\~від 18.09.2015\~року,\~за яким\~страховик зобов`язався\~відшкодовувати шкоду\~заподіяну страхувальником\~життю здоров`ю\~та майну\~потерпілих при\~експлуатації забезпеченого\~транспортного засобу,\~а саме:\~автомобіля HYUNDAI\~Sonata,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] .\~01.07.2016\~року в\~м.\~Києві сталася\~дорожньо-транспортна\~пригода,\~за участю\~забезпеченого автомобіля\~під управлінням\~водія [PERSON] \~та автомобіля\~CHEVROLET\~Lacetti,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] під\~управлінням водія\~ [PERSON] .\~В результаті\~дорожньо-транспортної\~пригоди було\~пошкоджено автомобіль\~CHEVROLET\~Lacetti,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] .\~Згідно з\~постановою Печерського\~районного суду\~міста Києва\~від 06.10.2016\~року особою\~винною в\~скоєні адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП,\~що призвело\~до настання\~ДТП є\~водій [PERSON] . ПрАТ «СК\~«ПЗУ Україна»\~сплатило на\~користь потерпілої\~особи страхове\~відшкодування в\~сумі 3176\~грн.\~64\~коп.\~Виплата страхового\~відшкодування була\~здійснена ПрАТ\~«СК «ПЗУ\~Україна» на\~підставі заяви\~про виплату\~страхового відшкодування\~від 01.07.2016\~року та\~страхового акту\~№ UA2016070100027/L02/01\~від 05.08.2016\~року.\~Відповідно до\~абз.\~«ґ» п.п.\~38.1.1.\~п.\~38.1\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик\~після виплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов до\~страхувальника або\~водія забезпеченого\~транспортного засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду якщо\~він не\~повідомив страховика\~у строки\~і за\~умов,\~визначених у\~підпункті 33.1.2\~пункту 33.1\~статті 33\~цього Закону. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У зв`язку з тим, що відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Просить суд позов задовольнити. Стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 3176 грн. 64 коп. та стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» витрати на оплату судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення та розглядати справу без участі позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 01.07.2016 об 11-50 год. водій [PERSON] в [ADDRESS] , керуючи автомобілем Хюндай, д.н. [NUMBER] , під час руху автомобіля заднім ходом, не забезпечив безпеки маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Шевролет, д.н. [NUMBER] , транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Судом встановлено, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення, а саме даними, що містяться в: - протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №364714; - схемі дорожньо-транспортної пригоди; - поясненнях водіїв, долучених до протоколу. Дії [PERSON] суд кваліфікував за ст.124 КУпАП, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року. Факт скоєння ДТП в м. Києві по вул. Кутузова, 01.07.2016 року, зіткнення, за участю автомобіля марки HYUNDAI SONATA, номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] та автомобіля марки CHEVROLET LACETTI, номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , підтверджено довідкою № 95287068 від 01.07.2016 року про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно полісу № АІ/8660887 вбачається, що HYUNDAI SONATA, номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , який був водієм при вказаній 01.07.2016 року ДТП, було застраховано в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», строк дії полісу 20.09.2015р. по 19.09.2016 року, страхова сума за шкоду заподіяну майну: п`ятдесят тисяч гривень, розмір франшизи: нуль гривень. 01.07.2016\~року водій,\~пошкодженого транспортного\~засобу CHEVROLET\~LACETTI,\~номерний знак\~ [NUMBER] , власником якого є [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування ОСЦПВВНТЗ . Відповідно до калькуляції EurotaxGlasss № 169454 від 01.07.2016 та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA2016070100027/L02/01: договір страхування (поліс) № АІ8660887, страхувальник: [PERSON] , потерпілий: [PERSON] , об`єкт страхування: HYUNDAI SONATA - вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 3176,64грн. Згідно з Страховим актом № UA2016070100027/L02/01 від 05.08.2016 р. та платіжного доручення № 44747 від 05 серпня 2016 р. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило страхове відшкодування ( [PERSON] , пасп. СНО90746 ІПН [NUMBER] ) по дог. АІ.8660887 від 18.09.2015 3 176,64грн. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону №1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-ІV). Відповідно до п.п. 9.1,9.2 ст. 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону № 1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] . Частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved