Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] страхове відшкодування (першу (авансову) частину у розмірі 297000 грн. Позивні вимоги обґрунтовує тим, що 13.11.2014 між сторонами укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №003467, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом SAAB 9-3 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та застрахованим додатковим обладнанням до нього. У період страхування, а саме 03.03.2015 застрахований транспортний засіб було викрадено, що згідно з п.19.1.2 договору є страховим випадком. Відповідно до 24.2.4 договору у разі втрати транспортного засобу внаслідок страхового ризику «Незаконне заволодіння» страховик приймає рішення щодо виплати першої (авансової) частини страхового відшкодування, розмір якої згідно з п.23.15.1 договору становить 30% належного страхового відшкодування та виплачується після порушення кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом за умови надання страхувальником відповідних документів та предметів, відповідно до п. 23.15.1 договору та проводить таку виплату протягом 25 робочих днів з дня надання страхувальником страховику заяви про подію та необхідних документів. Оскільки відповідно до п.23.4.3 договору розмір страхової виплати при незаконному заволодінні транспортним засобом розраховується за формулою дійсна вартість транспортного засобу на дату настання страхового випадку помножити на коефіцієнт недострахування та мінус франшизу і суми відшкодувань, що отримані від осіб, відповідальних за збитки, додаткові витрати і несплачені страхові внески, а дійсна вартість транспортного засобу встановлена сторонами у сумі 990000 грн. (п.6.6 договору), така вартість не змінилася, франшиза нульова, додаткових витрат не має, внески сплачені повністю, а тому розмір відшкодування становить 990000 грн., відповідно перша (авансова) частина страхового відшкодування складає 297000 грн. Позивач 23.04.2015 у визначеному договором порядку заявив про настання страхового ризику та подав заяву про виплату страхового відшкодування, однак 16.07.2015 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі порушення позивачем п.25.1.3, 20.2.2.2, 25.1.3, 25.1.6, 22.3, 22.2.3, 25.1.6 договору, мотивуючи таку відмову тим, що ключі від автомобіля, які вилучені правоохоронними органами не є оригінальними, та крім цього позивач надав неправдиві відомості про дату вилучення таких ключів. Також під час укладення договору страхування позивач повідомив неправдиві відомості щодо наявності на автомобілі сигналізації та про минулі страхові події. Однак з такими твердженнями відповідача позивач категорично не погоджується та вважає, що у виплаті страхового відшкодування було відмовлено безпідставно та необґрунтовано, оскільки ключі від автомобіля та відомості про них не є предметом договору, відтак розбіжності щодо часу вилучення у позивача правоохоронними органами ключів від автомобіля не є підставою відмови у виплаті страхового відшкодування в силу положень п.25.1.3 договору. Відсутності інформації про минулі страхові події також не стосується предмета договору страхування, а відмова у виплаті страхового відшкодування в такому випадку передбачена лише у разі зміни ступеня страхового ризику, тоді як такої зміни під час дії договору страхування не відбулось. Крім того, транспортний засіб був обладнаний електронною системою захисту - імобілайзером, який вміщений у ключ транспортного засобу і не має інших брелків, тому інформація про наявність на транспортному засобі електронної системи захисту відповідає дійсності. Що стосується тверджень про те, що вилучені правоохоронними органами ключі не є оригінальними, то саме ці ключі відповідач оглядав, склавши та без зауважень підписавши акт огляду транспортного засобу, та застрахував автомобіль саме з цим комплектом ключів, який позивач і надав правоохоронним органам. Крім цього, на адвокатський запит від 27.02.2020, скерований Crystal Way Inc, Chigago, USA, 03.06.2020 було отримано відповідь, згідно з якою транспортний засіб був куплений та відправлений в Європу лише з одним ключем, який є дублікатом, який не було вироблено на заводі. Таким чином ключ, який придбала Crystal Way Inc разом з автомобілем не був оригінальним ключем до транспортного засобу із самого початку, а тому у позивача не було об`єктивної можливості передати відповідачу оригінальний ключ. В той же час, відповідач самостійно за результатами огляду транспортного засобу застрахував автомобіль саме з тим комплектом ключів, який був наданий йому позивачем. Ухвалою від 20.07.2021 постановлено відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою [PERSON] , поданою його представником [PERSON] , до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення першої (авансової) частини страхового відшкодування. Разом з тим 25.08.2023 на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи із ухвалою Львівського апеляційного суду від 31.07.2023, якою постановлено апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити; Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 20 липня 2021 року скасувати, справу за позовною заявою [PERSON] , подану його представником [PERSON] , до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення першої (авансової) частини страхового відшкодування направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі. Ухвалою від 11.09.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.10.2023, яке неодноразово відкладалося, востаннє на 22.05.2024. Крім цього, 27.11.2023 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, однак у задоволенні такого у судовому засіданні 10.04.2024 відмовлено. Крім цього, зазначив, що обставини, встановлені рішенням Личаківського районного суду від 11.07.2019 щодо відсутності у позивача права на отримання страхового відшкодування щодо події, яка сталася 03.03.2015 мають преюдиційне значення та відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив такі задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.979 ЦК України, в редакції чинній на час укладення між сторонами договору, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору Згідно з п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, в редакції чинній на час укладення між сторонами договору, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Частиною першою ст.990 ЦК України, в редакції чинній на час укладення між сторонами договору, передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на час укладення між сторонами договору, передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3 частини першої статті 26 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на час укладення між сторонами договору, визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Аналогічне право страховика закріплене в п. 25.1.3 договору страхування. Також підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, відповідно до п. 25.1.6. договору, є невиконання або неналежне виконання страхувальником обов`язків, передбачених договором. Результат системного аналізу договору страхування, Закону України «Про страхування» та згаданих вище положень ЦК України свідчить про те, що законом та договором передбачений захист страховика від недобросовісних страхувальників, який полягає у праві відмовити страхувальнику у виплаті страхового відшкодування у випадку подання свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Личаківського районного суду від 11.07.2019, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21.01.2020, у справі №463/155/17 за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про визнання частково недійсним договору страхування, стягнення страхового відшкодування, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені, встановлено, що 13.11.2014 між сторонами укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №003467, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки SAAB, модель 9-3, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та застрахованим додатковим обладнанням до нього. Термін дії договору з 14.11.2014 по 13.05.2015. Страховим випадком згідно з умовами договору є пошкодження, знищення або втрата ЗТЗ (ЗДО) внаслідок подій, які зазначені в п. 6.1 - п. 6.6 цього договору та відбулись протягом строку дії та у місці дії договору. Одним з таких страхових випадків є незаконне заволодіння. Згідно з витягом з ЄРДР від 03.03.2015, застрахований транспортний засіб було викрадено. 23.04.2015 позивач подав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування. Листом від 21.05.2015 відповідач повідомив позивача про те, що строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування продовжено, а листом від 16.07.2015 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування з підстав, про які зазначив позивач у позовній заяві. Відповідно до 22.2.3 договору страхування, у разі настання ризику «незаконне заволодіння» додатково до документів, які визначені в п. 22.1 цього договору страхувальник надає повний комплект оригінальних ключів від ЗТЗ та повний комплект пультів керування системами проти викрадення або ключів від них (якщо такі системи були встановлені на ЗТЗ). Не надання страхувальником страховику документів та предметів, визначених в п. 22.2.2 - п. 22.2.3 договору (або надання не повного пакету документів) дає право страховику відмовити у виплаті страхового відшкодування, крім випадків, якщо ці документи та предмети залучені правоохоронними органами до матеріалів кримінальної справи - п. 22.3.1 договору страхування. Відповідно до листа слідчого СВ Жовківського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 26.06.2015 № 5559, позивач передав ключі до Жовківського РВ 17.03.2015р. та згідно з висновком експерта № 7253/15-33 від 29.04.2015, надані механічний ключ та брилок не являються комплектами ключа автомобіля SAAB, модель 9-3. Брилок не відповідає зразку з аналогічного комплекту ключа до автомобіля SAAB, 9-3 2011 модельного року, механічний ключ відповідає зразку з аналогічного комплекту ключа, зображення якого мітиться в каталозі автомобільних ключів. Також у даному висновку міститься інформація про те, що проводилось порівняння зображень, опису конструктивних та функціональних особливостей ключів викладених в інструкції по експлуатації автомобіля SAAB 9-3 та в каталозі автомобільних ключів з комплектом ключів наданих на дослідження в результаті чого встановлено, що наданий брилок не відповідає зображенню, конструктивним та функціональним особливостям. Загальний вигляд ключів від автомобіля SAAB, модель 9-3, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , які знаходяться на столі в ресторані «Диканька», що в смт. Куликів Жовківського району Львівської області та які були надані слідчому 03.03.2015 лише для огляду відображені на відповідній фототаблиці, копія якої долучена до матеріалів справи. Крім того, загальний вигляд ключів від автомобіля SAAB, модель 9-3, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] відображено слідчим на фототаблиці від 17.03.2015 і в такому ключі відсутні кнопки для дистанційного закривання/відкривання дверей, постановки автомобіля на сигналізацію, тощо. Однак, такий комплект ключів візуально відрізняється від тих, які зображені на фотознімках автомобіля позивача і саме про таку відмінність повідомив допитаний в межах кримінального провадження свідок - працівник автосалону, у якому автомобіль позивача до його викрадення відчужувався з викладенням фотознімків про автомобіль в мережі Інтернет (https://rikauto.com.ua/ua/used/869). За наведених вище обставин відповідач правомірно не визнав оригіналом наданий правоохоронним органам комплект ключів і як наслідок, правомірно прийняв рішення про порушення позивачем вимог п. 22.2.3 договору та обґрунтовано відмовив у виплаті страхового відшкодування, врахувавши також розбіжності в показах позивача щодо часу вилучення у нього ключів від автомобіля та неповну інформацію про минулі страхові випадки. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вказаним вимогам позивачем в ході розгляду справи не представлено суду доказів дотримання ним вимог п. 22.2.3 договору та необґрунтованості відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування, зокрема (першої (авансової) частини) у розмірі 297000 грн., а тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. Не спростовують вказаних висновків і посилання позивача на отримання 03.06.2020 відповіді на адвокатський запит від 27.02.2020, скерований Crystal Way Inc, Chigago, USA, згідно з якою транспортний засіб був куплений та відправлений в Європу лише з одним ключем, який є дублікатом, який не було вироблено на заводі, оскільки як вбачається зі змісту заяви на страхування транспортного засобу та додаткового обладнання «Каско без виключень» від 13.11.2014 №003467, позивачем зазначено про наявність саме одного комплекту ключів, а не одного ключа.

Outcome: dismissed