Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

21.12.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] , в якій представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 709588823 в розмірі 31313, 60 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовані наступним. 21.08.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладений кредитний договір № 709588823, за умовами якого відповідачеві надано кредит у розмірі 6500, 00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`ячався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим Договором. 31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 161 від 23.11.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеному між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 709588823. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідача в сумі 31313, 60 грн., з яких: 6499, 85 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 24813, 75 грн. сума заборгованості за відсотками. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, що стало підставою звернення до суду. 21.12.2023 вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. 22.12.2023 судом здійснено запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду 22.12.2023. Ухвалою судді від 22.12.2023 було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.01.2024 до суду від представника відповідача адвоката Литвиненка В.Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить в задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що відповідач не був ознайомлений з умовами отримання кредитів, та не був належним чином повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні. Зазначає, що після спливу строку кредитування з 21.09.2021 припиняється право нараховувати проценти, пеню та штрафи, разом з цим позивачем необгрунтовано заборгованість нарахована станом на 06.12.2023. Крім того, посилається, що позивачем до позовної заяви не надані правовстановлюючі документи ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним позивачем. 29.01.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник зазначає, що договір № 709588823, укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , є електронним договором, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, тобто він ознайомився та погодився з його умовами, зокрема, між іншим сплатою процентів. Зазначив, що Договір факторингу між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ», недійсним не визнаний, відповідачем не оспорювався, а тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» є належним позивачем. 17.05.2024 до суду від представника відповідача адвоката Литвиненка В.Л. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якій представник відповідача зазначає, що відповідач був не ознайомлений з умовами отримання кредитів, та не був належним чином повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні. Посилається, що позивачем не надано первинних документів, за якими обліковується заборгованість за кредитом, не надано виписки з рахунку з відображеннями операцій. Крім того зазначає, що до позову не надано актів прийому передачі боржників між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». У зв`язку з наведеним, просить в задоволені позову відмовити. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що кредитного договору з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» він не укладав, грошових коштів не отримував. Представник відповідача адвокат Литвиненко В.Л., в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. 21.08.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладений кредитний договір № 709588823, за умовами якого відповідачеві надано кредит у розмірі 6500, 00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. (а.с. 6 зворот - 9). Згідно платіжного доручення від 21.08.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило перерахунок коштів за договором № 709588823 у розмірі 6500, 00 грн. на платіжну картку відповідача № 4441-11ХХ-ХХХХ-2041. (а.с. 10). 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим Договором.(а.с. 67 -68). Відповідно до реєстру боржників № 161 від 23.11.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеному між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 709588823.(а.с. 69). 31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.(а.с. 11). 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 31313, 60 грн., з яких: 6499, 85 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 24813, 75 грн. сума заборгованості за відсотками. Частиною 1\~статті 512 ЦК України\~встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтями\~513,\~514 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі\~статтею 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1\~статті 1078 ЦК України). Позивачем було долучено до позовної заяви докази, які підтверджують факт того, що відступалось право грошової вимоги. По кредитному договору № 709588823 від 21.08.2021 відступалось право грошової вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Згідно п. 2.1. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, Клієнт зобов`язався відступити фактору Право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 2.2 Договору, сторони погодились з тим, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором, Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Кредитним Договором. В подальшому, по кредитному договору № 709588823 від 21.08.2021 відступалось право грошової вимоги від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно п. 2.1. Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, Клієнт зобов`язався відступити фактору Право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 2.2 Договору, сторони погодились з тим, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором, Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Кредитним Договором. На підставі Договору відступлення права вимоги № 20102022 від 20.10.2022, позивач одержав від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги по заборгованості відповідача, що підтверджується Договором відступлення права вимоги № 20102022 від 20.10.2022, Витягом з Реєстру прав вимоги від 21.10.2022 до Договору. Відповідно до положень частин 1, 2\~статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1\~статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3\~статтею 203 ЦК України\~визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1\~статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами частини 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною 1\~статтею 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 14\~постанови від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»\~при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема\~ЦК України\~(статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055),\~статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою\~статті 215 ЦК України, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті\~536,638,1056-1 ЦК України). Відповідно до положення частини 1\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог частини 1\~статті 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з частиною 2\~статті 1055 ЦК України\~кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування»\~визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до пункту 5\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями\~7\~та\~8 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі\~статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до частини 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно частини 4\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З Кредитного договору № 709588823 від 21.08.2021 вбачається, що він містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. У нижньому рядку розділу 5 Договору «Реквізити сторін» зазначений позичальник « [PERSON] », та зазначений одноразовий ідентифіктор «MNV69F2T», що свідчить про те, що Договір підписаний електронним підписом позичальника. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» Кредитного Договору № 709588823 від 21.08.2021 із дотриманням вимог\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, у зазначеному Договорі сторони погодили суму договору у розмірі 6500, 00 грн. (п.1.1. Договору), строк дії Договору - 30 днів (п.1.7. Договору), процентну ставку за користування позикою (п.1.9. Договору). Відповідно до п. 1.7. Договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту Позичальником, а саме до 20.09.2021. Відповідно до п. 1.8 Договору, сторони погодили, що встановлений у п. 1.7 Договору строк Дисконтного періоду та відповідно строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником… Згідно п. 1.9. Договору За користування кредитом Позичальник зобов`язався сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7. Договору, та за умови продовження строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. Договору. Пунктом 1.14.2 Договору передбачено, що у разі настання передбаченої п. 1.9.3 Договору відкладальної обставини, що має наслідком виникнення у Позичальника зобов`язань по оплаті процентів, за встановлений в. п.1.2 Договору строк, у розмірі, що розрахований за базовою процентною ставкою орієнтовна загальна вартість Кредиту складає 10361 грн., 00 коп., та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 3861, 00 грн., та суму Кредиту у розмірі 6500, 00 грн. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме - надало відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Розмір заборгованості відповідачем спростовано належними та допустимими доказами не було, як і не надано доказів про повернення грошових коштів. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором № 709588823 від 21.08.2021 в розмірі 6499, 85 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позову про стягнення з відповідача процентів за користування позикою, то слід зазначити наступне. Представник позивача зазначає, що сума боргу по кредитному договору № 709588823 від 21.08.2021 за відсотками складає 24813, 75 (а.с. 17), та вказаний розмір нарахованих відсотків збігається з витягом з Реєстру боржників. Однак, за умовами укладеного кредитного договору № 709588823 від 21.08.2021 сторони погодили сплату заборгованості за позикою в розмірі 10361 грн., 00 коп., яка складається з: загальних витрат за Кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 3861, 00 грн., та суми Кредиту у розмірі 6500, 00 грн. Відтак, у межах строку кредитування (з 21.08.2021 по 20.09.2021) відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві позичені кошти і сплачувати проценти. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 14-318цс18). Таким чином, позивач мав право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку надання позики. Після закінчення строку її дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив за кредитним договором - 30 днів. Строк Дисконтного періоду та Строк дії Кредитної лінії відповідачем не продовжувався (п. 1.8 Договору). Таким чином, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, передбаченому Договором, матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредитування. За змістом ч.2\~ст.625 ЦК\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитних договорів, є необґрунтованими, а тому такі позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Таким чином, суд приходить про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості: за кредитним договором № 709588823 від 21.08.2021 в розмірі 10361 (десять тисяч триста шістдесят одна) грн., 00 коп. Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача та його представника про те, що відповідач Договору не укладав та грошові кошти в розмірі 6500, 00 грн. не отримував, оскільки вони спростовуються доказами, які суд вважає належними та допустимими, зокрема платіжним дорученням від 21.08.2021, відповідно до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило перерахунок коштів за договором № 709588823 у розмірі 6500, 00 грн. на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . При цьому, відповідач погодився з умовами Договору№ 709588823 про надання кредиту, підписавши його за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державахучасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 888, 08 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.(10361, 00*2684,00:31313, 60 =888, 08 ).

Outcome: partial