Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2022 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Позов обґрунтовує тим, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Останнім часом відповідач не приймає участі в утриманні дитини, не надає необхідної матеріальної допомоги. Саме тому позивач і звернулась до суду та просила стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Окрім того, позивач додатково несе витрати на навчання та оздоровлення дитини щомісячно у сумі 12 476,00 грн, у зв`язку з чим вважає необхідним стягувати з відповідача на свою користь 1/2 частину від понесених витрат щомісячно. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.09.2022 вказані позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.03.2024 скасовано заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні визнавав позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У частині стягнення додаткових витрат на дитину просив відмовити у зв`язку з недоведеністю їх понесення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] . Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд уважає за можливе стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Суд уважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та доцільним. Сімейним кодексом України передбачено також участь батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Верховний Суд України у свої Постанові від 13 вересня 2017 року дійшов висновку, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження своїх вимог у частині стягнення додаткових витрат позивач надала суду медичну документацію стосовно лікування дитини, однак позивачем не надано до суду медичних підтверджень розрахунку необхідних витрат на лікування дитини саме у розмірі 12 476,00 грн щомісяця, у зв`язку з чим суд не може стягнути вказані витрати. Одночасно суд уважає правильним роз`яснити позивачу, що вона не позбавлена можливості у подальшому стягнути додаткові витрати на лікування дитини після їх фактичного понесення відповідно до вимог ст. 185 СК України. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 992,40 грн.

Outcome: partial