Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Позивач в жовтні 2023 року через адвоката Кравченко К.М. звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обгрунтування позову вказує, що перебувала у шлюбі з [PERSON] , шлюб з яким розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 11.01.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції, актовий запис № 20. Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про зміну імені від 16.07.2021 року, виданого Солом`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) син [PERSON] змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Син [PERSON] є інвалідом з дитинства. Згідно медичного висновку Українського медичного центру реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи МОЗ України в 2004 році дитині був встановлений діагноз: ДЦП, спастична диплегія. Згідно висновку ЛКК № 30 від 22.08.2013 р. «При комплексній оцінці показників, що характеризують стійкі порушення функцій організму та виключно високу міру втрати здоров`я та залежність від постійного стороннього догляду та фактичну нездатність до самообслуговування дитина: [PERSON] підлягає встановленню категорії дитина-інвалід підгрупи А». Згідно медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі від 12.02.2020 року вбачається, що [PERSON] (інвалід дитинства підгрупа А) після операції на кульових суглобах рухова активність значно знижена, потребує постійної сторонньої допомоги (У група), до самообслуговування здатний частково, здатний до пересування з допомогою візка. [INFO] сину [PERSON] виповнилося 18 років. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААЮ№ 789583 [PERSON] є інвалід першої групи «Б» з 12.10.2021 року, причина інвалідності інвалід з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату, довічно. З 01 вересня 2022 року [PERSON] є студентом Фахового коледжу «освіта» ЗВО «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», строк закінчення навчального закладу 30.06.2026 року. [PERSON] навчається на комерційній основі, стипендію не отримує. Для організації самого навчального процесу та оплати за нього позивачці потрібні додаткові кошти. Позивач одна опікується сином-інвалідом та забезпечує всім необхідним, син знаходиться повністю на її утриманні. Позивачка не має можливості працювати та отримувати доходи, оскільки вимушена здійснювати постійний догляд за сином. Вона до серпня 2021 року отримувала лише виплати з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в розмірі мінімальної заробітної плати. З серпня 2021 року [PERSON] отримує пенсію по інвалідності. [PERSON] не зареєстрована у Центральному управлінні Київського міського центру зайнятості (та в інших центрах) як безробітна, а відповідно не отримує виплат по безробіттю. На утримання сина потрібні значні кошти (харчування, одяг, взуття, витрати пов`язані з його навчанням, лікуванням та інше). Відповідач на неодноразове прохання позивача надавав фінансову допомогу на утримання сина-інваліда, перераховуючи на картку позивача по 10 000 грн., що свідчить про те, що у позивача є можливість надавати фінансову допомогу на утримання повнолітнього сина. Однак цих коштів на повноцінне утримання повнолітньої дитини, його розвиток, навчання та медичне забезпечення , не вистачає. Крім того на сьогодні відповідач у зв`язку з розбіжністю поглядів із позивачем, перестав надавати будь-яку фінансову допомогу на сина. Тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього непрацездатного сина, а також на її утримання, оскільки дитина потребує стороннього догляду. Посилаючись на ст.ст.182, 198, 200, 201 СК України просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн. щомісячно; стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно, протягом всього часу проживання та здійснення догляду за повнолітнім непрацездатним сином [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 13.11.2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до розгляду на 10.01.2024 року. 05.01.2024 року від відповідача надійшов відзив на позов в якому посилається на те, що дійсно син [PERSON] є інвалідом першої групи «Б» з 12.12.2012 року, довічно, причина інвалідності - інвалід з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] призначено державну соціальну допомогу з 2021 року довічно у розмірі 3868 грн. Протягом всього життя, відповідач добровільно надавав допомогу та брав участь у витратах на дитину, причини звернення позивачки із позовом до суду йому й досі не відомі. Протягом 2023 року відповідач регулярно переводив грошові кошти на рахунок стягувача, про що не заперечує і сама позивачка. У червні 2023 року відповідач перевів 23 000 грн. на купівлю візочка для сина. У жовтні та листопаді 2023 року допомогу сину відповідач перераховував на його рахунок в АТ «Ощадбанк» в сумі 10 000 грн. та 9000 грн. Позивачкою надано до позову довідку закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» від 01.09.2022 року, з якої убачається, що [PERSON] навчається на комерційній основі, строк закінчення навчального закладу 30.06.2026 року, проте оплату за навчання сина здійснює в повному обсязі відповідач. Син отримує державну допомогу по інвалідності, він добровільно перераховує кошти на утримання сина за його потребами, повнолітній син не заявляє позовних вимог щодо надання йому утримання, вважає, що позивачка не є належним позивачем за зазначеними вимогами. Однак, якщо суд прийде до висновку щодо стягнення аліментів саме на користь позивачки на утримання сина, просить при визначенні розміру аліментів, врахувати матеріальний стан відповідача, наявність інших осіб що знаходяться у нього на утриманні, а також матеріальний стан стягувача. Наразі відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] у якому має двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на його утриманні. Зважаючи, що сукупний розмір стягнутих аліментів не може перевищувати 50 відсотків від доходу платника аліментів, відповідно доля на одну дитину повинна бути не більше ніж 1/6 частка від доходу платника, тобто розмір аліментів в твердій грошовій сумі повинен бути пропорційним до цієї частки від доходу платника. Відповідач є фізичною особою-підприємцем із 05.07.2007 року, а також є платником єдиного податку за спрощеною системою оподаткування. Просить суд врахувати при визначенні розміру аліментів, що відповідач має мінливий дохід, знаходиться на спрощеній системі оподаткування, не має у власності автомобіля, та цінного нерухомого майна, окрім подарованої 1/3 частки в квартирі. Зважаючи на те, що у відповідача на утриманні фактично знаходиться троє дітей, двоє неповнолітніх, та один непрацездатний син, якому відповідач надає фактичне утримання без рішення суду, у нього відсутня матеріальна можливість надавати утримання позивачці. Також зазначав, що позивач не вказує в позові про те, що виїхала з сином за кордон в Німеччину, де оформила державну допомогу на себе та сина, про яку не зазначає в позові. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якій посилається на те, що позивач одна опікується сином-інвалідом та забезпечує всім необхідним, син повністю знаходиться на її утриманні. На прохання позивачки, відповідач періодично надавав фінансову допомогу на утримання сина-інваліда, перераховуючи на картку позивачки по 10 000 грн., а тому вважає, що у відповідача є можливість надавати фінансову допомогу на утримання повнолітнього непрацездатного сина. Однак в серпні 2023 року, відповідач для отримання відстрочки від мобілізації, вимагав у позивача нотаріально посвідчену заяву, що він повністю одноособово утримує і піклується про свого повнолітнього непрацездатного сина. Після відмови надати таку нотаріальну заяву, відповідач повідомив, що не зможе надавати фінансову допомогу сину. Також посилається на те, що в своєму відзиві відповідач вказує, що у жовтні та листопаді 2023 року перерахував сину 10 000 грн. та 9 000 грн., вважає, що це є підтвердженням тієї обставини, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина -інваліда та колишньої дружини у розмірі, який зазначений в позовній заяві. Позивач не заперечує, що дійсно у зв`язку з повномаштабним вторгненням Російської федерації на територію України, задля безпеки свого сина-інваліда вимушена була виїхати за кордон, проте влітку 2023 року разом з сином повернулася в Україну Ухвалою суду від 25.03.2024 року за клопотанням представника позивача залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи [PERSON] . В судових засіданнях представник позивача, а 08.04.2024 року позивач, позовні вимоги підтримували, з обставин викладених у позові та просили задовольнити. Представник відповідача в судових засіданнях проти задоволення позову заперечувала з обставин викладених у відзиві та просила відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 08.04.2024 року позовні вимоги також підтримував та просив задовольнити. В судове засідання 01.05.2024 року на 14 год. 30 хв. не з`явився, про розгляд справи був повідомлений, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, третю особу, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 11.01.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції, актовий запис № 20. Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , якому 08.08.2021 року виповнилося 18 років. [PERSON] проживає разом з мамою, позивачкою по справі. Згідно свідоцтва про зміну імені від 16.07.2021 року, виданого Солом`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Максим змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно висновку ЛКК № 30 від 22.08.2013 р. «При комплексній оцінці показників, що характеризують стійкі порушення функцій організму та виключно високу міру втрати здоров`я та залежність від постійного стороннього догляду та фактичну нездатність до самообслуговування дитина: [PERSON] підлягає встановленню категорії дитина-інвалід підгрупи А». Згідно медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі від 12.02.2020 року вбачається, що [PERSON] (інвалід дитинства підгрупа А) після операції на кульових суглобах рухова активність значно знижена, потребує постійної сторонньої допомоги (У група), до самообслуговування здатний частково, здатний до пересування з допомогою візка. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААЮ№ 789583 [PERSON] є інвалід першої групи «Б» з 12.10.2021 року, причина інвалідності інвалід з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату, довічно. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] призначено державну соціальну допомогу з 2021 року довічно у розмірі 3868 грн. З 01 вересня 2022 року [PERSON] є студентом Фахового коледжу «освіта» ЗВО «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», строк закінчення навчального закладу 30.06.2026 року. [PERSON] навчається на комерційній основі, стипендію не отримує. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюються главою 16 СК України (статті 198-201цього Кодексу), яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина. Так, відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, закон покладає на батьків обов`язок утримувати свою повнолітню дочку (сина) при наявності одночасно трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Тобто, для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Судом беззаперечно встановлено, що повнолітній син сторін є інвалідом першої групи з дитинства, проживає з матір`ю,оскільки за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Мінімальний розмір призначеної державою допомоги за інвалідністю, є об`єктивно недостатнім для забезпечення належних умов проживання, харчування, лікування та навчання [PERSON] . В ході розгляду справи встановлено, що батько приймав матеріальну участь в утриманні сина. Так, з наданих суду доказів убачається, що відповідач оплачував сину навчання, також перераховував кошти і на утримання сина. Останні платежі здійснені відповідачем ужовтні та листопаді 2023 року на рахунок сина в сумі 10 000 грн. та 9000 грн., у грудні 2023 року 5000 грн. на рахунок позивачки. Відповідач є фізичною особою-підприємцем із 05.07.2007 року, перебуває на спрощеній системі оподаткування та отримує мінливий дохід. Також у відповідача у іншому шлюбі є дві доньки. Як убачається з матеріалів справи, відповідач надавав фінансову допомогу на утримання сина-інваліда, перераховуючи по 10 000 грн., а тому суд вважає, що у відповідача є можливість надавати фінансову допомогу на утримання повнолітнього непрацездатного сина, а тому враховуючи обставини справи, також відповідно до ст. 182 СК України беручи до уваги стан здоров`я відповідача, його дохід, суд доходить до висновку про можливість стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON] також в розмірі 10 000 грн., щомісячно, що є обґрунтованим та доцільним з огляду на характер захворювання [PERSON] , який є інвалідом першої групи, має захворювання що вимагає постійного догляду, який здійснює позивачка. Також у суду є всі підстави для стягнення аліментів на утримання сина на користь позивачки, оскільки він проживає саме з позивачкою , яка і забезпечує всі потреби сина. Оскільки в діючому СК України не конкретизовано, до якого саме часу батьки зобов`язані утримувати повнолітню доньку, сина з інвалідністю, суд, відповідно до ч. 1ст. 10 СК України, вважає за доцільне застосувати в цій частині правовідносин норму ст. 79 СК України, відповідно до якої: якщо один ізподружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Згідно статті 88 Сімейного кодексу України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено в ході розгляду справи позивачка здійснює постійний догляд за сином-інвалідом, не працевлаштована, пенсію не отримує, а тому також потребує утримання. Відповідач є особою працездатного віку і не має обмежень за станом здоров`я, а тому на думку суду має можливість надавати грошову допомогу синові та його матері, оскільки вони потребують такої допомоги, а тому суд доходить до висновку про стягнення з відповідача також і на утримання позивачки аліменти, щомісячно, в розмірі 5000 грн. Згідно ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішенняу справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вказана норма закону застосовується до виниклих правовідносин в силу ст. 201 СК України. Також суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам ст. 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial