Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що сторони проживали однією сім`єю з 2014 по 2017 рік. [INFO] у них народився син [PERSON] . Однак, при реєстрації народження дитини в органах ДРАЦСу, відповідач відмовився подавати спільну заяву про батьківство. Тому запис про батька дитини було здійснено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові зазначено за вказівкою матері. В добровільному порядку відповідач відмовляється визнати себе батьком дитини та матеріально забезпечувати сина, а тому позивач була вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач в підготовче засідання не з`явилася. Адвокат позивача клопотала про розгляд справи у відсутність позивачки. Представник позивача адвокат Совгира В.Д., яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги № 250 від 07 вересня 2023 року, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зауваживши на тому, що при матеріалах справи міститься висновок експерта, згідно з яким встановлено батьківство відповідача по відношенню до сина [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Поліщук О.В. подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність сторони відповідача, зазначивши, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, врахувавши думку сторін та їхніх представників, дослідивши письмові матеріали справи дійшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батькими якого зазначено [PERSON] та [PERSON] . Як показала в підготовчому засіданні позивач, відомості щодо батька дитини органом ДРАЦСу було внесено зі слів матері, у зв`язку із тим, що відповідач відмовився подати спільну заяву про батьківство. Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/102-24/2319-БД від 30 квітня 2024 року, [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , ймовірність даної події складає 99,9999%. Відповідно до частини другої\~статті 125 Сімейного кодексу України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Пунктом 3\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачами батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачами батьками дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що відповідач народився [INFO] , необхідно керуватися положеннями\~ст.53 КпШС України, оскільки він народився до набрання чинності\~Сімейним кодексом України. Пунктом 5\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3\~постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком: опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває: самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до\~ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю\~України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини відповідачем до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно із\~ст. 55 КпШС України\~якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 9\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Згідно із\~ст. 128 Сімейного кодексу України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 СК України. З огляду на досліджені судом письмові матеріали, в ході судового провадження беззастережно встановлено, що позивач є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання сина суд зауважує на наступному. Стаття 180\~СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків\~\~хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або)\~\~у твердій грошовій сумі. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст..\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, батько або (і) інші\~\~особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових\~\~можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. У постанові Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15.05.2006\~\~№3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, а також ту обставину, що відповідач є працездатною особою, зобов`язаний утримувати свого малолітнього сина, суд приходить до висновку, що обґрунтованим буде розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) [PERSON] щомісячно але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~та не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову 16 жовтня 2023 року по досягнення сином повноліття - [INFO] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок та витрати по оплаті вартості судової експертизи у розмірі 17\~472 (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят дві) гривні 82 (вісімдесят дві) копійки.

Outcome: approved