Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Представник позивача АТ «Таскомбанк» - Великий Н.С. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за заявою-договором №2111415-009 про надання споживчого кредиту від 28 липня 2021 року в розмірі 102764,15 грн, а також покласти на відповідачів понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 липня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено заяву-договір №2111415-009 про надання споживчого кредиту. Сума наданого кредитного ліміту складає 52450 грн, строк кредиту - 48 місяців, процентна ставка 0,01% річних, комісія за обслуговування кредитом - 4,9% щомісячно. Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак, відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 28 серпня 2023 року становить 102764,15 грн та складається із заборгованості по тілу кредиту - 51355,11 грн, заборгованості за процентами - 8,04 грн, заборгованості по комісії - 51401 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 10 січня 2024 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному сайті Солом`янського районного суду м. Києва, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що 28 липня 2021 року між позивачем та відповідачем було підписано заяву-договір № 2111415-009 про надання споживчого кредиту. Відповідно до змісту кредитного договору позичальник просив надати кредит в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Загальна сума кредиту - 52450 грн (п.1.2.2 Договору). Пунктами 1.2.6, 1.2.9, 1.4. Договору сторони також погодили, що строк кредитування становить 48 місяців, проценти за користування кредитом - 0,01 % річних, комісія за обслуговування кредиту - 4,9% щомісячно. Відповідно до п.1.2.5 кредитні кошти перераховуються на поточний рахунок № [NUMBER] , операції за яким здійснюються із використанням електронних платіжних засобів. Згідно з п.1.6 Договору, платежі по погашенню кредитної заборгованості здійснюються з застосуванням ануїтентної схеми погашення (однакові суми платежів в кожному розрахунковому періоді протягом усього строку кредитування, окрім останнього (до суми платежу входить сума кредиту, проценти та комісія за обслуговування кредиту. Пунктом 1.11 Договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цієї заяви-договору кредит, шляхом зарахування коштів в сумі, визначеній в п.1.1.1. даного розділу, з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України: на власні потреби у сумі 52450 грн на поточний рахунок [NUMBER] в АТ «Таскомбанк». Банк свої зобов`язання за договором виконав належним чином, перерахувавши кредитні кошти на рахунок відповідача, що підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 28 липня 2021 року по 28.08.2023 року. Згідно з наданим банком розрахунком, за вказаним кредитним договором станом на 28 серпня 2023 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 102764,15 грн, яка складається з наступного: 51355,12 грн - заборгованість по тулу кредиту (в тому числі прострочена); 8,04 грн - заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочені), заборгованість по комісії (в тому числі простроченій) - 51401 грн. Звернувшись до суду із даним позовом, позивач, покликаючись на неналежне виконання умов кредитного договору відповідачем, просить стягнути з останнього заборгованість за заявою-договором №2111415-009 про надання споживчого кредиту від 28 липня 2021 року в розмірі 102764,15 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов укладеного договору, доказів, які б спростовували виниклу заборгованість за кредитним договором не надав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості заборгованість за заявою-договором №2111415-009 про надання споживчого кредиту від 28 липня 2021 року в розмірі 102764,15 грн. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2684 грн в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved