Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування понесених витрат, а саме, з [PERSON] в розмірі 9191,33 грн. та з [PERSON] у розмірі 21336,18 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому, [PERSON] , та відповідачам [PERSON] , [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (по 1/3 частині кожному).\~Відповідачки є співвласниками квартири і відповідно до закону зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивачем були понесені витрати зі сплати наданих послуг у квартиру, а саме: послуг з утримання будинку у розмірі 17529,58 грн.; послуг з технічного обслуговування внутрішньо-будинкової системи мереж опалення 1489,16 грн.; послуг з централізованого опалення у розмірі 44989,80 грн., а всього на суму 64008,54 грн. У зв`язку з чим, позивач вважає, що [PERSON] , [PERSON] як співвласники квартири зобов`язані відшкодувати понесені ним витрати пропорційно до їх частки, зокрема, кожна по 21336,18 грн. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2021 року по справі №946/783/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування понесених витрат зі сплати комунальних послуг в розмірі 12144,85 грн. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON] грошові кошти у розмірі 9191,33 грн. та з [PERSON] у розмірі 21336,18 грн., та витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Кобак Р.І. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачки\~ [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомили, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Згідно ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] власники квартири [ADDRESS] (1/1 частка) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.10.2012р. за №1094, форма власності приватна спільна сумісна (а.с.9). У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). З наведених норм права вбачається, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Оскільки сторони є співвласниками квартири [ADDRESS] з 23.10.2012 року, вони, у відповідності до закону, зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно наданих позивачем квитанцій, які наявні у матеріалах справи, [PERSON] у період з жовтня 2016 рік по вересень 2022 року сплатив за надані послуги суму у розмірі 64008,54 грн.: за послуги з утримання будинку у розмірі 17529,58 грн.; за послуги з технічного обслуговування внутрішньо-будинкової системи мереж опалення 1489,16 грн.; за послуги з централізованого опалення у розмірі 44989,80 грн. (а.с.10-70). Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2021 року по справі №946/783/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування понесених витрат зі сплати комунальних послуг в розмірі 12144,85 грн. (а.с71-74). Рішення суду набрало законної чинності 06.05.2021 року (а.с.75). Виходячи із принципу солідарного обов`язку співвласників майна щодо сплати необхідних витрат на його утримання, позивач та відповідачки повинні були сплатити по 21336,18 грн. (64008,54 / 3) кожен. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача з відповідачки [PERSON] суми понесених витрат у розмірі 9191,33 (21336,18 12144,85) грн., та з [PERSON] у розмірі 21336,18 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, з огляду на те, що доказів проти наданого позивачем розрахунку та надання послуг, суду відповідачками не надано, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачок. Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Солідарний зв`язок це матеріально правова категорія (ст.541 ЦК України), а не процесуальна. У відповідності до вимог ст.141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн., які підтверджені платіжним дорученням від 19.12.2022 (а.с.1), в рівних частинах з кожної, а саме, по 496,20 грн.

Outcome: approved