Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Житлосервіс-КР», у якому просить суд ухвалити рішення, яким: -стягнути з ТОВ «Житлосервіс-КР» на її користь стягнуті кошти, відповідно до судового наказу, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу від 15.02.2023 у розмірі 10650,92 грн., інфляційні витрати у розмірі 709,06 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 412,53 грн. та судовий збір у розмірі 227,00 грн.; -стягнути з ТОВ «Житлосервіс-КР» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до судового наказу від 15.02.2021 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» (50049, м. Кривий Ріг, вул. Спаська, 17а, ідентифікаційний код 383349104823, р/р [NUMBER] в КФ АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305750, ЄДРПОУ 38334911) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території за період із січня 2018 року по січень 2021 року у розмірі 10650 грн. 92 коп., інфляційні втрати у розмірі 709 грн. 06 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 412 грн. 53 коп. та судовий збір у розмірі 227 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2023 вказаний судовий наказ скасовано. \~ \~ \~ \~Грошові кошти були списані з рахунку позивача за день до винесення ухвали про скасування судового наказу, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Представником позивача було направлено на адресу державного виконавця ухвалу про скасування судового наказу, але жодних дій не відбулось. \~ \~ \~ \~Посилаючись на норми ст. 444 ЦПК України, ст. 1212, 1213 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 26 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 22 квітня 2024 року витребувано від Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у строк до 30 квітня 2024 копії матеріалів виконавчого провадження № 73528725. \~ \~ \~ \~У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що позивач посилається на порушення прав споживача послуг з утримання будинку та прибудинкової території, однак на підтвердження своїх позовних вимог не зазначено в чому саме полягає порушення прав споживача, не надано жодного належного та допустимого доказу. Звертає увагу суду, що позовні вимоги полягають в поверненні коштів, які було стягнуто в ході виконавчого провадження №73528725. Крім того, позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав, оскільки вирішення питання повернення коштів, які було стягнуто в ході виконавчого провадження №73528725, підлягає вирішенню у спосіб, визначений ЦПК України, а саме шляхом здійснення повороту виконання рішення. \~ \~ \~ \~Також посилається на факт зловживання процесуальними правами зі сторони позивача при зверненні до суду з даним позовом, з огляду на що, просить суд вжити відповідних заходів до позивача за зловживання процесуальними правами та закрити провадження у справі шляхом винесення відповідної ухвали. \~ \~ \~ \~У окремо поданій заяві представник відповідача просить закрити провадження у справі з підстав відсутності предмету спору на підставі ст. 255 ЦПК України. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача адвокат Морозов В. Ю. заявлений позов підтримав, просив його задовольнити. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Житлосервіс-КР» Савчук С. С. заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у заявах по суті справи, поданих до суду раніше. Окремо заперечив проти відшкодування судових витрат на правову допомогу, зазначивши, що вони є неспівмірними з фактично наданими послугами. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що відповідно до судового наказу від 15.02.2021 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» (50049, м. Кривий Ріг, вул. Спаська, 17а, ідентифікаційний код 383349104823, р/р [NUMBER] в КФ АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305750, ЄДРПОУ 38334911) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території за період із січня 2018 року по січень 2021 року у розмірі 10650\~грн.\~92\~коп., інфляційні втрати у розмірі 709 грн. 06 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 412 грн. 53 коп. та судовий збір у розмірі 227\~грн.\~00 коп. Постановою головного державного виконавця Саксаганського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.12.2023 на підставі вказаного судового наказу відкрито виконавче провадження № 73528725. З виписки з карткового рахунку позивача вбачається здійснення 22.12.2023 стягнення відповідно до виконавчого провадження у розмірі 13504, 46 грн. Судом встановлено що, загальна сума, яка підлягає солідарно до стягнення з боржників за судовим наказом становить 11999,51 грн. Як вбачається з постанови головного державного виконавця від 07.12.2023 з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) підлягає до стягнення 1199,95 грн. виконавчого збору, та іншою постановою від 07.12.2023 визначено для боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 305,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в рамках виконавчого провадження стягнуто 11999,51 грн. основного боргу. Решта стягнутої суми становлять виконавчий збір та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Постановою головного державного виконавця від 25.12.2023 виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав стягнення суми боргу. Разом з тим, ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2023 за заявою боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судовий наказ від 15.02.2021 - скасовано. Одними із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У відповідності до положень частини першої статті 81\~ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 55\~Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою\~статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що при зверненні до суду з цим позовом позивач керувався правовими нормами, які передбачені в тому числі Законом України «Про захист прав споживачів». Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказував, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушених прав, оскільки у даному випадку необхідно звертатись до суду з заявою про поворот виконання рішення, як це передбачено ст. 444 ЦПК України. У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14 звернула увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Статтею 444\~ЦПК України\~передбачено вирішення\~питання про\~поворот виконання\~рішення,\~постанови у\~випадках скасування\~їх судом\~вищої інстанції\~та за\~результатами перегляду\~рішення за нововиявленими або виключними обставинами у відповідних випадках. \~ \~ \~ \~Як зазначено в постанові Верховного Суду від 12.07.2022 по справі № 753/21211/20 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності обов`язкових умов: отримання позивачем від відповідача в порядку виконання рішення майна чи грошових коштів; виконане рішення скасоване вищестоящим судом повністю або змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може. За обставинами даної справи судовий наказ був скасований не вищестоящим судом, а судом першої інстанції, який його виніс, тому до спірних правовідносин суд не вбачає за можливе застосувати процесуальні норми щодо повороту виконання судового рішення. \~ \~ \~ \~Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбаченихстаттею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. \~ \~ \~ \~Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212ЦК\~України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. \~ \~ \~ \~В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «Житлосервіс-КР» 11999,51 грн., став судовий наказ Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.02.2021, який скасований ухвалою цього ж суду від 19.12.2023. Відтак, сума у розмірі 11999,51 грн відповідно до судового наказу вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала. З огляду на наведене, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з ТОВ «Житлосервіс-КР» на користь позивача 11999,51 грн.. При цьому не заслуговують на увагу посилання представника відповідача, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог, на той факт, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушених прав, оскільки крім інших підстав, хоч і взаємовиключних, позивач у позовній заяві посилався на норми ст. 1212 ЦК України, яка застосована судом до спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Невірно застосовані відповідні норми права до спірних правовідносин у позовній заяві, суд не розцінює як зловживання процесуальними правами, тому до таких посилань представника відповідача ставиться критично та до уваги не приймає. \~ \~ \~ \~Крім того, статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19); Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19 (провадження № 61-1807св20); Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20) зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) відступив від висновку, сформульованого у зазначених постановах, конкретизувавши його таким чином: закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення. \~ \~ \~ \~У справі, яка розглядається, суд дійшов висновку про наявні неврегульовані питаня між сторонами, які існували на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення даного рішення та стосуються, як встановлено судом, суми безпідставно стягнутих коштів. Заперечуючи проти позову, спірну суму грошових коштів відповідачем на користь позивача не відшкодовано. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі на підставі відсутності предмета спору, як про це просить відповідач. Щодо позовних вимог в частині відшкодування витрат на правову допомогу, суд керується наступним. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4\~ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5\~ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача ТОВ «Житлосервіс-КР» 10000,00 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до частин першої-шостої\~статті 137\~ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання юридичних послуг від 03.01.2024 та додаток № 1 до нього, квитанцію про сплату коштів відповідно до договору від 03.01.2024 на суму 10000,00 грн., акт наданих послуг за вказаним договором з описом наданих послуг на загальну суму 10000,00 грн. в тому числі: консультація (4 години) 1000 грн., складання позовної заяви (4 години) 5000 грн., представництво інтересів при розгляді справи в суді (5 годин) 3000 грн., обробка документів, аналіз законодавства, транспортні витрати, витрати на канцтовари (6 годин) 1000 грн. Верховний Суд у своїй постанові від 12.02.2020 у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплаченостороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт1частини 2статті 137ЦПК України). Норми ст. ст. 76, 77, 78, 79, 89 ЦПК України вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені, в тому числі щодо вимог про відшкодування витрат на правову допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні вказував на неспівмірність заявленого розміру судових витрат з фактично наданими послугами. На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги заперечення представника відповідача щодо неспівмірності заявленого розміру судових витрат з фактично наданими послугами, суд враховує, що в рамках розгляду даної цивільної справи позивачем самостійно було подано позов до суду, розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, по даній справі фактично було проведено одне судове засідання за участю представника позивача, за результатами якого ухвалено дане рішення. Суд також враховує, що при ухваленні рішення з поміж можливих взаємовиключних підстав для задоволення позову, запропонованих позивачем, судом самостійно обрано та застосовано відповідні правові норми до спірних правовідносин. Судом взято до уваги також той факт, що у тексті позовної заяви невірно встановлено фактичні обставини у спірних правовідносинах. Так, позивачем вказано, що з неї грошові кошти були списані за день до скасування судового наказу. Поряд з тим, судом встановлено, що судовий наказ був скасований 19.12.2023, а фактичне списання коштів з рахунку позивача відбулось після скасування судового наказу - 22.12.2023. На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених ст. 137 ЦПК України, з урахуванням заперечень відповідача щодо заявленого розміру судових витрат на правову допомогу, враховуючи незначну складність справи, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок відповідача є сума 2000,00 грн., що буде пропорційним з обсягом наданої правничої допомоги та відповідатиме принципам розумності і співмірності за обставинами даної справи. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач. Крім того, оскільки при подачі позовної заяви позивачем не було сплачено судовий збір, у зв`язку із задоволенням позову він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в дохід держави у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial