Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Адвокат Радамовський М.М., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. Посилався на те, що позивач по справі є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , які належать йому на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 06.09.2023 року, реєстровий №1171, укладеного між ним та [PERSON] , який посвідчено приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Гапчуком В.В. Також його право власності на зазначене майно підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності від 06.09.2023 року (номер запису про право власності: 69180316, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2792474273040). Вказане житло з моменту набуття у власність та по цей час використовується позивачем та членами його сім`ї. Згідно довідок Романковецького старостинського округу №№431,432 від 07.03.2024 року в вищезазначеному домогосподарстві зареєстровані син та онук колишньої власниці домоволодіння - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак останні з часу придбання позивачем домоволодіння і по теперішній час по місцю реєстрації не проживають, що підтверджується актами обстеження від 07.03.2024 року. З того часу як позивач придбав домоволодіння, відповідачі вибули з господарства, і по теперішній час між ним та відповідачами будь якої домовленості щодо користування належним йому житловим будинком не було. Їх особистих речей у будинку також не має. Після вибуття з господарства, відповідачі з реєстраційного обліку не знялись, що на теперішній час створює позивачу незручності, обмежує його конституційне право як громадянина України так і власника нерухомого майна в його володінні, користуванні та розпорядженні. Зазначає, що до укладання договору купівлі-продажу житлового будинку, за усною домовленістю з власником будинку, [PERSON] та відповідачами по справі, які на той час були членами сім`ї власника будинку, останні зобов`язувались знятись з реєстраційного обліку після укладання договору купівлі-продажу з [PERSON] , проте домовленості не дотримались, виселились з будинку та виїхали у невідомому напрямку, а тому місце знаходження відповідачів позивачу не відоме. Просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак представник позивача - адвокат Радамовський М.М. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності та присутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Також зазначав, що не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , належним чином та завчасно повідомлялись про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились та не повідомили про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності суду не подали, а також не подали відзив на позов. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене суд вважає за можливе розглянути справу без присутності відповідачів, ухваливши заочне рішення, оскільки проти цього не заперечує позивач. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.09.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Гапчуком В.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1171 та копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №345550520 від 06.09.2023 року, [PERSON] , є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Довідками виданими 07.03.2024 року Романковецьким старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області №№431,432 підтверджується, що в належному на підставі договору купівлі-продажу житловому будинку НСН №538861 від 06.09.2023 року, який розташований за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Актами підтвердження факту проживання, складеними 07.03.2024 року комісією в складі: представника Романковецького старостинського округу Баранюк Н.С. та затвердженого старостою Романковецького старостинського округу Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області В.Ваданюком в присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] , 1971 року народження та [PERSON] , 1996 року народження, зареєстровані в [ADDRESS] , але фактично не проживають за даною адресою з 06.03.2023 року і по теперішній час. Зі змісту позовної заяви, судом встановлено, що реєстрація [PERSON] та [PERSON] , у належному [PERSON] будинку створює останньому перешкоди у здійсненні ним права власності на вказане майно. Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частинами першою, другою статті 321Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. Враховуючи норми законодавства, а також те, що припинення права власності на житло у колишнього власника тягне за собою втрату ним та членами його сім`ї і права користування житлом, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову. Оскільки позивач не бажає стягувати з відповідачів на свою користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі викладеного,

Outcome: approved