Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новокочубеївської сільської ради Чутівського району Полтавської області та належала батькові на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №600114, від 15.01.2003 року. 15.03.2024 року позивач звернувся до державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Махринської О.В. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,70 га, що знаходиться на території Новокочубеївської сільської ради Чутівського району Полтавської області, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Таким чином, позивач не може оформити спадкові права на нерухоме майно, тому звернувся до суду з даним позовом. 01.05.2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області в підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява від Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області про розгляд справи без участі представника на підставі наявних у суду матеріалів, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін та їх представників на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №600114, виданого Новокочубеївською сільською радою народних депутатів 15.01.2003 року належала земельна ділянка площею 3,70 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новокочубеївської сільської ради (а.с.17-18). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.11.2004 року (а.с.29). 18.04.2023 року 44 сесії VIII скликання Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області було прийнято рішення №3008 «Про надання дозволу на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (не витребувані) земельні частки (паї), яким було надано дозвіл виконавчому комітету Скороходівської селищної ради на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для передачі на умовах оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без зміни цільового призначення земельних ділянок (невитребуваних часток (паїв)) за рахунок орендарів земельних ділянок, орієнтовною площею -39,12 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області. У додатку до вказаного рішення ради мається затверджений перелік земельних часток (паїв) по яких спадкоємці не вступили у спадщину по Скороходівській селищній раді Полтавського району Полтавської області. У даному переліку мається земельна ділянка належна [PERSON] № [NUMBER] на 3,70 га (а.с.27, 28). Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку земельна ділянка площею 3,6971 га кадастровий номер 5325482600:00:002:0261 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, є сформованим об`єктом цивільних прав та може бути переданою у приватну власність громадянам (а.с.19-20). Постановою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Махринською О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2024 року №139/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,70 га, що знаходиться на території Новокочубеївської сільської ради Полтавського (Чутівського) району Полтавської області, у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на вказану земельну ділянку, яка належить померлому [PERSON] (а.с.15-16). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що у даній справі спадкові права [PERSON] підлягають судовому захисту, оскільки, враховуючи фактичні обставини даної справи, останній позбавлений права захистити відповідні права у позасудовому порядку, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, яка належала на праві власності померлому [INFO] [PERSON] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved