Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

18 березня 2024 року, [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просила суд, встановити юридичний факт постійного проживання разом зі своєю матір?ю (спадкодавцем) [PERSON] , померлою [INFO] за адресою : [ADDRESS] однією сім`єю на час відкриття спадщини, тобто по день її смерті [INFO] , мотивуючи це необхідністю оформлення своїх спадкових прав в нотаріальному порядку, в чому їй було відмовлено нотаріусом у зв`язку з пропущенням 6-ти місячного строку на прийняття спадщини, передбаченого ст. 1270 ЦК України і відсутністю документів, які б підтверджували вищевказаний факт. В судове засідання заявниця не з?явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, особисто під розписку, причини неявки не повідомила, надіславши до суду письмове клопотання, в якому повністю підтримала свою заяву та проханням про слухання справи за його відсутністю (а.с. 21,26). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином особисто під розписку, надіславши до суду заяву, в якій повністю визнав доводи заяви [PERSON] та проханням розглянути вказану справу без його участі (а.с. 22-25). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до умов ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (крім зазначених у ч. 2 цієї статті), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Статтею 1217 ЦК України передбачено спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім?єю не менше як 5-ть років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.12.2012 р., копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.08.1956 р. та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , та яка на день смерті матері [INFO] зареєстрована, проживала та проживає за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується довідкам Дальницької сільради № 380,381 від 28.11.2023 р. і після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної ділянки, площею 2,63 га для ведення сільськогосподарського виробництва за адресою : [ADDRESS] (а.с. 6-13,15). Отже, суд встановив, що позивачка на день смерті спадкодавця 18.12.2012 р. постійно проживала з нею однією сім`єю за адресою за вищевказаною адресою, у них був спільний сімейний бюджет, вони були пов`язані спільним побутом, заявниця доглядала хвору матір. Тобто, заявниця та спадкодавець в розумінні ст. 3 СК України складали одну сім`ю, постійно проживаючи разом по день смерті останньої. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявниця, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини, у відповідності до положень ст. 1261 ЦК України - має право на спадкування як спадкоємець першої черги після смерті своєї матері. Звернувшись до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті матері, заявниці було відмовлено нотаріусом у прийнятті заяви про прийняття і відкриття спадщини в зв`язку з пропущенням 6-ти місячного строку на прийняття спадщини, передбаченого ст. 1270 ЦК України і відсутністю документів, які б підтверджували вищевказаний факт її постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті останньої (а.с. 14). Отже, встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем доведено суду документально, і потрібно заявниці для належного оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, а тому, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, яка підлягає задоволенню.

Outcome: approved