Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До Богуславського районного суду Київської області 21 березня 2024 року звернулось Комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 22 739,01 грн. та 3 028,00 грн. судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі проживають та є власниками квартири [ADDRESS] загальною площею 41,00 кв.м. Даний будинок підключений до централізованої системи теплопостачання КП БМР «Богуславське житлово - комунальне підприємство» для забезпечення квартир тепловою енергією, в тому числі і квартири, в якій проживають боржники. Згідно укладеного 15 квітня 2006 року договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, відповідачі отримують послуги та користуються тепловою енергією у вказаній квартирі, однак оплату наданих послуг з 01 жовтня 2021 року по 01 березня 2024 року не проводять, в наслідок чого утворилась вказана заборгованість. Посилаючись на положення ст.ст. 11, 509, 526, 901 ЦК України, позивач просить задовольнити даний позов.\~ Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024, цивільну справу передано для розгляду судді Романенко К.С. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року, прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у цивільній справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов (а.с. 14, 15). У подальшому, ухвалою суду від 10 травня 2024 року позовну заяву Комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславське житлово - комунальне підприємство» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову, залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 20 травня 2024 року представник позивача надав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками. Відповідачами відзиву на позов подано не було. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтями 67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, згідно яких власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримувати вимог нормативно - правових актів у сфері житлово - комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Відповідно до ст.20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. До матеріалів справи позивачем доданий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, який укладений 15 квітня 2006 року між КП КОР «Богуславтепловодопостачання» та [PERSON] . Предметом даного договору є квартира [ADDRESS] , загальною площею 41,00 кв.м. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно статті 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 10 Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат (стаття 21 Закону). За змістом статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633 IV, споживачем теплової енергії є фізична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово - комунальне підприємство» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії. Між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини. КП БМР «Богуславське житлово - комунальне підприємство» щомісячно з 01.10.2021 року по 01.03.2024 року нараховувало плату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак кошти за вказані послуги не сплачувались, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 22739 грн. 01 коп. Зазначена обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.9). Вказаний розрахунок відповідачами будь-якими доказами спростований не був. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 505384 від 22.03.2024, (а.с. 12). Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 506929 від 25.03.2024,\~ (а.с. 13). Відповідно за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №589958 від 14.05.2024 вбачається, що [PERSON] не є власником чи співвласником квартири [ADDRESS] . Згідно інформації за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 589973 від 14.05.2024, [PERSON] з 01.06.2023 року по даний час є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, суд враховує положення ч.1 ст. 901, ч.1 ст.903 ЦК України, де за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобов`язанням, тому серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно з п.11 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, згідно яких власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримувати вимог нормативно - правових актів у сфері житлово - комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. При цьому, до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] був споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , в період з 01 жовтня 2021 року по 31 травня 2023 року. Також, суду не надано доказів, що [PERSON] є власником спірного житла та зобов`язаний його утримувати в силу вимог Закону, а також не надано доказів, що останній є споживачем послуг, які надає позивач за адресою [ADDRESS] , оскільки останній за вказаною адресою не зареєстрований. Так, згідно розрахунку заборгованості за теплопостачання, наданим позивачем вбачається, що за адресою: [ADDRESS] за період з 01 жовтня 2021 року та станом на 01 березня 2024 року існує заборгованість в загальному розмірі 2739,01 грн. Крім того, нарахування здійснюватися за періоди: з жовтня 2021 року по травень 2022 рок; з жовтня 2022 року по травень 2023 року та з жовтня 2023 року по 01 березня 2024 року. Таким чином, оскільки позивач свої обов`язки з постачання централізованого опалення та теплової енергії виконував, але відповідач [PERSON] з часу фактичного володіння даною квартирою (01.06.2023) в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснював, внаслідок чого утворилась заборгованість, та враховуючи те, що відповідачем не надано жодних відомостей щодо погашення вказаної заборгованості у повному обсязі, суд доходить до висновку, що саме встановлений розмір заборгованості 6154,92 грн. за період з 01.06.2023 по 01.03.2024 необхідно враховувати при ухвалені рішення. Водночас, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 01.06.2023 року. Позивачем до письмових матеріалів справи не долучено жодних доказів щодо користування відповідачем [PERSON] комунальними послугами за період з 01.10.2021 року по 01.03.2024 рік. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Крім того, позивачем заявлено позов з ціною у сумі 22739,01 грн., за подання якого сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн. Позов задоволено частково, на суму 6154,92 грн. Тому до компенсації позивачу за рахунок відповідача [PERSON] належить сума судового збору у розмірі: 3028,00 :100 х 27,07% = 819,68 грн. (6154,92 х 100 : 22739,01 = 27,07 %). Отже, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 819,68 грн., що є пропорційним задоволеним вимогам. На підставі наведеного та

Outcome: partial