Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ГЛОБУС» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.02.2021 року між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до договору. Умови надання кредиту визначені у Додатку 1 до Договору «Порядок надання та обслуговування споживчих кредитів». У заяві-анкеті Позичальником зазначено власні персональні дані, погоджено наступні умови кредитування та графіки платежів: сума кредиту 43\~176,00 грн., строк кредитування 24 місяців з 08.02.2021 по 07.02.2023 року, пільговий період 9 місяців з 08.02.2021 по 08.11.2021 року, комісія за управління кредитом, після пільгового періоду 3 %, розмір процентної ставки 0,00010% річних, реальна процентна ставка 48.26491 %. Договір не\~виконаний позичальником\~належним чином,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~01.09.2023\~року утворилася\~заборгованість перед\~позивачем в\~розмірі 33\~543,36\~грн., в тому числі: 17\~072,51 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 16\~470,85 грн прострочена заборгованість за управління кредитом, яку відповідач в добровільному порядку не сплачує, що стало приводом для звернення до суду з позовними вимогами. Тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 33 543,36 грн. за кредитним договором та судові витрати. 17.01.2024 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала відзив в якому просить відмовити вдоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. В порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 06.02.2021 року між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до договору. Умови надання кредиту визначені у Додатку 1 до Договору «Порядок надання та обслуговування споживчих кредитів». У заяві-анкеті Позичальником зазначено власні персональні дані, погоджено наступні умови кредитування та графіки платежів: сума кредиту 43 176,00 грн., строк кредитування 24 місяців з 08.02.2021 по 07.02.2023 року, пільговий період 9 місяців з 08.02.2021 по 08.11.2021 року, комісія за управління кредитом, після пільгового періоду 3 %, розмір процентної ставки 0,00010% річних, реальна процентна ставка 48.26491 %. Банк свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кошти в сумі, строки та на умовах, передбаченим договором. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого станом на 01.09.2023 року утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 33 543,36 грн., в тому числі: 17 072,51 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 16 470,85 грн прострочена заборгованість за управління кредитом. Крім того позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У Заяві-анкеті від 06.02.2021 р., підписаної позичальником, не міститься перелік конкретних послуг, які надаються банком та за що має сплачуватись комісія за управління кредитом, а тому зазначена умова с нікчемною. Фактично, банком встановлена під виглядом «комісії за банківське обслуговування», плата за користування кредитними коштами, в той час як начебто сама процентна ставка по кредиту становить 0,00010% річних. У Заяві-анкеті від 06.02.2021 р. буквально зазначено: «комісія за управління кредитом (після пільгового періоду) - 3,0%». Заяві-анкеті не вказано конкретно, що процентна ставка 3,0% це саме щомісячна процентна ставка (а не річна), тобто обов`язок Позичальника саме щомісячно , сплачувати плату за управління кредитом в Заяві-анкеті не встановлено. У паспорті споживчого кредиту, що також підписаний відповідачем, вбачається, що комісія за обслуговування становить 3,0% та сплачується щомісяця. У Заяві-анкеті від 06.02.2021 р. умова про сплату щомісячної комісії за управління кредитом чітко не визначена, а підписання Відповідачем паспорта споживчого кредиту не свідчить, що Відповідачем було погоджено та встановлено банком відсотки по комісії саме у такому розмірі, у якому Позивач просить стягнути як заборгованість за управління кредитом. Матеріали справи не містять також доказів того, що позичальник при підписання Заяви-анкети № 40796558 від 06.02.2021 р. була письмово повідомлена та ознайомилася з тарифами банку, які передбачають нарахування такої комісії, а також те, що на дату отримання позичальником кредитних коштів редакція Тарифів взагалі містила відповідні змови та в подальшому не змінювалася. Додана до позову редакція Тарифів на надання операцій та послуг при обслуговуванні споживчого кредиту для фізичних осіб не містить жодних підписів Позичальника [PERSON] , а тому зазначені тарифи не можна вважати погодженими із Позичальником. Крім того, відповідно до позовної заяви, представник позивача зазначив, що позивачем адресу відповідача було надіслано повідомлення-вимогу № 1-1038 від 16.03.2023 р. щодо дострокового погашення всієї суми заборгованості, на підтвердження фактичного направлення повідомлення вимоги, позивачем разом з позовною заявою було надано копії: вимоги від 16.03.2023 р. № 1-1038, реєстру групованого поштового відправлення та фіскального чека. Відповідно до змісту вказаної Вимоги Позивача, ним самим зазначено, що станом на 28.02.2023 року, заборгованість по споживчому кредиту, у тому числі за комісіями за період з 08.02.2021 р. по 28.02.2023 р., складає: Нараховані комісії 0,00 грн.; Прострочені комісії 0,00 грн. Отже, відповідно до змісту вказаного документу, позивач сам підтвердив відсутність у відповідача будь-якої заборгованості за комісіями по спірному кредитному договору. Заява-анкета не містить переліку конкретних послуг, які надаються банком та що має сплачуватись комісія за так назване «управління кредитом», а тому умова про становлення такої комісії є нікчемною, з огляду на наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з ям у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Як вбачається зі змісту Заяви-анкети № 40796558 від 06.02.2021 р., що підписано із Відповідачем, у ній відсутній Перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються Відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за управління кредитом. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року по справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково- касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі №172/410/21, в якій суд за аналогічних обставин дійшов протилежного висновку. Тобто, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за управління кредитом, то положення кредитного договору (Заяви-анкети № 40796558 від 06.02.2021 р.) щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредитом є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких підстав суд вважає що стягненню підлягає заборгованість в розмірі тілу кредиту, в саме 17\~072,51 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно правової позиції Верховного Суду від 16.04.2020 р. у справі №727/4597/19, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. В той же час, до позовної заяви додано документ "Платіжна інструкція кредитового переказу коштів" № 9487 від 22.12.2023 р., що містить у собі отримувача платежу як "ФОП [PERSON] ", а не як адвоката-само зайняту особу. Тобто, грошові кошти у сумі 6000,00 грн. були сплачені АТ КБ "Глобус" [PERSON] як фізичній особі-підприємцю на його відповідний рахунок, а тому зазначений платіжний документ не є належним доказом понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з п.п. 14.1.226 Податкового кодексу України, незалежна професійна діяльність це діяльність адвокатів за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. Адвокатською діяльністю визнається незалежна професійна діяльність адвоката зі здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. У разі якщо фізична особа, яка отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, має намір здійснювати адвокатську діяльність та надавати адвокатські послуги, така особа зобов`язана обрати організаційно-правову форму здійснення адвокатської діяльності (індивідуально або адвокатське бюро або адвокатське об`єднання) та стати на облік у контролюючому органі або здійснити державну реєстрацію відповідно до законодавства. Разом з тим, для фізичної особи, яка провадить незалежну адвокатську діяльність, не передбачено обмежень щодо одночасного здійснення підприємницької (відмінної від адвокатської) діяльності, не забороненої законом, у разі реєстрації такої особи підприємцем. Таким чином, фізична особа, яка здійснює підприємницьку (відмінну від адвокатської) діяльність та одночасно провадить незалежну професійну діяльність, веде окремий облік доходів/витрат, отриманих/понесених від провадження незалежної професійної діяльності і підприємницької діяльності, та здійснює окремо розрахунки з бюджетом. Отже, адвокат-самозайнята особа не може приймати грошові платежі від свого клієнта у статусі фізичної особи-підприємця (ФОП), на свій відповідний рахунок ФОП, саме тому "Платіжна інструкція кредитового переказу коштів" № 9487 від 22.12.2023 р. не є доказом сплати послуг за надання професійної правничої допомоги адвокатом, а тому у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. слід відмовити. Згідно за ст.141 ЦПК України судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1\~366,07 грн. (2 684,00*17\~072,51: 33\~543,36).

Outcome: partial