Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

У березні 2024 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною позовною заявою про стягнення 10050,00 грн. заборгованості за Договором про надання платної освітньої послуги № 21265 від 30 серпня 2021 року, 101,17 грн пені, інфляційних нарахувань на заборгованість в сумі 3440,07 грн., 3% річних у сумі 645,31 грн. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що наказом від 17 серпня 2021 року № 2383-с [PERSON] (далі по тексту - відповідач) з 01.09.2021 року був зарахований до КПІ ім. Ігоря Сікорського студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 054 Соціологія за кошти фізичних та/або юридичних осіб. 30 серпня 2021 року між сторонами було укладено Договір про надання платної освітньої послуги № 21265, відповідно до якого відповідач взяв на себе фінансові зобов`язання щодо оплати освітньої послуги. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання без врахування інфляції становить 135 600, 00 грн., вартість освітньої послуги за 2021-2022 навчальний рік складає 33 900, 00 грн. Пунктом 3 розділу ІІ Договору передбачено, що відповідач зобов?язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених Договором. Згідно укладеної між сторонами Додаткової угоди №1 від 01.09.2021 до Договору (копія додається) відповідач вносить плату щомісячно не пізніше десятого числа місяця, в якому надається освітня послуга. Оплата освітніх послуг вважається здійсненою належним чином у день фактичного зарахування коштів на поточний рахунок позивача. Таким чином, у 2021-2022 навчальному році відповідач повинен був безготівково вносити плату за освітню послугу в розмірі 3 390, 00 грн. кожного місяця не пізніше десятого числа. В порушення умов Договору, оплату за освітню послугу, що надавалась у 2021-2022 навчальному році відповідач здійснив частково. Зокрема, 09.09.2021 відповідач вніс на поточний рахунок позивача платіж в розмірі 3400,00 грн. та 13.10.2021 - 3500,00 грн. В подальшому, будь-яких коштів від відповідача на поточний рахунок позивача не надходило. Позивач просить суд позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 11.03.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 0600256583507), проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи, що відповідач відзиву на позов не подав, позивач не висловив заперечень проти заочного розгляду спарви, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Суд встановив, що 17 серпня 2021 року наказом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» № 2383-с [PERSON] зараховано з 01 вересня 2021 року студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 054 Соціологія за кошти фізичних та/або юридичних осіб. 30 серпня 2021року між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (університет) та [PERSON] (замовник) укладено Договір про надання платної освітньої послуги № 21265 (далі - Договір), предметом якого є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, яка надається здобувачу університетом за договором навчання в університеті № ФСП -21/21331 від 30.08.2021 року. Згідно розділу 3 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить (без урахування інфляції) 135 600,00 грн.; вартість освітньої послуги за 2021-2022 навчальний рік складає 33900,00 грн., вартість освітньої послугу за кожен наступний рік навчання складається із вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній календарний рік. Замовник виносить плату щосеместрово у безготівковій формі не пізніше 10 (десяти) днів з початку семестру. Розділом 4 Договору встановлено відповідальність сторін, зокрема, у випадку порушення термінів та порядку оплати за надання освітньої послуги (повернення оплати) на суми, які мають бути сплачені (повернуті), нараховується пеня за кожний день затримки оплати (повернення оплати) у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно укладеної між сторонами Додаткової угоди №1 від 01.09.2021 до Договору (копія додається) відповідач вносить плату щомісячно не пізніше десятого числа місяця, в якому надається освітня послуга. Оплата освітніх послуг вважається здійсненою належним чином у день фактичного зарахування коштів на поточний рахунок позивача. Таким чином, у 2021-2022 навчальному році відповідач повинен був безготівково вносити плату за освітню послугу в розмірі 3390,00 грн. кожного місяця не пізніше десятого числа. В порушення умов Договору, оплату за освітню послугу, що надавалась у 2021-2022 навчальному році відповідач здійснив частково. Зокрема, 09.09.2021 відповідач вніс на поточний рахунок позивача платіж в розмірі 3400,00 грн. та 13.10.2021 - 3500,00 грн. В подальшому, будь-яких коштів від відповідача на поточний рахунок позивача не надходило. Наказом від 13.01.2022 року № 85-с відповідача було відраховано з навчального закладу за власним бажанням. Згідно розрахунку заборгованості, борг відповідача1 за надані освітні послуги складає 10050,00 грн. 02.02.2023 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію з проханням сплатити заборгованість, яка була отримана останнім 28.02.2023 року. Згідно статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Суд, враховуючи, що відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума обумовлених угодою коштів підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Розрахунок сум пені, інфляційної складової та 3% позивачем наведено у позовній заяві (а.с.3,4), нарахування яких судом перевірено. Оскільки відповідачем порушене зобов`язання з оплати освітньої послуги, то сума боргу за період 11.11.2021 по 31.01.2024 року з урахування індексу інфляції становить 3440,07 грн. та 3% річних за цей же період у сумі 645,31 грн., пеня у сумі 101,17 грн, яка розрахована відповідно до розділу 4 укладеного договору, також підлягають стягненню в примусовому порядку. Наданий позивачем розрахунок відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Згідно із ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позивачем позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 3028,00 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved