Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Вікторія» села Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області (сертифікат серії ОД № 0067473, виданий 21.10.1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 09.01.1997 року за № 538). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її батьку належало вищевказане право на земельну частку (пай). За життя спадкодавець заповіту не залишив. Позивач, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що був пропущений шестимісячний строк, для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - право на земельну частку (пай) розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Вікторія» села Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області на підставі сертифікату серії ОД № 0067473, виданого 21.10.1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого 09.01.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 538. Згідно до довідки № С-203-18-01 від 13.03.2024 року, наданої Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно запису в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) вищевказаний сертифікат було видано [PERSON] про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та зареєстровано за № 538 від 09.01.1997 року. Інформація щодо заміни вищевказаного сертифікату на Державний акт на право власності на земельну ділянку відсутня. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 09.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76568059 від 11.04.2024 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., відсутні інформація про заповіт, складений [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: -донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14.12.1967 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 20.08.1988 року Владиченською сільською радою народних депутатів Болградського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на Сайтарли. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлений факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на 05.07.2015 року, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 290 від 28.09.2020 року, наданою виконавчим комітетом Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області, згідно якої [PERSON] проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS] , і вели спільне господарство. Враховуючи викладене, позивач вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області від 11.04.2024 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що заява про прийняття спадщини за законом надійшла 11.04.2024 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~ На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved