Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни із вимогою: «скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31864769 від 13 жовтня 2016 року 17:11:09, та виключити з реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер 1055435780000) запис про право власності: 16910858, дата та час реєстрації: 13.10.2016 16:03:13, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , загальна площа (кв.м.) 59.1, зазначено [PERSON] ». 09 липня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17 серпня 2020 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] подав до суду письмові пояснення щодо позову, з викладенням своїх міркувань по суті предмета спору з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 12 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 лютого 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення про відмову у задоволені позову [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкту нерухомого майна та виключення з реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності. 01 травня 2023 року (вх. № ЕП-5505) до суду надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу понесених судових витрат на правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи у розмірі 10240,00 гривень. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 червня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу. Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 червня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до частин 3, 4 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. За змістом положень ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням положень ч. 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за доцільне здійснювати розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без виклику учасників справи. Вивчивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд доходить наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини дванадцятої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Враховуючи вищенаведене, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Судом встановлено, що 17 серпня 2020 року [PERSON] подав через засоби поштового зв`язку заяву про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 10 240 гривень 00 копійок. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, заявник надав суду копію договору про надання правової допомоги № 01-10/08-20 від 10 серпня 2020 року; Додаток №1 до договору про надання правової допомоги № 01-10/08-20 від 10 серпня 2020 року: калькуляцію-рахунок; акт приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 12 серпня 2020 року, копію квитанції про сплату послуг адвоката в розмірі 10 240 гривень 00 копійок. Згідно із змістом договору про надання правової допомоги від 10 серпня 2020 року № 01-10/08-20, укладеного між адвокатом Полішуком Олегом Леонтійовичем та [PERSON] , адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу з підготування, складення та виготовлення в Дніпровський районний суд міста Києва письмових пояснень щодо позову [PERSON] та заяви про застосування наслідків спливу позовної давності у рамках цивільної справи № 755/9513/20 за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкту нерухомого майна та виключення з реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності. Відповідно до копії квитанції від 12 серпня 2020 року [PERSON] за надання правової допомоги сплатив адвокату Полішуку Олегу Леонтійовичу гонорар у розмірі 10 240 гривень 00 копійок. Враховуючи те, що [PERSON] брав участь у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору; договір про надання правової допомоги був укладений між [PERSON] та адвокатом Полішуком Олегом Леонтійовичем; адвокатом в інтересах довірителя подавалися письмові пояснення щодо позову, з викладенням своїх міркувань по суті предмета спору та зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено, а третя особа, яка не заявляла самостійних вимог, [PERSON] заперечував щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, суд вважає, що [PERSON] має право на компенсацію судових витрат за рахунок позивача. Таким чином, надавши оцінку долученим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 240 гривень 00 копійок, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача в цій частині, оскільки третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, долучено до матеріалів заяви, документи, що свідчать про оплату гонорару із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заява третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Outcome: approved