Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу у позовній заяві вказавши, що одружився з нею 04.09.1999 року. Від шлюбу у сторін народилися діти, зокрема, неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося. Через різні погляди на життя між ними часто виникали непорозуміння, які призвели до припинення подружніх відносин. Вказує, що на даний час сторони подружніх відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08.02.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (виклику) сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що\~ 04.09.1999р.\~ у Волсвинській сільській раді Сокальського району Львівської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №9. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом установлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї. Зберігати сім`ю позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. Разом з цим, щодо прохання позивача після розірвання шлюбу встановити місце проживання\~ неповнолітнього сина [PERSON] з ним, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд наділений повноваженнями щодо визначення місця проживання дитини, яка не досягла чотирнадцятирічного віку за наявності між батьками спору. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Позивачем не зазначено про існування спору з приводу визначення місця проживання неповнолітніх синів. В позові позивач зазначає про те, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати з ним. Однак до позовної заяви не долучено жодних доказів про те, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини. За змістом ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 7ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Батько чи мати не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, у разі наявності спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін. Спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін немає. Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про\~ встановлення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] з позивачем слід відмовити.

Outcome: partial