Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

31 січня 2024 року [PERSON] звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, відносно дочки [PERSON] , [INFO] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. Ухвалою від 01 лютого 2024 року було відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 13 березня 2024 року було закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 08 листопада 2010 року зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] . За час перебування у шлюбі [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Рішенням Надвірнянського районного суду від 18 грудня 2012 року шлюб між ними було розірвано, дочка залишилась проживати з позивачем. З часу припинення спільного проживання відповідач не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, навчанням, не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться її станом здоров`я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування не спілкується з нею. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Романишин Д.М. доводи позову підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, начальник служби у справах дітей [PERSON] надіслала на адресу суду письмове клопотання просила проводити розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування Переріслянської сільської ради, заперечень проти позову не надали. З огляду на встановлення одночасного існування умов передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши учасників, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 травня 2011 року виконкомом Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, позивач та відповідач є батьками малолітньої - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). З дослідженої копії рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2012 року Позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 листопада 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №235 -розірвано. Малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] залишено на проживання з матір`ю. Рішення набрало законної сили 29 грудня 2012 року (а.с.8). Згідно висновку органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області №20-2/2024 від 29 лютого 2024 року, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] Згідно витягу про зареєстрованих у житловому будинку осіб №68 від 07 лютого 2024 року [PERSON] з малолітньою дочкою Боженою зареєстровані по [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, виданого комісією у складі представників служби у справах дітей виконавчого комітету Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.10) встановлено, що за адресою: по [ADDRESS] , створені належні умови для проживання та розвитку дитини, мати самостійно виховує доньку. Згідно висновку органу опіки та піклування з дитиною в присутності матері проведено бесіду про ставлення батьків до неї. Дівчинка розповідає, що з батьком не спілкується, проживає разом із мамою, вона забезпечує її всім необхідним, займається її вихованням. Малолітня Божена навчається в 7-а класі Переріслянського ліцею, згідно довідки №47 від 20 листопада 2023 року. Вихованням дитини займається мати. Батько у вихованні дитини участі не бере, жодного разу не відвідував батьківські збори та навчанням доньки не цікавиться (а.с.14). Згідно висновку органу опіки та піклування встановлено, що відповідач [PERSON] , проживає у [ADDRESS] у власному житловому будинку, характеризується за місцем проживання позитивно. Одружений, разом із дружиною виховують сина. Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації, Державної прикордонної служби України №338/171/24 від 04 квітня 2024 року з 27 січня 2023 року та до цього часу відповідач перебуває за межами України (а.с. ). Статтями 76,81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 90 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили суду, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини [PERSON] з перших років життя дочки і по цей час мешкає окремо, життям дитини не цікавиться, ніяким чином не приймає участі в її вихованні та утриманні. Згідно ч.-ч. 1,2 статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Судом, в порядку ст. 232 ЦПК України, в присутності матері [PERSON] було допитано малолітню [PERSON] , яка підтвердила суду, що свого батька [PERSON] майже не знає, спілкування з ним не підтримує, оскільки останній ніколи не виявляв бажання спілкуватись з нею. В даний час вона проживає разом з матір`ю, яка займається її вихованням та утриманням. Вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] . У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі "Ілля Ляпін проти росії", заява N 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдужливо ставиться до дочки, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач тривалий час не виявляє до дочки батьківського піклування, не відвідує її, не цікавиться її долею, ні в телефонному режимі, ні в інших формах спілкування. Слід також враховувати, що відповідачем під час розгляду справи не надано жодних доказів на спростування обставин, щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дочки Божени, також суд враховує, що відповідач чи його представник у судові засідання по розгляду справи жодного разу не з`явився будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надав. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів, але в даному разі цього зроблено не було. Наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач не має бажання та не виконує батьківські обов`язки щодо своєї малолітньої дочки, не виявляє жодної турботи щодо неї, дані обставини дають суду законні підстави у відповідності до положень ст. 164 Сімейного кодексу України позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виховання малолітньої дочки, не спілкується з нею та не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав. Одночасно слід врахувати, що заочне рішення може бути скасовано за заявою відповідача у передбаченому Законом порядку, або ж відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в порядку ст. 169 СК України у разі зміни ставлення щодо виховання власної дитини. На підставі наведеного,

Outcome: approved