Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , 3-ї особи: Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам і свої позовні вимоги мотивує тим, що Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2021 року, справа №591/5230/21, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27 липня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. До лютого 2022 року проживали всі разом за однією адресою, але в лютому 2022 року, коли почалась війна Відповідачка зібрала речі і виїхала з будинку, залишивши на Позивача своїх дітей, в тому числі і спільну доньку [PERSON] , [INFO] . А тому, з лютого 2022 року донька проживає та перебуває на повному утриманні Позивача. Їх спільна донька зв`язок з матір`ю підтримує дуже рідко по телефону, рішення проживати разом з ним вона прийняла самостійно. В той же час, Позивач припинив з лютого сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини на користь відповідачки, оскільки ці кошти не доходять до самої дитини. Але, Зарічним відділ ДВС у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито провадження №67772665 від 07.12.2021 року про примусове виконання виконавчого листа №591/5230/21, щодо стягнення аліментів. Та виникла заборгованість за період з лютого 2022 року по квітень 2022 року в розмірі 65707,20 грн., а тому просить суд припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2021 року по справі №591/5230/21, провадження№2/591/2487/21, виконавчий лист виданий Зарічним районним судом м. Суми про стягнення аліментів з [PERSON] , відкликати з державної виконавчої служби, повернувши його у справу №591/5230/21, провадження№2/591/2487/21 та звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка нарахована за період з лютого 2022 року по квітень 2023 року на підставі рішення рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2021 року по справі №591/5230/21, провадження№2/591/2487/21. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2023 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21 червня 2023 року. Слухання справи відкладалося з різних причин. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2023 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволенр частково. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №67772665, відкритому Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі виконавчого листа № 591/5230/21 виданого Зарічним районним судом м. Суми 23.11.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення на 27.07.2021 року до досягнення дитиною повноліття, до набрання законної сили рішення суду. Ухвалою від 29 травня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення виконання постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 01.05.2023 року, ВП №67772665, до набрання законної сили рішенням суду по справі №591/3655/23. Представник позивача [PERSON] - адвокат Брайко Ю.В. позов підтримала повністю, просить суд його задовольнити. Відповідачка [PERSON] через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Третя особа: Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник до суду не з`явився. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: Судом при розгляді справи встановлено,\~\~що Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2021 року, справа №591/5230/21, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27 липня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Зарічним відділ ДВС у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито провадження №67772665 від 07.12.2021 року про примусове виконання виконавчого листа №591/5230/21, щодо стягнення аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі слати аліментів за період з лютого 2022 року по квітень 2023 року в розмірі 65707,20 грн.. Згідно листа від Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 26.05.2023 року №27.1-18/Б-362 та акту обстеження умов проживання від 25.05.2023 року, судом встановлено, що матеріальним забезпеченням доньки [PERSON] , [INFO] здійснюється у більшості з боку батька. Він купляє для неї одяг, їжу, дає кишинкові гроші. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 8 ст. 7 Сімейного кодексу України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положенням частини 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі сутті цієї норми не змінює. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому це можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Аналіз фактичних обставин справи і наданих доказів свідчить про те, що неповнолітня дитина з лютого 2022 року фактично проживає разом зі своїм батьком позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Доказів тому, що кошти, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] за виконавчим листом від 23.11.2021 року використовуються в інтересах дитини сторін, відсутні. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини в ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Присуджені судом аліменти на утримання дитини є його власністю, якою вона через свій малолітній стан не може розпорядитися самостійно, а тільки з участю батьків або органів опіки та піклування. Зважаючи на те, що з лютого 2022 року дитина фактично стала проживати разом з батьком і знаходиться на його утриманні, а їх мати, яка проживає періодично окремо від них, аліменти не витрачаються на матеріальне забезпечення саме доньки на чию корись вони стягнуті, що на думку суду мають істотне значення для вирішення заявленого спору виходячи з інтересів дитини, тому відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України наявні підстави для припинення стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки на утримання малолітньої дитини, оскільки з лютого 2022 року донька не проживає з матір`ю. Аналогічні обставини були предметом дослідження Верховним Судом і його правова позиція викладена у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 648/2062/18, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Таким чином,\~враховуючи викладене,\~суд вважає\~за необхідне\~позовні вимоги\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~3-ї\~особи:\~Зарічний відділ\~державної виконавчої\~служби у\~місті Суми\~Північно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Суми)\~про припинення\~стягнення аліментів,\~звільнення від\~сплати заборгованості\~по аліментам\~-\~задовільнити.Стягнення аліментів припинити з дня набрання чинності рішенням суду, відкликавши виконавчий лист. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача 1073 грн.60 коп. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved