Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Базіс Авто» про стягнення безпідставно набутих коштів, посилаючись на те, що 27 листопада 2019 року між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу автомобіля Hyundai i-30 з використанням банківського кредиту № [NUMBER] . Позивач вказує, що на виконання умов договору він сплатив на користь відповідача не у повному обсязі суму авансу в розмірі 48366 (сорок вісім тисяч триста шістдесят шість) гривень, а відповідно до п. 2.9. Договору сторони узгодили, що у випадку відмови та/або не оплати ціни Автомобіля на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до цього Договору, або отримання від Банку повідомлення в кредитуванні Покупця, цей Договір вважається розірваним. Позивач зазначає, що положення договору були предметом дослідження Одеського апеляційного суду, який у своїй постанові від 28 липня 2021 року у справі № 501/613/20 зазначив наступне: «Колегія суддів приходить висновку про те, що [PERSON] не виконав умови договору п. 2.1. в частині сплати в повному обсязі авансового платежу, а тому на підставі п. 2.9 договір є розірваним в день його укладання». Аналогічні обставини встановлено у рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 14 квітня 2023 року у справі № 501/3416/21. Таким чином, договір купівлі-продажу автомобіля Hyundai і-30 з використанням банківського кредиту № 68882019- БАА000205 від 27 листопада 2019 року було розірвано в день його укладання та підстави для утримання ДП «Базіс Авто» коштів, сплачених [PERSON] на його виконання, відпали, а тому ДП «Базіс Авто» повинно, повернути [PERSON] суму коштів у розмірі 48366 (сорок вісім тисяч триста шістдесят шість) гривень. У зв`язку з тим, що відповідач кошти не повернув, позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму коштів у розмірі 78404 (сімдесят вісім тисяч чотириста чотири) гривні 26 (двадцять шість) копійок, яка складається із наступного: сума коштів у розмірі 48366 (сорок вісім тисяч триста шістдесят шість) гривень, сплачених в якості авансу за договором купівлі-продажу автомобіля з використанням банківського кредиту № 68882019-БАА000205 від 27 листопада 2019 року, укладеного між [PERSON] та дочірнім підприємством «Базіс Авто»; відсотки річних у розмірі 5199 (п`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок; інфляційні збитки у розмірі 24868 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок; стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу адвоката. Позивач відповідно до позовної заяви та відповіді на відзив, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, справу розглянути в спрощеному провадженні. Відповідач, відповідно до відзиву на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 27 листопада 2019 року між ДП «Базіс Авто» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено договір купівлі-продажу автомобіля Hyundai і-30 з використанням банківського кредиту №68882019- БАА000205, відповідно до пункту 1.1 якого Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець оплатити і прийняти новий автомобіль на умовах, викладених у цьому Договорі. Згідно пункту 2.1 Договору на дату підписання Договору ціна автомобіля становить: без ПДВ 426277,50 грн., ПДВ 20% - 85255,50 грн., всього з ПДВ - 511533 гривень. Покупець здійснює розрахунок за Догвором в наступному порядку та в такі строки: в день укладання Договору Покупець сплачує аванс в розмірі 53533 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять три) гривні 00 копійок, що складає 10.47% вартості автомобіля; різницю коштів між ціною автомобіля та сплаченим Покупцем Авансом у розмірі 458000 (чотириста п`ятдесят вісім тисяч) гривень, що становить 89,53% вартості автомобіля Покупець сплачує після отримання кредиту в Банку, на протязі одного банківського дня, але не пізніше 10 (десять) календарних днів після виписки довідки- рахунка на Автомобіль. На виконання умов вказаного Договору позивач сплатив на користь ДП «Базіс Авто» суму авансу у розмірі 48366 (сорок вісім тисяч триста шістдесят шість) гривень, що підтверджується копіями квитанцій № ПН2459 від 27.11.2019 року, №ПН 1983 від 27.12.2019 року, № ПН 897 від 29.11.2019 року, тобто [PERSON] не у повному обсязі сплатив суму авансу, як передбачено пунктом 2.1 Договору. Відповідно до п. 2.9. Договору сторони узгодили, що у випадку відмови та/або не оплати ціни Автомобіля на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до цього Договору, або отримання від Банку повідомлення в кредитуванні Покупця, цей Договір вважається розірваним. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23 вересня 2020 року по справі №501/613/20 позовні вимоги Дочірнього підприємства «БАЗІС АВТО» до\~\~ [PERSON] , третя особа -\~Територіальний сервісний центру 5141 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області про розірвання договору купівлі - продажу автомобіля з використанням банківського кредиту № 68882019-БАА000205 від 27 листопада 2019 року, стягнення нарахованих штрафних санкцій та інших збитків передбачених умовами Договору та законодавством України, а також про зобов`язання вчинити певні дії та анулювати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу -\~задоволено. Від 24.02.2020 року визнано договір купівлі - продажу автомобіля Hyundai і-30 з використанням банківського кредиту № 68882019-БАА000205 від 27 листопада 2019 року розірваним в односторонньому порядку. Стягнуто з [PERSON] на користь Дочірнього підприємства «БАЗІС АВТО» нараховані штрафні санкції та інші збитки на загальну суму\~72238,91 грн.\~(сімдесят дві тисячі двісті тридцять вісім гривень 91 копійка) шляхом утримання Позивачем частини таких збитків зі сплаченого Відповідачем авансу за договором купівлі - продажу автомобіля Hyundai і-30 з використанням банківського кредиту № 68882019-БАА000205 від 27 листопада 2019 року укладеного між Дочірнім підприємством «БАЗІС АВТО» та фізичною особою [PERSON] у сумі\~48366,00 грн.\~(сорок вісім тисяч триста шістдесят шість гривень 00 копійок). Зобов`язано [PERSON] сплатити на користь Дочірнього підприємства «БАЗІС АВТО» залишок нарахованих штрафних санкцій (завданих збитків) у сумі\~23872,91 грн.\~(двадцять три тисячі вісімсот сімдесят дві гривні 91 копійка). Зобов`язано Територіальний сервісний центр 5141 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області скасувати державну реєстрацію права власності на автомобіль марки Hyundai, модель і-30, рік випуску: 2019, тип ТЗ: загальний легковий - загальний хетчбек - В, колір: сірий, номер шасі(кузова, рами): [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] . Зобов`язано Територіальний сервісний центру 5141 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області анулювати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на Автомобіль Hyundai і-30, рік випуску: 2019, тип ТЗ: загальний легковий - загальний хетчбек - В, колір: сірий, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] . Стягнуто із [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі\~6 306,00 грн. (шість тисяч триста шість гривень 00 копійок) на користь дочірнього підприємства «БАЗІС АВТО». Постановою Одеського апеляційного суду від 28 липня 2021 року по справі №501/613/20 рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 вересня 2020 року\~скасовано. Прийнято постанову, якою позовні вимоги дочірнього підприємства «Базіс Авто»\~задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь дочірнього підприємства «Базіс Авто» 10230 (десять тисяч двісті тридцять) гривень 66 копійок. В задоволенні іншій частині позовних вимог\~відмовлено. Постанова набрала законної сили 28 липня 2021 року. У зазначеній постанові вказано, що «Колегія суддів приходить висновку про те, що [PERSON] не виконав умови договору п. 2.1. в частині сплати в повному обсязі авансового платежу, а тому на підставі п. 2.9 договір є розірваним в день його укладання. Колегія суддів звертає увагу на те, що умови договору, які є обов`язковими для сторін не передбачають розірвання договору в односторонньому порядку за рішенням суду, за таких підстав в задоволенні позовних вимог про розірвання договору в односторонньому порядку слід відмовити. З урахуванням того, що договір вважається розірваним з дня невиконання п. 2.1 умов договору, підстав для стягнення штрафних санкції, передбачених\~умовами договору (п. 6.1.3. зберігання автомобіля, 8.4 прострочення розрахунку), який вже розірвано з моменту несплати, колегія суддів не вбачає.». Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 квітня 2023 року по справі №501/3416/21 позов Дочірнього підприємства «БАЗІС АВТО» до\~ [PERSON] , Акціонерного товариства «Укрсиббанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: територіальний сервісний центр 5141 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про повернення майна, скасування державної реєстрації та визнання права власності задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію на автомобіль марки Hyndai, модель і-30, рік випуску 2019, тип ТЗ: загальний легковий хечбек В, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , за [PERSON] . Знято арешт з автомобіля марки Hyndai, модель і-30, рік випуску 2019, тип ТЗ: загальний легковий хечбек В, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , накладений постановою ВДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ВП №61184067, вих. №28/7131 від 07.02.2020, вхід №196 від 04.03.2020. В задоволенні решти вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 25 травня 2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судом встановлено, що договір купівлі-продажу автомобіля Hyundai і-30 з використанням банківського кредиту № 68882019- БАА000205 від 27 листопада 2019 року розірвано в день його укладення. Позивач у позовній заяві вказує, що правові підстави для утримання ДП «Базіс Авто» коштів, сплачених ним в якості передоплати за договором купівлі - продажу автомобіля з використанням банківського кредиту № 68882019-БАА000205 від 27 листопада 2019 року, який було розірвано, відпали, а тому ДП «Базіс Авто» зобов`язано повернути [PERSON] безпідставно набуті кошти. Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що положення цієї глави (Глава 83. «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави») застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна, набуття або збереження за рахунок іншої особи, відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на безпосередній вимозі закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Представник відповідача у відзиві на позов вказує, що в даному випадку не підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, оскільки кошти, які отримав відповідач від позивача не є безпідставно набутими та не можуть вважатись такими навіть після розірвання Договору, тому що Договором визначені умови повернення цих коштів після розірвання Договору, які відповідач не виконав. В обгрутнування своїх заперечень відповідач посилається на те, що позивач не виконав умови пункту 2.10 Договору, а саме не передав документи на автомобіль та не видав працівнику відповідача довіреність для зняття автомобіля з обліку в органах МВС. Пунктом 2.10. Договору визначено, що у разі розірвання цього Договору, Покупець зобов`язується протягом 2-х (двох) календарних днів передати всі відповідні документи на Автомобіль та видати довіреність відповідному працівнику юридичної особи, що діє від імені Продавця для зняття Автомобіля з обліку в уповноважених державних органах, після чого Продавець повертає Покупцю суму Авансу за винятком витрат, пов`язаних із зняттям Автомобіля з реєстрації в органах МВС, та штрафу, передбаченого п.8.2. цього Договору. Однак, відповідачем суду не надано доказів знаходження відповідних документів на автомобіль у позивача та не надання працівнику відповідача довіреності для зняття автомобіля з обліку в органах МВС. В рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 14 квітня 2023 року по справі №501/3416/21 вказано: «Позивач стверджує в позові, що сам автомобіль марки Hyndai, модель і-30, рік випуску 2019, тип ТЗ: загальний легковий хечбек В, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] знаходиться у позивача та не був фактично переданий відповідачу.» Таким чином, суд доходить до висновку, що жодні документи на автомобіль, про які зазначено в пункті 2.10 Договору, у [PERSON] відсутні та ніколи не перебували в його розпорядженні, усі документи на автомобіль та безпосередньо сам автомобіль знаходилися безпосередньо у ДП «Базіс Авто». Статтею 653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Тобто договірні зобов`язання, які виникли між сторонами один перед одним, вважаються припиненими, у тому числі зобов`язання, передбачені пунктом 2.10 Договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів у розмірі 48366 (сорок вісім тисяч триста шістдесят шість) гривень, сплачених в якості авансу за договором купівлі-продажу автомобіля з використанням банківського кредиту № 68882019-БАА000205 від 27 листопада 2019 року, укладеного між [PERSON] та дочірнім підприємством «Базіс Авто». Щодо позовних вимог про стягнення 3 відсотків річних та інфляційних збитків суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Нарахування 3% річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Позивач у позовній заяві та відповіді на відзив вказує, що понад трьох років ДП «Базіс Авто» не повертає йому суму сплаченого авансу, безпідставно користується чужими грошовими коштами, що є підставою для стягнення 3 % річних, а самі кошти втратили свою вартість через інфляційні процеси, та надає суду розрахунок суми інфляційних збитків та 3% річних. Розмір заборгованості відповідно до наданого розрахунку складає 5199 (п`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок 3 відсотки річних; 24868 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок - інфляційні витрати. Наданий позивачем розрахунок суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача 3 відсотки річних у розмірі 5199 (п`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок; інфляційні збитки у розмірі 24868 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок. Статтею 133\~ЦПК встановлено,\~що судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються на\~відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Оскільки за ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, то в даному випадку судовий збір, який підлягає сплаті по цій справі слід стягнути з відповідача на користь держави. Також позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу адвоката, однак матеріали справи не містять доказів того, що позивач дійсно поніс судові витрати на правничу допомогу, тому суд відмовляє в задоволенні цієї частини вимог. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial