Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що вона з 22.06.2019 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 99. Від шлюбу у подружжя є спільна донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем проживали у шлюбі, але останнім часом між ними не має взаєморозуміння, відповідач зловживає спиртними напоями, побиває позивача. На протязі останніх років їхнє сімейне житія погіршувалося, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на життя. Позивач зазначає, що вона дійшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя. Вони припинили сумісне проживання з лютого 2024 року, не мають спільного бюджету та не ведуть сумісне господарство, а подальше спільне життя позивача із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, тому просила термін на примирення не надавати. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить задовольнити, справу розглянути без його участі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22.06.2019 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 99. Від подружнього життя у позивача та відповідача є спільна донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя між подружжям не склалось, вони з відповідачем проживали у шлюбі, але останнім часом між ними не має взаєморозуміння, відповідач зловживає спиртними напоями, побиває позивача. На протязі останніх років їхнє сімейне житія погіршувалося, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на життя. Розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя. Сторони припинили сумісне проживання з лютого 2024 року, не мають спільного бюджету та не ведуть сумісного господарства, а подальше спільне життя позивача із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. У відповідності до ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.\~82\~ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, прізвище позивача залишити « [PERSON] » (на прохання позивача). Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 1211 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved