Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 17.03.1988 р. він взяв шлюб із відповідачем; подружжя не є батьками неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що шлюбні відносини припинені у 2023 році, оскільки подружжя втратило почуття любові, поваги один до одного, має різні погляди на життя та несумісні характери. На переконання позивача, подальше сумісне життя та збереження сім`ї стало неможливим, сім`я розпалася остаточно та зберегти її неможливо. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач в окремо поданій заяві просив суд про розгляд справи у його відсутності, просив суд задовольнити позов. Відповідач в окремо поданій суду заяві просила суд про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти позову. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, 17.03.1988 р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем. Подружжя не мають неповнолітніх дітей від шлюбу. На переконання позивача, шлюб підлягає розірванню, адже сімейне життя не склалося. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). Суд, дослідивши докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачають, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року). Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (втрата почуття любові, поваги один до одного, різні погляди на життя, несумісні характери тощо), дійшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористалася правом брати участь у судових засіданнях, правом надання відзиву на позовну заяву, не клопотала про надання строку для примирення подружжя тощо, у зв`язку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у даній справі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України): позивач має пільги щодо сплати судового збору, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , у зв`язку з чим судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved