Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

25.04.2024\~представник позивача\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просить визнати\~за [PERSON] \~право на\~земельну частку\~(пай)\~розміром 6,4636\~умовних кадастрових\~гектар із\~земель колективної\~власності колишнього\~КСП «Восток»\~-\~агрофірми «Восток»\~на території\~Валківської міської\~ради Богодухівського\~району Харківської\~області в\~порядку спадкування\~за законом\~після смерті\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , оскільки на день смерті проживав разом з ним та прийняв спадщину на підставі ст.1268 ЦК. За життя спадкодавець працював у колгоспі «Восток» Валківського району Харківської області, який 12.04.1994 реорганізовано у КСП «Восток» шляхом його приєднання до Харківського управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз».\~В подальшому КСП «Восток» реорганізовано в агрофірму «Восток». \~ 20.03.1996 агрофірма «Восток» отримала Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661. Рішенням загальних зборів членів колишнього КСП «Восток» - агрофірми «Восток» 11.11.2019 затверджено уточнений перелік громадян-працівників та пенсіонерів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток», що мають право на земельну частку (пай) у якому [PERSON] значиться під №312. Разом з тим, у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) запису щодо реєстрації сертифікату на ім`я спадкодавця не міститься. Встановити місцезнаходження сертифікату неможливо, оскільки виготовлені сертифікати передано до Валківської РДА, а 04.04.2000 - до ДП «Харківгазвидобування» у кількості 570 штук. При цьому, в книзі реєстрації сертифікатів в 2017 році зазначено лише 344, виданий на ім`я [PERSON] сертифікат втрачений. Вважає, що право позивача на земельну частку (пай) виникло з моменту прийняття спадщини після смерті батька, який має право на земельну частку (пай) в землях КСП «Восток». Після виконання вимог ст.187 ЦПК на підставі ухвали суду від 29.04.2024 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача міський голова [PERSON] надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать дані свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 22.07.2005 Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис №13. 29.06.2004 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Валківського РУЮ Харківської області, актовий запис №68. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , про що свідчать дані свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.10.2006 Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис №49. Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та віддані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75202674 від 20.12.2023. Мати померлого [PERSON] [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.08.1977) надала заяву від 08.12.2023, зареєстровану в реєстрі за №17-125, якою відмовилася від прийняття спадщини після смерті сина. Не заперечує щодо оформлення спадщини сином спадкодавця [PERSON] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства №108 від 20.12.2023, позивач проживав разом із батьком [PERSON] з 2001 року по день його смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено рішенням Валківського районного суду Харківської області від 29.03.2024 у справі №615/2412/23. 20.03.1996 у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №103 зареєстрований державний акт серії ХР №06-00-000661, відповідно до якого агрофірмі «Восток» передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 4627,6 га землі. Згідно з уточненим переліком громадян-працівників та пенсіонерів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток», які мають право на земельну частку (пай), що є додатком до Державного акту серії ХР №06-00-000661, [PERSON] значиться під №312. За повідомленням відділу м. Валки Архівного управління Богодухівської РДА №01-36/143 від 20.12.2023, в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Валківською РДА Харківської області власникам земельних часток (паїв) реформованого КСП «Восток» (Агрофірма «Восток») Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області, запису про реєстрацію сертифікату та даних про його отримання на ім`я [PERSON] не виявлено. З інформації приватного нотаріуса Богодухівського нотаріального округу Харківської області Левчука С.В. №01-16/155 від 15.04.2024, до складу спадкового майна [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності агрофірми «Восток». Позивач є спадкоємцем за законом І черги відповідно до ст.1261 ЦК, спадщину прийняв згідно ч.4 ст.1268 ЦК, так як на час відкриття спадщини 28.09.2006 був малолітньою особою і від прийняття спадщини не відмовлявся. На день смерті [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебував. Мати спадкодавця [PERSON] спадщину не прийняла. Інших спадкоємців за законом, в тому числі передбачених ст.1241 ЦК та за заповітом, не має. Посилаючись на п.п.4.15 п.4 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України повідомив, що оформити належні спадкові права на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективні власності агрофірми «Восток», позивач може лише в судовому порядку. Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 02.01.2024, згідно затвердженого загальними зборами членів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток» проекту землеустрою щодо організації території земельних часток ((паїв) рілля, сіножаті, пасовища) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ 01.01), громадянам власникам земельних часток (паїв) із земель колишнього реформованого КСП агрофірми «Восток», що розташовані на території Старомерчицької селищної ради Богодухівського (Валківського) району Харківської області розмір середньої частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складає: рілля 5,7716 га, пасовища 0,4991 га, сіножаті 0,1929 га. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК). Згідно ч.1 ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до пп.4.16 п.4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.24 ПП ВСУ №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно роз`яснень\~Міністерства юстиції\~України №19-32/319\~від 21.02.2005,\~у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлим права на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є єдиним спадкоємцем за законом, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті батька, так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved