Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Адвокат Михайленко Олег Станіславович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі - ТДВ «СГ «Оберіг»), третя особа [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених вимог представником позивача зазначено, що 01.08.2021 о 20-30 год. позивач, керуючи мотоциклом БМВ, д.н.з [NUMBER] , в Києво-Святошинському районі м. Крюківщина, на вул. Балукова, отримала тілесні ушкодження внаслідок зіткнення з автомобілем Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . По вказаному факту було порушене кримінальне провадження №12021111050001601 від 10.08.2021 щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України. Позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, уламкового переламу правої ключиці, забійної рани правої стопи, забою правого ліктьового суглобу, садна правого суглобу, що кваліфікуються як середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження на підставі висновку експерта від 18.08.2021 №158/Е. Позивач визнана потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, за яким 30.01.2023 Києво-Святошинським районним судом Київської області постановлено ухвалу про визнання [PERSON] винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілою. Проте [PERSON] не відшкодував позивачу завдану шкоду. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди [PERSON] згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-202151923 від 10.12.2020 застрахована ТДВ «СГ «Оберіг», позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування №33044. Позивач внаслідок отриманих травм зверталась у ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» у м. Києві, де їй зробили дві хірургічні операції зрощення уламкового переламу правої ключиці. Після операцій у позивача залишився шрам довжиною 7 см на все життя на правому плечі, повноцінно функції правої руки може відновитися не раніше ніж через півроку. Наразі продовжується лікування позивача, постійно отримуються консультації лікарів, сплачуються рахунки за отримане лікування та призначені медичні препарати. 14.02.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 90895 грн., яка погоджена представником відповідача. 09.06.2023 позивач отримала від відповідача страхове відшкодування у сумі 17672 грн., а 21.06.2023 - у сумі 1051,81 грн. 20.06.2023 відповідач на адвокатський запит повідомив, що при розрахунку страхового відшкодування не брались до уваги чеки на лікування при проведенні двох операцій, оскільки водій [PERSON] виплатив позивачу грошові кошти на відшкодування матеріальних та моральних збитків, що підтверджується ухвалою суду від 30.01.2023 по справі 369/12696/21. Як вбачається із вказаної ухвали суду, матеріальні і моральні збитки відшкодовані, проте немає зазначення про відшкодування витрат на лікування, оскільки позивач вважала, що підтверджену суму на дві операції та тривале лікування компенсує страхова компанія згідно чинного законодавства. 21.07.2023 відповідач виплатив позивачу грошові кошти в сумі 11,53 грн. за прострочення виплат страхового відшкодування згідно страхового акту від 19.07.2023 №33044/1/1. Сума виплачених відповідачем позивачу коштів станом на 01.08.2023 складає 18735,34 грн. Фактична заборгованість виплат на лікування становить 72159,66 грн. За подання до суду позовної заяви позивач сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн., витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, становлять 40000 грн. Просив: стягнути з ТДВ «СГ «Оберіг» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 72159,66 грн.; витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на відповідача. Відповідач ТДВ «СГ «Оберіг» надав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі у зв`язку із необґрунтованістю позовних вимог. Зазначив, що [PERSON] , який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відшкодував позивачці заподіяну шкоду, що сприяло відмові від цивільного позову та закриттю кримінального провадження. Свої зобов`язання ТДВ «СГ «Оберіг» виконало та сплатило на користь позивачки страхове відшкодування в розмірі 17 832, 20 грн., враховуючи, що іншу частину шкоду відшкодував [PERSON] 23.10.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 04.12.2023 третя особа [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що він планував відшкодувати збитки потерпілій, проте через війну втратив роботу і не розрахувався з нею. Відповідно до умов договору матеріальна відповідальність покладається на страхову компанію. 02.02.2024 судом постановлено ухвалу про залишення без задоволення заяви відповідача із запереченням щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 01.08.2021 о 20-30 год. [PERSON] , керуючи мотоциклом БМВ, д.н.з [NUMBER] , в Києво-Святошинському районі м. Крюківщина, на вул. Балукова, отримала тілесні ушкодження внаслідок зіткнення з автомобілем Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 01.08.2023 у [PERSON] встановлено діагноз закритий перелам правої ключиці, рвана ран правої стопи, що підтверджується довідкою від 01.078.2023 №1580. 30.01.2023 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2023 по справі №369/12696/21 було [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілою та залишено без розгляду цивільний позов. 14.02.2024 [PERSON] звернулася до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 90895,00 грн. згідно договору страхування №2021151923. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-2021151923, діючого на 08.09.2021, транспортний засіб, д.н.з. [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність водія якого була забезпечена у ТДВ «СГ «Оберіг» (франшиза встановлена у розмірі 0 грн.). ТДВ «СГ «Оберіг» прийняло рішення про виплату [PERSON] згідно страхового акту від 08.06.2023 №33044/1 та виплатило на підставі платіжного доручення від 08.06.2023 №5878 у розмірі 17672 грн. ТДВ «СГ «Оберіг» прийняло рішення про виплату [PERSON] згідно страхового акту від 20.06.2023 №33044/1/2 та виплатило на підставі платіжного доручення від 20.06.2023 №6014 у розмірі 1051,81 грн. Відповідно до оглядів лікарів від 02.08.2021, від 05.08.2021, від 08.08.2022, проведених досліджень та медичних процедур від 02.08.2021, 05.08.2021, від 07.08.2021, від 12.08.2022, від 24.08.2022, від 15.08.2022, висновку лікаря, виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 09.08.2021, 10.08.2021 [PERSON] проведено медичне лікування, за яке нею сплачено коштів на суму 3684 грн., 470 грн, 4735 грн., 120 грн., 881,20 грн., 5905 грн., 47475 грн., 470 грн., 1480 грн., 325 грн., 325 грн., 3684 грн.,265 грн, 650 грн., 29930 грн., 25206 грн., 2905 грн., 400 грн., 290 грн., 400 грн., 3010 грн., 400 грн., що підтверджується калькуляціями медичних послуг, рахунками-актами та фіскальними чеками. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду (ст. 46 КК України). Оцінюючи доводи, якими позивач обґрунтувала стягнення суми страхової шкоди, суд відзначає, що дійсно в дорожньо-транспортній пригоді позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого вона проходила медичне лікування. Судом встановлено, що відповідач ТДВ «СГ «Оберіг» 20.06.2023 виплатило позивачу [PERSON] страхове відшкодування у сумі 18735,34 грн. у зв`язку з її лікуванням. Також суд враховує, що під час розгляду кримінального провадження №12021111050001601 від 10.08.2021 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, де потерпілою була [PERSON] , було встановлено, що обвинувачений примирився з потерпілою та відшкодував заподіяну їй шкоду. На виконання приписів ст. 46 КК України суд звільнив [PERSON] від кримінальної відповідальності, оскільки поміж іншого було встановлено, що він відшкодував завдану ним шкоду потерпілій [PERSON] , що остання підтвердила в судовому засіданні. Ухвала суду від 30.01.2023 у справі №369/12696/21 набрала законної сили 07.02.2023. При цьому суд критично оцінює заяву третьої особи [PERSON] , який повідомив, що він не відшкодував шкоду [PERSON] , оскільки зазначене повністю спростовується ухвалою суду від 30.01.2023 у справі №369/12696/21. За таких обставин суд приходить до висновку, що спричинена позивачу в дорожньо-транспортній пригоді шкода, пов`язана з лікуванням, була повністю відшкодована відповідачем та третьої особою, а тому вимоги про її стягнення є необґрунтованими. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з ТДВ «СГ «Оберіг» частини невиплаченого страхового відшкодування в сумі 72159,66 грн. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судові витрати не відшкодовуються, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed