Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

15 квітня 2024 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого зазначений житловий будинок заповів своїй дочці [PERSON] , яка відмовився від спадкування за заповітом та 06 листопада 2023 року уклала договір з позивачкою [PERSON] про поділ спадкового майна, однак нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просили визнати за ними право власності в рівних частках (по 1/2 за кожною) на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивачки не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, 13 травня 2024 року подали до суду, кожна зокрема, письмові заяви, в яких вказали, що позов підтримують із викладених у ньому підстав та просять розглядати справу без їхньої участі (а. с. 65, 66). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 33), 16 квітня 2024 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 34). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 12) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № [NUMBER] ) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 за 2023 рік Турійської селищної ради (а. с. 26). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстроване (а. с. 27). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», загальною площею 58,1 кв. м, житловою площею 35 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня «Б-1», сарай «В-1», сарай «в», сарай «в1», сарай «в2», сарай «в3», сарай «Г-1», сарай «г», сарай «г1», вбиральня «Д», огорожа «1», ворота з хвірткою «2», колодязь «3» (а. с. 22-25). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Частиною третьою статті 1268 ЦК Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1273 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до частини п`ятої статті 1275 ЦК України відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Встановлено, що позивачки у справі є дітьми спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про їхнє народження та укладення шлюбу (а. с. 15, 16, 17, 18). Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживав один у селі Нири Ковельського району Волинської області (а. с. 13). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений\~14\~ травня\~2014\~року Купичівською\~сільською радою\~Турійського району\~Волинської області, відповідно до якого належне йому майно, зокрема, житловий будинок\~із надвірними\~будівлями та\~спорудами по\~ [ADDRESS] заповів своїй дочці позивачці у справі [PERSON] (а. с. 14). Інших заповітів [PERSON] не складав, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після його смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 46-48). 30 травня 2023 року позивачки подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька (а. с. 39 на звороті, 40), а 06 листопада 2023 року, як спадкоємці першої черги за законом, уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого по 1/2 (одній другій) частці належного спадкодавцю житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] перейшло у спадщину дочкам спадкодавця позивачкам [PERSON] та [PERSON] (а. с. 20). Приватний нотаріус постановою від 06 листопада 2023 року відмовив позивачкам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 21). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 71/2023 щодо майна померлого [PERSON] (а. с. 39-64). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачок права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та правових підстав для визнання за кожною з них права власності на спадкове нерухоме майно відповідно до умов укладеного між ними договору про поділ спадкового майна. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачкам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 605 гривень 60 копійок кожній; стягнути з відповідача в користь позивачок 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 605 гривень 60 копійок кожній. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved