Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: 1) визнати електронні торги за лотом 426365 з реалізації транспортного засобу марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , які були оформлені протоколом про проведення електронних торгів № 487937 від 30.06.2020 недійсними; 2) скасувати протокол про проведення електронних торгів № 487937 від 30.06.2020 виданий ДП «Сетам» за результатами цих торгів; 3) скасувати акт приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича про реалізацію на електронних торгах рухомого майна, а саме транспортного засобу марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , та стягнути судовий збір. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивачці на праві власносності належав легковий автомобіль марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] . Зазначений автомобіль був придбаний у кредит на підставі кредитного договору № 19128/2018 від 21.09.2018 року, який був укладений між позивачкою та АТ «Кредобанк». Зазначає, що АТ «Кредобанк» у квітні 2020 року звернулося до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., яка 08.04.2020 року здійснила виконавчий напис. Вказує, що АТ «Кредобанк» передало на виконання зазначений виконавчий напис приватному виконавцю Мілоцькому О.Л., який 05.05.2020 в порядку виконавчого провадження здійснив опис та арешт належного позивачці автомобіля та передав його на зберігання третім особам. В подальшому, автомобіль було відсужено шляхом проведення електронного аукціону ДП «Сетам» та переможцю [PERSON] видано акт про проведення електронних торгів. Позивачка стверджує, що вона не отримувала будь-яких повідомлень від АТ «Кредобанк», приватного виконавця Мілоцького О.Л., ані про визнання ринкової вартості транспортного засобу, ані про визначення суб`єкта оціночної діяльності, ані про наявність звіту про незалежну оцінку, у зв`язку з чим вважає, що електронні торги проведені з порушенням норм діючого законодавства та результати цих торгів повинні бути визнані недійсним. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2020 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2020 відкрито провадження у вказаній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 12.10.2020 представником відповідача приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького О.Л. - адвокатом Гуримським О.В. було подано відзив на позовну заяву, в якій сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 04.05.2020 до виконавця надійшла заява про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 941 від 08.04.2020, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про звернення стягнення на транспортний засіб марки KIA, модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб.см., колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Зазначає, що приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. 04.05.2020 відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] щодо виконання виконавчого напису № 941 від 08.04.2020, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про звернення стягнення на транспортний засіб марки KIA, модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб.см., колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про стягнення з боржника основної винагороди та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню ВП № [NUMBER] вручена позивачу (боржнику в межах виконавчого провадження) особисто, про що стоїть відповідна відмітка у відомості про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП № [NUMBER]. Крім того, щодо твердження позивачки про не направлення Акта про проведені електронні торги від 08.07.2020 в межах виконавчого провадження № [NUMBER], протилежне спростовується журналом реєстрації вихідної кореспонденції, копія сторінок яких додається виконавцем в додатках, відповідно до яких 08.07.2020 позивачу направлено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER]/1280, постанову про зняття арешту з майна боржника № [NUMBER]/1279, Акт про проведені електронні торги № [NUMBER]/1278. Зазначає, що посилання позивачки на неотримання будь-яких документів є недоречними та безпідставними, оскільки виконавцем дотримано порядку направлення кореспонденції, визначеного ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» протилежне позивачем не доведено. Крім того, позивачем, яка є боржником по виконавчому провадженню № [NUMBER], подавались скарги, тому посилання на вигадані позивачем порушення є безпідставними та такими, що не підтверджується жодним доказом. Вказує, що виконавцю про наявність ухвали про забезпечення позову від 03 липня 2020 по справі № 465/2753/20 (провадження № 2-з/465/72/20), виданої Франківським районним судом м Львова, стало відомо після отримання її від боржника в межах виконавчого провадження 08.07.2020, та після закінчення виконавчого провадження можливості виконати наведену ухвалу не є можливим, про що було повідомлено Франківський районний суд м. Львова. У зв`язку з чим вважає, що позов є безпідставним та необгрунтованим, а доводи, які наводить позивач у своїй позовній заяві, є такими, що повністю спростовуються матеріалами виконавчого провадження. 16.10.2020 представником відповідача ДП «Сетам» подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що ДП «Сетам» проводились електронні торги з реалізації транспортного засобу марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , за номером лоту № 426365 (уцінений лот № 422150). Торги проводились відповідно до Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Зазначає, що інформація про продаж арештованого майна транспортного засобу марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , була внесена до Системи на підставі заявки приватного виконавця. Вказує, що позивачем не було здійснено дій щодо оскарження незаконних, на думку позивача, дій державного виконавця. Однак, дії державного виконавця не стосуються Правил проведення електронних торгів, передбачених Порядком та мають самостійний спосіб оскарження, яким позивач не скористалась. Крім того, позивачем не обгрунтовано, не доведено, як описані нею порушення вплинули на результата торгів та як це порушило її права. Станом на дату проведення електронних торгів - 30.06.2020 року будь-яких підстав для непроведення електронних торгів у ДП «Сетам» не було. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2020 року зупинено провадження у справі до набуття законної сили рішенням у цивільній справі №465/2753/20 за позовом [PERSON] до ПАТ «Кредобанк», 3-і особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, Приватний виконавець Мілоцький Олег Леонідович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.03.2023 поновлено провадження у справі, оскільки підстави для його зупинення відпали. 13.03.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. 13.10.2020 від представника АТ «Кредобанк» надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в яких просило відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що 21.09.2018 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 19128/2018. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит у сумі 908 013,78 грн. на строк до 20.09.2025. Для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з Кредитного договору № 19128/2018 від 21.09.2018 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Договір застави від 21.09.2018 року. Вказує, що предметом застави є рухоме майно, а саме транспортний засіб марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб.см., колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] .. Заставна вартість транспортного засобу визначена сторонами у сумі 821 724,00 грн.. Зазначає, що п. 4.1.1. Кредитного договору визначено, що повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування (п.2.1.), не пізніше останнього робочого дня поточного місяця відповідно до Графіку погашення заборгованості, у якому передбачено, що [PERSON] повинна вносити суму у розмірі 15 376,00 грн. щомісячно до 20.09.2025, тобто до кінця строку дії Кредитного договору. Однак, [PERSON] відхилилась від данного Графіку погашення заборгованості, у зв`язку з чим виникла значна заборгованість за Кредитним договором, що станом на 28.01.2020 становить 835 413,68 грн., яка складається з: 810 726, 86 грн. - заборгованість по основному боргу, в т.ч. прострочена 28 948,47 грн., 7 338, 32 грн. - прострочені проценти; 1 651,26 грн. - нараховані проценти; 2 662,63 грн. - нарахована пеня; 13 034,61 грн. - штраф за невиконання негрошових зобов`язань. 28.01.2020 представником АТ «Кредобанк» на адресу позивачки було направлено досудову вимогу банку щодо виконання договірних зобов`язань № 27-3720/20, яка була направлена за адресою реєстрації позивачки. 01.04.2020 АТ «Кредобанк» звернулося до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. із зяавою № 27-9020005/20 про звернення стягнення на заставний транспортний засіб марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб.см., колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , шляхом вчинення виконавчого напису на суму заборгованості за кредитом, не враховуючи пені, в розмірі 824 573,48 грн.. Вказує, що після цього 04.05.2020 приватнми виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 941 від 08.04.2020, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., яким запропоновано звернути стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб.см., колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] .. Того ж дня, приватним виконавцем було винесено постанову про арешт і про розшук майна боржника. 05.50.2020 винесено постанову про опис та арешт майна боржника. 08.05.2020 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності. 08.07.2020 винесено акт про проведені електронні торги по ВП № [NUMBER]. Зазначає, що відповідно до протоколу № 487937 про проведені електронні торги від 30.06.2020 ДП «Сетам» 30.06.2020 було проведено електронні торги за лотом № 426365 з реалізації транспортного засобу марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб.см., колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Вказує, що автомобіль було продано переможцю торгів [PERSON] (учаснику 32) за ціною 541 762,83 грн.. Відповідно вказаний акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно. 08.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. було винесено постанову про зняття арешту з майна та закінчення виконавчого провадження на підставі п. 15 ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження», в даній постанові вказано, що залишок нестягнутої заборгованості за виконавчим документом становить 365 131,64 грн.. Тобто, виконавче провадження № [NUMBER] було закінчено у зв`язку із реалізацією предмета застави. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов з підстав зазначених в ньому, просив його задовольнити та ухвалити відповідне рішення, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача ДП «Сетам» - у судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в своєму відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за відсутності представника відповідача. Представник відповідача приватного виконавця Мілоцького О.Л. - адвокат Гуримський О.В. в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи АТ «Кредобанк» в судовому засіданні заперечив протии позову, просив відмовити в його задоволенні та ухвалити відповідне рішення. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до норми 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до норми 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 розділу Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі по тексту - Порядок), електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи передбачені законодавством особливості щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином. Викладене узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів. Отже, у відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення правочину купівлі-продажу виникли відповідні цивільні права та обов`язки. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Разом з тим, оскільки за змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених чинним на день проведення торгів Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 . Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Крім цього, Верховний Суд України в постановах від 17 грудня 2014 року (справа №143цс14), від 18 листопада 2015 року (справа №6-1884цс15) та від 13 квітня 2016 року (справа №6/2988цс15) вказав, що головною умовою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав та законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Підставою для визнання електронних торгів недійсними також є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431 (далі - Порядок), а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів, в тому числі опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна. За змістом ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження. Згідно з ч. 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 затверджено Порядок реалізації арештованого майна, яким визначено правила проведення прилюдних електронних торгів. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна. Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Таким чином, дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі №6-116цс12, та постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №490/5475/15 та від 02.05.2018 у справі № 910/10136/17. Дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійних спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Зазначених висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 17.12.2014 № 143цс14, від 18.11.2015, № 6-1884цс15, від 13.04.2016 № 6-2988цс15, та 6-116цс12 від 24.10.2012. 21.09.2018 між АТ «Кредобанк», та [PERSON] (позичальником) укладено Кредитний договір № 19128/2018, відповідно до умов якого банк надав кредит для здійснення повної/часткової оплати за договором Купівлі-продажу транспортного засобу марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , укладеного між позичальником та Філія «АВТ.НА СТОЛ. « ПАТ «УКР.АВТОМ.КОРП.» у сумі 908 013,78 грн. на строк до 20.09.2025 року. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором № 19128/2018 від 21.09.2018 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Договір застави від 21.09.2018. Предметом застави є рухоме майно, а саме транспортний засіб марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб.см., колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] .. Заставна вартість транспортного засобу визначена сторонами у сумі 821 724,00 грн.. Відповідно до п. 5.1 Договору застави визначено, що право звернення стягнення на Предмет застави Заставодавець набуває: якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні встановлений кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у в становлений Кредитним договором строк суми відсотків, комісй, неустойки (пені, штрафних санкцій). Пунктом 4.1.1 Кредитного договору визначено, що повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування (п.2.1) не пізніше останнього робочого дня поточного місяця відповідно до Графіку погашення заборгованості. У данному Графіку погашення заборгованості передбачено, що [PERSON] повинна вносити суму у розмірі 15 376,00 грн. щомісячно до 20.09.2025 року, тобто до кінця строку дії Кредитного договору. Станом на 28.01.2020 заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № № 19128/2018 становить 835 413,68 грн., яка складається з: 810 726, 86 грн. - заборгованість по основному боргу, в т.ч. прострочена 28 948,47 грн., 7 338, 32 грн. - прострочені проценти; 1 651,26 грн. - нараховані проценти; 2 662,63 грн. - нарахована пеня; 13 034,61 грн. - штраф за невиконання негрошових зобов`язань. 28.01.2020 представником АТ «Кредобанк» на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу банку щодо виконання договірних зобов`язань № 27-3720/20, яка булла направлена за адресою реєстрації позивачки, а саме: [ADDRESS] , зазначену в Кредитному договорі, Договорі застави від 21.09.2018, паспортних даних [PERSON] , яка залишилась без виконання. 01.04.2020 АТ «Кредобанк» звернулося до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. із зяавою № 27-9020005/20 про звернення стягнення на заставний транспортний засіб марки KIA, модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб.см., колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , шляхом вчинення виконавчого напису на суму заборгованості за кредитом, не враховуючи пені, в розмірі 824 573,48 грн.. 04.05.2020 приватнми виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 941 від 08.04.2020, вчиненного приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., яким запропоновано звернути стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб.см., колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] .. 04.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. було винесено постанову про арешт і про розшук майна боржника. 05.50.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. винесено постанову про опис та арешт майна боржника. 08.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності. 08.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. винесено акт про проведені електронні торги по ВП № [NUMBER]. 30.06.2020 відбулися торги з реалізації належного позивачці транспортного засобу марки KIA модель SPORTAGE, 2017 року випуску, номер шасі (кузова/рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб.см., колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] (реєстраційний номер лота 426365), переможцем торгів став [PERSON] (учасник 32) за ціною 541 762,83 грн., що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 487937. 03.07.2020 ухвалою Франківського районного суду м. Львова зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 941, вчиненого 08.04.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. «Про звернення стягнення на транспортний засіб KIA SPORTAGE, 2017 року випуску» який знаходиться на виконанні у приватного виконавця Мілоцького О.Л., яка була отримана приватним виконавцем після закінчення виконавчого провадження ВП № [NUMBER]. 08.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. було винесено постанову про зняття арешту з майна та закінчення виконавчого провадження на підставі п. 15 ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження», в даній постанові вказано, що залишок нестягнутої заборгованості за виконавчим документом становить 365 131,64 грн.. Тобто, виконавче провадження № [NUMBER] було закінчено у зв`язку із реалізацією предмета застави. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що прилюдні електронні торги були проведені з порушенням Порядку, оскільки виконавцем грубо порушено права позивача під час реалізації належного їй транспортного засобу. Підставами для визнання прилюдних електронних торгів недійсними вказує те, що позивача не було повідомлено про проведення електронних торгів, не направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, чи інших постанов щодо арешту та опису належного позивачу майна та інших постанов приватного виконавця, не було ознайомлено з експертним висновком про оцінку арештованого майна. Крім того, приватним виконавцем належним чином не повідомлено позивача про результати оцінки переданого на реалізацію майна, чим позбавив права на оскарження оцінки майна в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення, що є порушенням Порядку передання майна на реалізацію. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Положеннями ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону (ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Статтею 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Відповідно до Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003, національний стандарт N 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Згідно п. 4 Національного стандарту № 1, оцінка майна проводитися з дотриманням принципів корисності, попиту і пропонування, заміщення, очікування, граничної продуктивності внеску, найбільш ефективного використання. Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки (п. 16 Національного стандарту № 1). Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Пунктом 3 Порядку реалізації арештованого майна встановлено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна. Не підлягає передачі на реалізацію майно, щодо якого наявний письмовий висновок експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі, якщо витрати, пов`язані зі зверненням на таке майно Відповідно до п. 4 Порядку встановлено, що приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. Організатор повертає заявку на реалізацію майна приватному виконавцю у разі зупинення або припинення діяльності приватного виконавця відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Таким чином, з аналізу наведених вище норм, вбачається, що Організатор електронних торгів (Державне підприємство «СЕТАМ») розміщує інформацію в системі електронних торгів, виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої влади та не здійснює перевірку змісту заявки на реалізацію арештованого майна вимогам законодавства. Відповідно до п. 1 Розділу VIIІ Порядку, після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом. До протоколу вноситься така інформація: дата і час початку та завершення електронних торгів; реєстраційний номер лота; назва лота; стартова ціна та ціна продажу лота, цінові пропозиції учасників, особливі ставки купівлі лота учасників, якщо вони мали місце; сума сплаченого гарантійного внеску; розмір винагороди за організацію та проведення електронних торгів, яку повинен сплатити переможець електронних торгів, та реквізити рахунку для її сплати; відомості про переможця електронних торгів (унікальний реєстраційний номер учасника, прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця торгів, найменування юридичної особи, якщо переможцем є юридична особа); дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця), на який необхідно перерахувати кошти за придбане майно. Згідно п. 4 Розділу Х Порядку, після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Приватний виконавець самостійно затверджує акт про проведені електронні торги шляхом його підписання та скріплення печаткою приватного виконавця. Відповідно до п. 8 Розділу Х Порядку, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. При цьому, згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Також частиною 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Водночас, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не надано до матеріалів доказів, які підтверджували б порушення порядку проведення електронних торгів та слугували б підставою для визнання їх недійсними. Відсутні в матеріалах справи і докази того, що вказані порушення вплинули на результат проведення торгів. Саме лише посилання позивача на наявність порушень виконавця під час вчинення виконавчих дій не є підставою для визнання електронних торгів недійсними. При цьому, дії виконавця у виконавчому провадженні, в тому числі і щодо визначення оцінки рухомого майна боржника, не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. За таких обставин, позивачем в розумінні ст. 12, 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів того, що приватним виконавцем під час реалізації спірного рухомого майна шляхом продажу на електронних торгах було допущено ряд порушень, що вплинули на результат торгів та порушили законні інтереси позивача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно положень ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Як вбачається матеріалів справи, представником відповідача 2 Гуримським Олегом Віталійовичем на підтвердження понесених витрат надано Платіжне доручення № 1907 від 30.04.2024 на оплату Договору про надання правової допомоги на суму 7 600, 00 грн., Платіжне доручення № 1908 від 30.04.2024 на оплату Договору про надання правової допомоги на суму 3300, 00 грн., Договір про надання правової допомоги від 01.02.2019, укладеного з адвокатським бюро «ОЛЕГА ГУРИМСЬКОГО», Додатковий договір № 52 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2019 від 05.09.2023, Додатковий договір № 54 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2019 від 30.04.2024, Ордер серія КС № 1060010 від 05.10.2020 на представництво інтересів ПВВО м. Києва Мілоцького О.Л . адвокатом Гуримським Олегом Віталійовичем в Шевченківському районному суді м. Києва на підставі Договору від 01.02.2019, Акт надання послуг № 12 від 05.09.2023 з детальним описом наданих послуг та їх вартості на суму 7 600, 00 грн. та Акт надання послуг № 4 від 09.05.2023 з детальним описом наданих послуг та їх вартості на суму 3300, 00 грн. З огляду на наведене, враховуючи складність справи та обсяг необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений останнім на надання відповідних послуг, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь відповідача 2 - приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича судові витрати, а саме витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 10 900,00 грн. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved