Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

28.06.2023 представник позивача [PERSON] - адвокат Білик Р.О. подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та змінити призначений рішенням суду від 18.08.2020 спосіб стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області 07.09.2020. Від подружнього життя у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . 18.08.2020 рішенням Кам`янка-Бузького районного суду призначено стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу. Вказує, що після винесення рішення їй стало відомо, що відповідач змінив місце праці та отримує більший дохід, а оскільки прожитковий мінімум зростає щоквартально, вважає, що розмір аліментів є недостатнім для повноцінного розвитку дитини. Дитина після розлучення і по сьогоднішній день проживає разом з позивачкою, яка змушена одноосібно виховувати дитину. Відповідач впродовж останніх років не бере участі у вихованні доньки, не провідує та не цікавиться її життям, умовами її проживання, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Усунувшись у повній мірі від виховання дитини, він фактично переклав свої батьківські обов`язки на позивачку та не здійснив жодного заходу для встановлення способу його участі у вихованні доньки. Відтак, батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Будь-які поважні причини, через які він не піклується про свою доньку, не проявляє до неї належної батьківської турботи - відсутні. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини, свідчить про свідоме нехтування ним цими обов`язками. Тому позивачка вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав задля захисту інтересів дитини є доцільним та необхідним. Просить позов задоволити. Ухвалою суду від 02.08.2023 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 22.08.2023 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказують, що заперечують позовну вимогу щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав і частково погоджується змінити спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 грн. Зазначає, що він є батьком дитини, проте перебуває за кордоном на роботі, через що немає можливості часто бачитися із донькою, однак регулярно сплачує аліменти, заборгованості по аліментах у нього не має. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що відповідач перебуває за кордоном і не зважаючи на те що сплачує аліменти, дитиною не цікавиться та й сам розмір аліментів є недостатнім для утримання доньки та забезпечення їй належних умов для розвитку там проживання. [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснив, що на даний час проживає в Іспанії, тому не має можливості бачитися з донькою, однак хоче брати участь у вихованні дитини. Зазначає, що згідний на збільшення сплати аліментів, а саме у сумі 7000,00 грн. Пояснив, що після початку війни в Україні одразу запропонував позивачці їхати до нього, знайшов квартиру, хотів їх забезпечувати, але вона відмовилася, не хотіла їхати. Просив не позбавляти його батьківських прав, оскільки він намагається виконувати свої батьківські обов`язки на відстані. Вказала, що у батька відсутня поведінка, яка може бутим охарактеризована як ухиляння від батьківських обов`язків. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позбавлення [PERSON] батьківських прав, вказала що батько перебуває закордоном на роботі, тому не має змоги бачитися з дитиною, але постійно сплачує аліменти на утримання доньки, заборгованості по сплаті аліментів у нього немає, крім того, погоджується на позовну вимогу відповідачки щодо зміни розміру аліментів. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради в судовому засіданні вказала, що [PERSON] знаходиться за кордон, тому не має змоги бачитися із донькою, проте сплачує аліменти на її утримання. Вважає, що відповідач самоусунувся від участі у вихованні доньки, тому було надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Допитана в судовому засіданні 22.12.2023, в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є практичним психологом в садочку, який відвідує донька сторін у справі [PERSON]. Дитина завжди розповідає про маму, як вони разом навчаються, як мати водить дитину на гурток з танців. Зазначає, що мама є дуже відповідальною. Дитина розказувала, що батька свого не пам`ятає, через що є засмученою та має підвищену тривожність. Зазначає, що дитина ходить у садочок 4 роки, протягом даного часу вона жодного разу батька не бачила. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 17.07.2018 між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстрований Кременецьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 92. 07.09.2020 рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8-9) [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.10.2018 Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18.08.2020 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дитини, а саме [PERSON] , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.16-18) 07.09.2020 рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області , шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.8-9) Як видно з акту обстеження від 18.07.2023 и№ 214, виданого старостою Дернівського округу, за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] і фактично проживають у [ADDRESS] без реєстрації. (а.с.42) Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] від 05.06.2023 №20132, заборгованість з 23.03.2020 по 05.06.2023 відсутня (а.с 13-14) Із постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № [NUMBER] від 03.11.2021, видно, що з [PERSON] стягувалися аліменти на користь [PERSON] щомісячно на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), починаючи з 23.03.2020 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох річного віку, і таке закінчене у зв`язку з досягненням дитиною трьох річного віку і стягнуто в повному обсязі.(а.с.55) З довідки виданої закладом дошкільної освіти комбінованого типу ясла-садок № 5 Кам`янка-Бузької міської ради, видно, що вихованку [PERSON] щоденно приводить в садок і забирає мама, завжди вчасно сплачує за харчування, дівчинка завжди акуратна, доглянута. Мама завжди бере активну участь у житті групи та в роботі батьківського комітету (а.с.15) Відповідно висновку від 21.09.2023 № 9/3 комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янка-Бузької міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.107) Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів суд виходив з наступного. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів на тверду грошову суму в розмірі 7000 грн.00 коп., посилаючись на те, що відбулися зміни у матеріальному стані платника аліментів, а також вказує, що раніше визначеної суми коштів недостатньо для повноцінного розвитку дитини Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При зміні способу розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України та норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", яким встановлений прожитковий мінімум для дітей віком 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідач [PERSON] не заперечив щодо зміни розміру аліментів, а саме його збільшення та стягнення у твердій грошовій сумі 7000,00 грн. За таких обставин, враховуючи, що зміна способу стягнення аліментів на тверду грошову суму є виключною прерогативою того з батьків, з яким проживає дитина, а саме матері [PERSON] , враховуючи думку відповідача, який не заперечив щодо зміни розміру стягнення з нього аліментів, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, що стягується з відповідача на користь позивача, з урахуванням норм чинного законодавства, а також з розрахунку на одну дитину, підлягає зміні з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму у розмірі 7000,00 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття. Вирішуючи питання щодо позбавлення батьківських прав суд виходив з наступного. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 та ч.2 ст.15 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в п.16 постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. При ухвалені даного рішення, суд також враховує, що позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Під час розгляду судом даної справи не встановлено, злісного ухилення батьком [PERSON] від виконання його батьківських обов`язків, щодо дочки [PERSON] . Так, посилання на те, що відповідач [PERSON] систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини в судовому засіданні не було доведено належним чином. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в судовому засіданні не доведено, що поведінка відповідача відносно своєї доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, не доведено та не надано суду достатніх доказів, в чому полягає захист її інтересів шляхом саме позбавлення батька по відношенню до доньки батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Водночас, судом не встановлено фактів умисного ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, вчинення ним будь-якого іншого негативного впливу на свою дитину чи такого ступеню бездіяльності, який би шкодив інтересам дитини. Так, дійсно відповідач не має стійкого та постійного зв`язку з його малолітньою донькою, проте, такий стан речей є наслідком розірвання шлюбу між сторонами, перебування батька і дитини на території різних держав, а також віком дитини. Відмовляючи у задоволені позову в частині позбавлення батьківських прав відповідача, суд також бере до уваги ту обставину, що на початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, відповідач ініціював переїзд його доньки та колишньої дружини на територію сусідньої держави, що визнала у судовому засіданні позивачка. Така обставина, на думку суду, свідчить про наявність у батька відповідальності за створення для його дитини належних та безпечних умов проживання. Посилання позивача [PERSON] та її представника [PERSON] на те, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованість в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не забезпечує необхідного медичного догляду та харчування, лікування, спростовується показами та запереченнями самого відповідача даними в судовому засіданні, де він заперечив щодо позбавлення його батьківських прав, вказав, що немає змоги бачитися з дитиною, оскільки перебуває за межами країни, крім того вказав, що вчасно сплачує аліменти на утримання доньки, що не було заперечено позивачем, а також підтверджується матеріалами справи. Крім того, відповідач [PERSON] не заперечив щодо збільшення розміру стягнення з нього аліментів, а тому сам факт його відсутності за місцем проживання дитини, не може свідчити про свідоме і винне ухилення від виконання батьківських обов`язків, крім випадків, якщо це призвело до негативних наслідків для дитини, її життя або здоров`я, а тому не є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача, що має наслідком повне припинення зав`язків дитини з батьком. Суд не може погодитися з висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янка-Бузької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , як органу опіки та піклування, оскільки він має рекомендаційний характер та не є обов`язковими для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Крім того, вказаний висновок не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування [PERSON] своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав. Вказаний вище висновок оцінений судом у сукупності з іншими доказам і сам по собі не є правовою підставою для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Крім того, під час розгляду справи відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечувала проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , що додатково вказує на позитивне ставлення батька до своїх обов`язків до дитини. Також, стороною позивача суду не надано жодного доказу щодо обставин, які негативно характеризують [PERSON] , зокрема, притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності, перебування на обліку у зв`язку із вживанням алкогольних або наркотичних засобів, ведення аморального способу життя та інше. Отже, з наданих позивачкою доказів не вбачається наявність підстав, передбачених ст.164 СК України, а тому застосування до відповідача такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав суд вважає недоцільним. Що стосується судових витрат у даній справі, то враховуючи клопотання сторони позивача та положення ч.8 ст.14 ЦПК України, представник позивача має право подати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки надав попередній розрахунок суми судових витрат, які понесла позивач і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи та вказав, що відповідні докази понесення судових витрат будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а тому суду необхідно призначити судове засідання для вирішення даного питання.

Outcome: partial