Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

В травні 2023р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом по справі № 761/44688/18, виданим Шевченківським районним судом м. Києва від 14 травня 2014р. (далі по тексту - вимога № 1); - стягувати з відповідача на корись позивачки на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набранням рішенням законної сили (далі по тексту - вимога № 2). Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019р. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільних дітей, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи із20 листопада 2018р. ідо досягнення дітьми повноліття. Враховуючи те, що 30 січня 2020р. старшому сину сторін виповнилося вісімнадцять років, і розмір аліментів, які отримує позивачка на молодшого сина становить 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача на місяць, що є недостатнім для утримання дитини, тому позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2023р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. У встановленому законом порядку, учасники справи були оповіщені судом про відкриття провадження по справі та призначення справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відзив на позов стороною відповідача не подавався. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1999р., який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019р. по справі № 761/27751/18. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018р. по справі № 761/44688/18, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільних дітей, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи із20 листопада 2018р. ідо досягнення дітьми повноліття. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що розмір аліментів, присуджених їй на утримання молодшої спільної дитини, після досягнення старшим сином повноліття, є недостатнім для належного утримання та виховання сина, який потребує більше коштів на утримання. Судом встановлено, що спільний молодший син сторін проживає разом з позивачкою. Відповідно до ч. ч. 7, 10 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 цього Кодексу, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 15 травня 2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014р., з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог, при цьому судом встановлено, що позивачка здійснює самостійно утримання та виховання спільного молодшого сина. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме вимога № 1 не підлягає задоволенню, оскільки ні за змістом позову, ні в прохальній частині позову, сторона позивача не конкретизує, у якій спосіб вона бажає змінити спосіб стягнення аліментів. Разом з тим, враховуючи, що розмір аліментів, який отримує позивачка на утримання молодшого сина сторін, є меншим, враховуючи положення ч. 5 ст. 183 СК України, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання молодшого сина сторін [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,6 грн.

Outcome: partial