Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.11.2012 року сторони уклали шлюб. За час шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач зазначає, що тривалий час проживає з відповідачкою окремо, відповідачка виїхала за кордон, проживає на території Іспанії, шлюбні відносини між сторонами формальні та припинені, оскільки у них відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. Із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини разом з ним, оскільки з моменту окремого проживання з відповідачкою їх донька проживає разом із позивачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечила щодо проживання дитини разом із батьком. Представник третьої особи служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради в судове засідання також не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника позивача, думку малолітньої [PERSON] , яка в судовому засіданні просила залишити її проживати з батьком, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.11.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області, за відповідним актовим записом №214, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). За час шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с.13). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, оскільки різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім`ї. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові. Сторони проживають окремо, шлюб носить формальний характер, спір про поділ спільно набутого майна між сторонами відсутній. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст.110\~ч.1\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їхньої малолітньої дитини, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги по розірвання шлюбу слід задовольнити. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.\~141\~СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст.\~160\~СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що бажає проживати разом з батьком. Зазначила, що мама проживає закордоном, спілкується із нею у телефонному режимі двічі на тиждень, з батьком у хороших відносинах, має у місті багато друзів, подобається ходити у школу. Згідно з положенням ст.\~8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини. Згідно ст.\~150\~СК України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2, 8, 9, 10 ст.7\~СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції). Відповідно до ст.157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому з батьків хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. Відповідно до ч. 1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.\~160\~СК ( 2947-14 ), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При визначенні місця проживання дитини із батьком суд, в даному випадку, в першу чергу враховує позицію доньки позивача, яка досягла десятирічного віку, а тому врахування її думки є обов`язковим. Суд також приймає до уваги, що відповідач знаходиться закордоном, відповідно до долучених до позовної заяви письмових доказів офіційно працевлаштована в Іспанії, на переїзді до неї доньки не наполягає, не заперечила проти задоволення позову. При прийнятті рішення судом також враховано висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради від 07.12.2023 року №510, який не містить обставин і такі судом не встановлені про те, що визначення місця проживання малолітньої дитини саме разом з батьком не відповідатиме найкращим інтересам дитини. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З відповідачки на користь позивача відповідно до ст.\~141\~ЦПК України підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору при поданні позову до суду. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved