Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що позивачка є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зареєструвала у своєму житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі зареєстровані у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , однак, починаючи з 2018 року, у вказаному будинку взагалі не мешкають, не оплачують комунальні послуги, не отримують кореспонденції за даною адресою, особистих речей в житловому будинку немає, житловим будинком взагалі не цікавляться. Позивачка несе зайві витрати за комунальні платежі. Перешкод у користуванні житлом відповідачам ніхто не чинив, вони добровільно виїхали з житлового будинку. Позивачка просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~До початку судового засідання від представника позивачки [PERSON] адвоката Грищука Д.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивачки. Позовні вимоги підтримав. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. \~ \~ \~ \~Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від них не надійшло заяв про розгляд справи без їх участі, відзив суду не надали. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивачки адвоката Грищука Д.В. суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Позивачці на підставі договору дарування від 20.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 7243, належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до довідки МЄІРЦ від 16.11.2023 року до складу осіб, що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). З 2018 року відповідачі не проживають у вказаному будинку, участі у витратах на утримання будинку, в оплаті комунальних послуг не приймаєють, будинок залишили добровільно. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідачі не вносять плату за комунальні послуги; не проживають в жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , та вибули в інше жиле приміщення, тобто втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідачів від права користування даним будинком без наміру збереження права користування ним. \~ \~ \~ \~Таким чином,\~на основі\~з`ясованих обставин,\~суд дійшов\~висновку про\~те,\~що позов [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визнання осіб\~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням,є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved