Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Представник позивачки адвокат Зварич Н.Т. звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Позов мотивує тим, що позивачка [PERSON] з 14 липня 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у якому в них народився син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.01.2023, шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] постійно проживає зі своїм дітьми, займається їх вихованням. Вони повністю перебувають на її утриманні так як їхній батько [PERSON] участі у вихованні та навчанні дітей не приймає. Крім цього, [PERSON] , [INFO] народженню є повнолітнім, та навчається на першому курсі денного відділення інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка». Термін закінчення навчання: 30 червня 2027 року. Вказує, що діти повинні бути забезпечені належним рівнем життя необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціальною розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожитковою мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки має постійний дохід та на даний час проходить службу у Збройних Силах України. Ухвалою від 03.05.2024 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін на 23.05.2024. Копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу. Від відповідача відзиву на позов не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ні позивачем, ні відповідачем клопотання про розгляд справи за участю сторін суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 січня 2006 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 листопада 2011 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 жовтня 2013 року. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області справі №442/7410/22 від 10.01.2023, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно Акту обстеження умов проживання, складеного 05.03.2024 комісією відділу Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, [PERSON] проживає разом з дітьми: [PERSON] , [PERSON] на [ADDRESS] , а згідно Акту №60 про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 23.02.2023, складеного представниками КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради, [PERSON] не проживає у кв. [ADDRESS] з листопада 2022 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів для дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, яка проживає разом з дітьми, займається їх вихованням, і відповідача (є особою працездатного віку) - платника аліментів, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості визначає їх в розмірі, вказаному позивачкою 1/3 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дітям належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом з тим ч. 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Представником позивача у позовній заяві зазначено, що витрати на правничу допомогу становлять 2000,00 грн, та в якості підтвердження надано Ордер про надання правничої правової та платіжну інструкцію про сплату 2000 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таких доказів представником позивача не долучено. Відтак, суд вважає, що у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідачки в дохід держави.

Outcome: approved