Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

позивач Криворізький державний педагогічний університет (далі КДПУ) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 02-4184 про надання освітніх послуг від 14.09.2020 у сумі 15\~131,38 грн., з яких: сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції у сумі 12\~816,11 грн., 3% річних у сумі 397,34 грн., пеня у сумі 1917,93 грн., посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань з оплати наданих йому освітніх послуг. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного між сторонами договору № 02-4184, позивач узяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання відповідача за денною формою навчання за спеціальністю 101 Екологія, з- присвоєнням ступеня вищої освіти «бакалавр». Загальна вартість освітньої послуги становить 53200 грн., строк навчання з 15.09.2020 по 30.06.2024, але 06.07.2021 наказом № 504-с [PERSON] було відраховано за невиконання індивідуального навчального плану. Тому у зв`язку з невиконанням зобов`язання по платі за навчання та систематичного порушення умов договору, позивач просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Представник позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач не повідомив причини неявки, відзиву на позов не подав. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною першою статті 903 ЦК України установлено, обов`язок замовника, якщо договором передбачено надання послуг за плату, оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Так, 14 вересня 2020 року між Криворізьким державним педагогічним університетом Міністерства освіти і науки України, як виконавцем, та [PERSON] , як замовником, укладено договір № 02-4184 про надання освітніх послуг, відповідно до пункту першого якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме навчання для здобуття вищої освіти, форма навчання денна, місце та строк надання освітньої послуги: м. Кривий Ріг, починаючи з 1 курсу, 1 семестру, з 15.09.2020 по 30.06.2024, ступінь вищої освіти бакалавр, спеціальність: 101 Екологія, спеціалізація: екологія міських ландшафтів і садово-паркових об`єктів, обсяг навчального навантаження 240 кредитів ЄКТС. Пунктом 4 договору замовник зобов`язувався своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором. Сторони погодили, що згідно пункту 9 договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить у сумі 53200 грн. Зокрема за кожен календарний рік: 2020 рік (вересень -грудень) 5320 грн., 2021 рік 13300,00 грн., 2022 рік 13300 грн., 2023 рік 13300 грн., 2024 рік (січень-червень) 7980 грн. Додатковою угодою №д-О2-4184 від 01.02.2021 до договору про надання освітніх послуг №О2-4184 від 14.09.2020 вартість освітньої послуги була змінена з 01.02.2021 на офіційно визначений індекс інфляції та відповідно до п. 9 зазначеної додаткової угоди загальна вартість освітньої послуги становила 55527 грн, зокрема за кожен календарний рік : зо 2020 рік (вересень -грудень) 5320 грн., 2021 рік (січень ) 1330,00 грн., 2021 рік (лютий-грудень ) 12568,00 грн., 2022 рік 13965 грн., 2023 рік 13965 грн., 2024 рік (січень-червень) 8379 грн. Замовник вносить плату щосеместрово безготівково не пізніше 10-го числа місяця, за який здійснюється оплата. Розмір щомісячної плати за освітню послугу становить одну десяту частині від визначеної вартості освітньої послуги за календарний рік. Оплата здійснюється у січні-червні, вересні-грудні (пункт 10 договору). Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першої статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Пункт 3 частини першої статті 63 Закону України «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 року № 1556-VII установлює обов`язок особи, яка навчаються у закладах вищої освіти, у тому числі виконувати вимоги освітньої (наукової) програми (індивідуального навчального плану (за наявності), дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання. Згідно з частиною першою статті 46 Закону № 1556-VII, підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого закладу освіти; невиконання індивідуального навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом. Так, наказом ректора Криворізького державного педагогічного університету від 06 липня 2021 року № 504-С, відраховано [PERSON] , студента 1-го курсу денної форми навчання зі складу студентів за невиконання індивідуального плану. У порушення вимог пунктів 4 та 10 укладеного між сторонами договору, заборгованість по оплаті за навчання складає 10\~972,50 грн., про що, з метою досудового врегулювання спору, відповідача було повідомлено претензією № 37 від 02 лютого 2022 року з вимогою про погашення заборгованості за навчання, що залишено відповідачем без реагування. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача у зв`язку із порушенням умов договору підлягає стягненню вищевказана заборгованість по оплаті освітніх послуг. Крім того, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена у грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком. Пунктом 12 договору сторони також погодили, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення. Позивачем надано до суду розрахунок пені прострочених платежів за навчання за період з 01.03.2022 по 01.08.2023, який відповідачем не спростований. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~481,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 53), яку суд вважає можливим задовольнити.

Outcome: approved