Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

що позивачка звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов обґрунтовує тим, що з 08.07.2006 перебуває у шлюбі із відповідачем. Спільне подружнє життя у них не склалося через відсутність почуттів взаємної любові, поваги, різні характери та погляди на життя. У них склалися різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, часто трапляються суперечки. Подальше проживання з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка подала заяву від 30.04.2024 про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач у заяві від 26.04.2024 позов визнав, справу просить розглянути без його участі. Згідно частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Як передбачено ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України). Судом на підставі свідоцтва про шлюбу від 08.07.2006 № 030351 встановлено, що 08.07.2006 відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції зареєстровано шлюбі між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно із ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, а їх шлюб існує лише формально. Між ними відсутні усталені відносини притаманні подружжю і сім`ї. Ці обставини сторонами визнаються. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Оцінивши встановлені судом обставини справи, зважаючи на конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки на підставі шлюбу сім`ї вони не створили, а подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved