Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 24.11.2021 р. позивач [PERSON] звернулась в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] з позовною вимогою про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності і встановлення порядку користування земельною ділянкою. У позовній заяві просила суд поділити в натурі житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] відповідно до першого варіанту висновку експерта № 125-058 від 15.11.2021 року, за яким за позивачем [PERSON] визнати право власності на 1/2 частину: 1-9 - гостьова пл. 10,55 кв.м.; 1 - 7 житлова пл. 13,6 кв.м.; 1-8 - житлова пл. 12,3 кв.м.; 1-10 - житлова пл. 16,4 кв.м. Разом по частині житлового будинку: пл. 52,85 кв.м. Надвірні узаконені господарські будови: Літ. «В» - душ - 2005р. пл. 2.2 кв.м; Літ. «Г» - вбиральня - 2005р. пл. 2,3 кв.м.; Літ. «Д» - сарай - 2005 р. пл. 13,7 кв.м.; 1/2 частина № 3, 4, 5, 6, 10, 11 - огорожа з воротами та хвірткою, 1/2 частина № 1, II- замощення. Також позивач просила суд визнати порядок користування земельною ділянкою згідно першого варіанту висновку експерта № 125-058 від 15.11.2021 року (графічного зображення користування додаток № 3 до експертизи), яким позивачу [PERSON] як другому співвласнику - виділити частину земельної ділянки вздовж фасадної межі в лівій кутовій частині з воротами шириною 3,5 м. вздовж дворової території, а також частину земельної ділянки під городом. Що становить 262,0 кв.м., зокрема: під будівлями - 116,0 кв.м.; під чистою землею 146,0 кв.м. Вказала лінію розділової межі для даного варіанту поділу земельної ділянки. Просила стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 11 жовтня 1986 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час спільного проживання однією сім`єю вони побудували житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 156,4 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 531 м.кв згідно державного акту на землю серія ЯК № 806930 від 17травня 2010 року, оформленого на відповідача. Будинок був також оформлений на відповідача. Шлюб між ними був розірваний рішенням Корабельного районного суду справа №488/4581/16-ц від 06 березня 2017 року. Згідно з рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва № 488/1744/17 від 26.09.17 р. позивачу належить 1/2 частка будинку з усіма прибудовами. При цьому правовий режим спільної часткової власності перешкоджає позивачці розпоряджатися належним їй майном без погодження з іншим співвласником. Сторони не дійшли згоди, щодо поділу майна в натурі. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду про поділ в натурі частки майна, що знаходиться в спільній частковій власності співвласників. У своєму позові позивач також зазначила, що оскільки для встановлення можливості поділу житлового будинку в натурі і порядку користування земельною ділянкою необхідно визначити технічні можливості, то використовуючи надане право перед зверненням до суду з позовом, позивач звернувся до судово\-го експерта про проведення судово-будівельно - технічної експертизи та земельно-технічної технічної експертизи щодо можливості розроблення варіантів поділу майна в натурі і порядку користування земельною ділянкою у зв`язку з таким поділом. Вказала, що дослідження домоволодіння та розміри земельної ділянки проводилися за участю сторін у справі. Позивач зазначила, що відповідно до побажань учасників справи експертом розроблено варіанти поділу житлового будинку і господарських прибудов. Враховуючи побажання сторін найбільш бажаним є перший варіант, де під номером співвласника 2 є позивач. Ухвалою суду від 26.11.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Кучерява Т.Ю. вказала, що відповідач не заперечує того факту, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить сторонам у справі на праві приватної часткової власності. Але відповідач не погоджується з варіантом, який обрано позивачкою у позовних вимогах. Оцінивши докази, які приєднано до позову, зокрема, висновок експерта № 125-058 від 15.11.2021, відповідач вважає за доцільне здійснити розподіл будинку згідно варіанту № [NUMBER] , оскільки таким чином буде дотримано вимоги щодо рівного розподілу житла, не буде порушено вимоги будівельних норм та прав сторін, є найбільш доцільним з додержанням часток кожного співвласника у нерухомому майні, буде забезпечено вільне користування кожним із співвласників належним йому майном, а також необхідно врахувати фактичне користування житлом, яке склалось на сьогоднішній день між співвласниками. Крім цього, при обранні 2-го варіанту поділу будинку на відповідача буде покладено менший тягар матеріальної компенсації внаслідок значних відхилень від ідеальної частки відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги повністю та просили здійснити поділ майна відповідно до першого варіанту висновку експерта від 15.11.2021 року. Відповідач та його представник адвокат Кучерява Т.Ю. в судовому засіданні підтримали вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву, просили задовольнити позов частково та здійснити поділ спільного майна відповідно до другого варіанту поділу, запропонованого експертом у висновку від 15.11.2021 р. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Судом встановлено, що позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності по 1/2 частині за кожним у житловому будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується зокрема заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.09.2017 р., ухваленого у цивільній справі № 488/1744/17 (провадження № 2/488/1264/17). Вказане рішення суду набрало законної сили 07.10.2017 р. Як вбачається з Державного Акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я відповідача [PERSON] , який проживає у [ADDRESS] , на підставі рішення Миколаївської міської ради від 04.03.2010 року № 44/50, відповідач є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0531 га. Вказана земельна ділянка має кадастровий номер 4810136600:06:053:0016 та цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Згідно з статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до положень частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України). За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 ЗК України. Частиною першою цієї статті передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. За правилом частини другої статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналогічну норму містила і стаття 30 ЗК України1990 року. При відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати наступне. Частина четверта статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Як вбачається з висновку експерта № 125-058 судової будівельно- технічної та земельно-технічної експертизи по письмовій заяві [PERSON] від 04.10.2021 р., складеного 15.11.2021 р. судовим експертом [PERSON] , провести поділ житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по [ADDRESS] на самостійні ізольовані квартири, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, згідно ідеальних часток співвласників та наближених до ідеальних часток співвласників, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2019 «Будівлі і споруду. Житлові будинки. Основні положення» - технічно можливо. На розгляд суду експертом запропоновано 2 варіанти поділу в натурі житлового будинку з надвірними господарськими спорудами співвласників з визначенням реальної частки, згідно з порядком, що склався з урахуванням побажань співвласників. Так, згідно з першим варіантом поділу у користуванні першого співвласника (в даному випадку [PERSON] ) реальна частка становитиме - 68/100 (332648 : 492417буд), що на 18/100 частки більше, від частки, що ідеально належить 1/2 частки. У користуванні другого співвласника (в даному випадку [PERSON] ) реальна частка становитиме 32/100 (159769:492417буд), що на 18/100 частки менше від частки, що ідеально належить 1/2 частки. Для першого варіанту по наближенню до ідеальних часток співвласників, сума грошової компенсації, що виплачується 1-м співвласником ( [PERSON] ), що отримав реальну частку більше, що ідеально належить (68/100), на користь 2-го співвласника ( [PERSON] ) (32/100), складає 101 235,00 грн. (18/100*562 417,00 грн). В такому разі для першого варіанту по наближенню до ідеальних часток співвласників , з урахуванням побажання співвласників, необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: улаштування внутрішньої перегородки в прим 1-9 5 000,00 грн.; пробити дверний проріз в існуючому віконному прорізі в прим. 1-10 3200,00 грн. Всього 8 200,00 грн. Згідно з другим варіантом поділу у користуванні першого співвласника (в даному випадку [PERSON] ) реальна частка становитиме - 57/100 (280038 : 492417буд), що на 7/100 частки більше, від частки, що ідеально належить - 1/2 частки. У користуванні другого співвласника (в даному випадку [PERSON] ) реальна частка становитиме 43/100 (212380 :492417буд), що на 7/100 частки менше, від частки, що ідеально належить - 1/2 частки. Для другого варіанту по наближенню до ідеальних часток співвласників, сума грошової компенсації, що виплачується 1-м співвласником ( [PERSON] ), що отримав реальну частку більше, що ідеально належить (68/100), на користь 2-го співвласника ( [PERSON] ) (32/100), складає- 39 369,00 грн. (7/100 * 56 2417,00 грн). В такому разі для другого варіанту по наближенню до ідеальних часток співвласників, з урахуванням побажання співвласників, необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: улаштування внутрішньої перегородки в прим. 1-9 5 000,00 грн; пробити дверний проріз в існуючому віконному прорізі в прим. 1-10 3 200,00 грн; улаштування внутрішньої перегородки в підвальному прим. 1-14 котельня 5 000,00 грн; пробити дверний проріз в капітальній зовнішній стіні в частину прим. 1-14 5 200,00 грн. Всього 13 400,00 грн. Розділ горищного простору у наданому варіанту виділу спірного житлового будинку, виконується співвісне стінам, які розділяють будинок літ. «А» на окремі частини, що забезпечує доступ кожного із співвласників до приналежної часті перекриття та покрівлі для можливості його обслуговування і ремонту. Що стосується варіантів поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , то експертом врахована фактична площа земельної ділянки 525,0 кв.м., яка встановлена згідно даних геодезичної зйомки станом на вересень 2021 р., та надана суду в одному варіанті, згідно з яким: - в користування першого співвласника [PERSON] запропоновано виділити частину земельної ділянки вздовж фасадної правої кутової частини з улаштуванням окремого в`їзду з воротами шириною 3,0 м., а також частину земельної ділянки під городом в задній торцевій частині земельної ділянки. Загалом 263,0 кв.м., з яких: під будівлями - 85,7 кв.м.; під чистою землею - 177,3 кв.м. - в користування другого співвласника [PERSON] запропоновано виділити частину земельної ділянки вздовж фасадної межі в лівій кутовій частині з воротами шириною 3,5 м. вздовж дворової території, а також частину земельної ділянки під городом. Загалом другому співвласнику 262,0 кв.м., з яких: під будівлями - 116,0 кв.м.; під чистою землею - 146,0кв.м. Фактично співвласники будуть користуватися земельними ділянками в домоволодінні: 1. Перши співвласник [PERSON] - 263,0 кв.м., що на 0,5 кв.м. більше від ідеальної долі 262,5 кв.м. 2. Другий співвласник [PERSON] - 262,0 кв.м., що на 0,5 кв.м. менше від ідеальної долі 262,5 кв.м. Лінія розділової межі для даного варіанту поділу земельної ділянки, пройде: - від лівої бокової межі земельної ділянки вздовж фасадної межі вправо довжиною -5,88 м., - поворот вверх довжиною 10,3 м., - поворот вправо до лівої бокової зовнішньої стіни житлового будинку довжиною 3.0м., - далі по розділової внутрішньої межі житлового будинку, орієнтованою на праву зовнішню стіну житлового будинку, - від правої зовнішньої стіни вверх вздовж стіни довжиною 9,83 м., - поворот вліво вздовж задньої торцевої стіни житлового будинку довжиною 0,64 м., - поворот вверх довжиною 3,12 м., - поворот вліво довжиною 11,64 м., - поворот вниз до задньої торцевої стіни житлового будинку довжиною 2,76 м. Положеннями статті 364 цього ж Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсацію співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Враховуючи те, що співвласники домоволодіння не можуть в добровільному порядку поділити в натурі належний їм на праві спільної часткової власності житловий будинок, а також визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , суд вважає за доцільне провести поділ житлового будинку з господарськими будовами і спорудами, який відповідає другому варіанту поділу, запропонованого експертом у Висновку № 125-058 від 15.11.2021 р., як такий, що є найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників у складі житлових і допоміжних приміщень. У урахуванням технічних норм і конфігурацій земельної ділянки, суд вважає за доцільне визначити порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою відповідно до варіанту № [NUMBER] , який є єдиним для обох варіантів поділу майна в натурі. Згідно з правовою позицію, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року по справі № 6-2925цс15, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому, не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Згідно з правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, наведеною у Постанові від 3 квітня 2013 року у справі №6-12цс13, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Враховуючи те, що відповідно до варіанту другого поділу житлового будинку [ADDRESS] в натурі, що є найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників у складі житлових і допоміжних приміщень, вартість грошової компенсації що має бути сплачена на користь другого співвласника становить 39 369,00 грн., то вказана сума на переконання суду має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час звернення до суду позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір за пред`явлення позовної заяви в сумі 2 855,70 грн., тому, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1 427,85 грн. Компенсації витрат сплаченого судового збору. Крім того, у позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача понесені нею витрати, пов`язані з розглядом справи у загальному розмірі 14 590,00 грн. До складу яких зокрема входять витати: виготовлення топографічної геодезичної документації в загальній сумі 3 700,00 грн.; витрати на проведення судово-технічної експертизи 8 000,00 грн.; витрати на послуги Миколаївського бюро технічної інвентаризації на виготовлення документації в розмірі 2 890,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов`язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК України. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки. З урахуванням вимог чинного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину витрат на проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи в сумі 4 000,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial