Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (т. 1 а.с. 2-8, заява про усунення недоліків позовної заяви т. 1 а.с. 37-38) про усунення позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 1225982500:01:002:0702 площею 7,1857 га, що розташована на території Новов`язівської сільської ради Павлоградського (раніше Юр`ївського) району Дніпропетровської області, шляхом її повернення з користування відповідача; скасування державної реєстрації за відповідачем іншого речового права права оренди земельної ділянки (згаданої вище), здійсненої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.08.2014 року, номер запису про інше речове право 6727424, на підставі Договору оренди земельної ділянки від 07.08.2014 року за №б/н. ТОВ «Лан» звернулося до [PERSON] із зустрічним позовом (т. 1 а.с. 98-102), просить визнати договір оренди укладений 07.08.2014 року між ТОВ Лан» та [PERSON] , яким останній передав ТОВ «Лан» у платне користування згадану вище земельну ділянку (строк дії договору 15 років) дійсним. Первісний позов мотивований наступним : -в червні 2019 року позивачу стало відомо, що його земельною ділянкою (згадана вище) користується ТОВ «Лан» на підставі Договору оренди від 07.08.2014 року (строком на 15 років, без номера); -оскільки такого договору з ТОВ «Лан» позивач ні особисто, ні через представників не укладав, у червні 2019 року звернувся до суду з позовом про визнання згаданого договору недійсним. Даний позов розглядався в справі № 198/510/19, 28.09.2020 року ухвалено рішення в задоволенні позову відмовлено внаслідок обрання неефективного (неналежного) способу захисту; -в рамках справи № 198/510/19 було проведено судову почеркознавчу експертизу підтверджено, що позивач спірний договір не підписував. Даний факт було встановлено рішенням суду від 28.09.2020 року, яке набрало законної сили; -в цьому ж рішенні суду встановлено: «Судом встановлено відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення договору, згідно висновку експерта підпис в договорі виконано не ним, що є підставою для визнання правочину недійсним…»; -отже позивач спірного договору не підписував, не виявляв свою волю на передачу ТОВ «Лан» в оренду свою власність, а тому земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача без законних підстав. ТОВ «Лан» відмовляється добровільно повернути ділянку. Зустрічний позов мотивований наступним: -погоджується з тим, що спірний договір не було підписано [PERSON] , а отже не було дотримано встановленої законодавцем форми укладення таких договорів. Однак, [PERSON] регулярно отримувала орендну плату, а тому його посилання на необізнаність про існування договору не відповідають дійсності, як і посилання про відсутність волевиявлення до укладення такого договору; -про отримання орендної плати він розписувався; -посилається на положення ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом; -таким чином позивач за зустрічним позовом вважає, що договір було укладено в усній формі, істотні умови договору узгоджено, волевиявлення [PERSON] до укладення договору було, про існування договору їй було відомо, роками отримував орендну плату. На первісний позов надійшов відзив (т. 1 а.с. 90-95), основні доводи: -заперечує довод [PERSON] про те, що останній лише в 2019 році дізнався про існування договору, оскільки отримував орендну плату; -позивач пропустив строк позовної давності на звернення із таким позовом. Представник [PERSON] подав відповідь на відзив та відзив на зустрічну позовну заяву (т. 1 а.с. 129- 131, а.с. 152-154). В ході розгляду справи судом вчинені наступні процесуальні дії: -28.01.2022 року постановлено ухвалу про залишення позову без руху (т.1 а.с. 34); -14.02.2022 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за первісним позовом (т.1 ас. 47-48); -12.04.2022 року постановлено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження (т.1 ас.78); -19.04.2022 року постановлено ухвалу про залишення зустрічного позову без руху (а.с. 110); -01.07.2022 року постановлено ухвалу про прийняття до спільного розгляду зустрічного позову, об`єднавши позовні вимоги в одне провадження (т.1 ас.206); -28.11.2022 року постановлено ухвалу про проведення судової почеркознавчої експертизи, зупинення провадження у справі (т.2 ас.16-17); -23.02.2023 року постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі (т.2 ас.37); -27.06.2023 року постановлено ухвалу про проведення судової почеркознавчої експертизи, зупинення провадження у справі (т.2 ас.152-153); -01.01.2024 року постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі (т.2 ас.174); -02.04.2024 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (т.2 ас.214). В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Сосонний Д.В. заявлені позовні вимоги за первісним позовом повністю підтримав, просив такі задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. В судових дебатах зазначив, що в подальшому їх сторона звернеться з заявою про ухвалення додаткового рішення (стягнення коштів за правову допомогу). Представник ТОВ «Лан» - адвокат Мовчан О.В. в судове засідання не з`явився, надіслав заяву (т. 2 а.с. 227) - просив провести засідання без його участі. Третя особа по справі в судове засідання не з`явилася, надали суду ряд заяв про розгляд справи в їх відсутності, просили прийняти рішення на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності третьої особи, проти чого інші учасники судового процесу не заперечували. Заслухавши пояснення представника [PERSON] - адвоката Сосонного Д.В., дослідивши письмові матеріали, додані до справи, а також ряд документів, які містяться в справі № 198/510/19, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: -так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,1857 га, що розташована на території Новов`язівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 1225982500:01:002:0702, що підтверджено в судовому засіданні копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з держреєстру речових прав (а.с. 12, 18-19). Згідно договору оренди земельної ділянки б/н від 07.08.2014 року вбачається, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Лан» укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 15 років (т. 1 ас. 184-185), право оренди землі відповідача за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 15246012 від 19.08.2014 року, при цьому вказане рішення прийнято державним реєстратором реєстраційної служби Юр`ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (т. 1 ас. 18-19), повноваження якої в теперішній час передані Павлоградській райдержадміністрації Дніпропетровської області. З документів поданих представником [PERSON] суду слідує, що [PERSON] ніколи оспорюваного договору оренди землі не підписував та будь-яким особам згоду на його укладення від його імені не надавав. Для з`ясування питання стосовно підписання [PERSON] оспорюваного договору оренди землі судом по справі № 198/510/19 було призначено почеркознавчу експертизу. Згідно наявного в матеріалах справи № 198/510/19 висновку експерта № 5237-19 від 10.02.2020 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі у розділі «Орендодавець» в графі «Підпис» виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. На підтвердження своїх доводів (що [PERSON] фактично заключив договір оренди, проявив волевиявлення до його заключення, вчиняв дії направлені на виконання договору) представник ТОВ «Лан» долучив до справи та заявив клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи Додатку №1 до Договору оренди (т. 1 а.с. 165), на якому наявний підпис виконаний від імені [PERSON] (сторона первісного позивача, вона ж зустрічного відповідача заперечувала, що цей підпис виконано останнім). Судом було вжито усіх можливих заходів для надання стороні ТОВ «Лан» можливості довести свою правоту з цього питання двічі призначалася почеркознавча експертиза і кожного разу вона не відбулася з вини сторони ТОВ «Лан». За таких обставин, суд приходить до переконання, що даний документ не підписувався [PERSON] , а отже і не може бути прийнятий до уваги як документальне підтвердження доводів ТОВ «Лан». Приймаючи рішення по даній справі суд виходить з наступного: -\~так, за змістом\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з частиною першою\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої\~статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій\~статті 215 ЦК України, так і у\~статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України\~встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою\~статті 627 ЦК України\~і відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша\~статті 638 ЦК України). За частиною першою\~статті 14 Закону України «Про оренду землі»\~(тут і далі - у редакції, чинній на дату його укладення 29.06.2013 року) договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами такого договору є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);\~\~строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права\~\~оренди\~\~земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Щодо твердження сторони ТОВ «Лан» про наявність волевиявлення [PERSON] до укладення договору, то підтвердження активних дій зі сторони останнього до укладення договору доказами не підтверджено договору він не підписував, додатку (додатків) до договору також не підписував, іншим особам вчиняти такі дії не доручав, будь-яких інших доказів активних дій [PERSON] спрямованих на укладення спірного договору суду не надано. Укладення такого договору можливе лише шляхом вчинення активних дій, здача в оренду земельної ділянки (за виключенням пролонгації договору) за мовчазної згоди не допускається. Стосовно отримання [PERSON] матеріальних благ від ТОВ «Лан» за користування її власністю пасивна дія (прийняття плати), при тому, що відсутні докази узгодження сторонами її розміру, не може підтверджувати наявність волевиявлення власника майна до заключення спірного договору (відсутні активні дії спрямовані на заключення договору). При цьому суд враховує і (принаймні частково) погоджується з доводами представника ТОВ «Лан» наведеними у його відзиві, що за таких обставин (і наявності для цього підстав) ТОВ «Лан» може вимагати від [PERSON] матеріальну компенсацію за отримане у якості орендної плати, затрати на обробіток (можливе покращення якості-вартості) земельної ділянки, тощо. З приводу доводів представника ТОВ «Лан», що [PERSON] пропущено строк позовної давності на звернення з таким позовом, суд не погоджується з даним твердженням. Оскільки, [PERSON] просить повернути з користування (як він вважає, безпідставного) свою власність і таке користування досі не завершилось, то і відлік строку позовної давності не відраховувався. Приймаючи до уваги вказане вище, первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний підлягає залишенню без задоволення. Крім цього, щодо зустрічного позову не представляється можливим визнати дійсним договір, розмір оплати за який, строк дії договору (істотні умови договору) не було узгоджено сторонами (принаймні доказів протилежного суду не надано). Згідно положень ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На користь [PERSON] з ТОВ «Лан» слід стягнути сплачений ним судовий збір. Судовий збір сплачений ТОВ «Лан» відшкодуванню не підлягає.

Outcome: approved