Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із цим позовом згідно з яким просив суд ухвалити рішення щодо розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачкою, а також визначити місце проживання спільної доньки сторін разом із батьком. У обґрунтування заявленого вказав, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час сумісного проживання у сторін народилася донька [PERSON] . Разом з тим, на день подання вище згаданого позову спільне життя з відповідачкою заявник не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на його думку, неможливе. За вказаних обставин, останній просить розірвати шлюб. Окрім цього, заявник вказує, що спільна донька сторін проживає разом із батьком, що, на думку позивача, цілком відповідає її інтересам, а тому дитина у подальшому повинна продовжити проживати разом із позивачем. У судове засідання учасники справи не з`явилися, однак скерували до суду заяви про здійснення судового розгляду справи за їх відсутності. Так, позивач у своїй заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у своїй заяві позов фактично визнала та просить його задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в своїй заяві свого ставлення щодо цієї справи не висловила. Виходячи з наведеного вище, судом ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність учасників та, відповідно, без його фіксації технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримував код платника податків та сплатив судовий збір при зверненні до суду із цим позовом. 5 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб внаслідок чого дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". [INFO] народилася [PERSON] батьком якої є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Дівчинка має спільне зареєстроване місце проживання разом із матір`ю. Разом з тим, із довідки Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9" від 21 листопада 2023 року за №3/134 вбачається, що дівчинка разом із татом фактично проживають за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. У власності [PERSON] перебуває земельна ділянка з кадастровим номером 1822085600:08:001:1387 загальною площею 0,0521 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] . Крім того, позивач також є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно із довідкою Приватного підприємства "Керуюча компанія "Смарт сервіс" №3/85 від 15 листопада 2023 року [PERSON] з 1 червня 2022 року працює у вказаному підприємстві на посаді головного інженера. Крім того, із довідки Приватного підприємства "Керуюча компанія "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9" від 15 листопада 2023 року за №3/116 вбачається, що [PERSON] також працює у зазначеному підприємстві на посаді головного інженера. Відповідно до висновку служби у справах дітей Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 2 травня 2024 року вказаний орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання спільної доньки сторін разом із батьком. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст. 160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ст. 161 СК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. У ході розгляду справи встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. Також, суд вважає, що наведені позивачем та досліджені судом докази дають достатні підстави вважати, що з метою забезпечення прав та інтересів спільної доньки сторін доцільним є визначити місце її проживання з батьком. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений та документально підтверджений позивачем, покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved