Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до ТОВ «Совки-Інвест» про визнання (майнового) речового права. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та ТОВ «Совки-Інвест» був укладений Попередній договір від 31 травня 2018 року, відповідно до якого відповідач зобов`язався укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири [ADDRESS] , а позивач зобов`язалась прийняти та належним чином оплатити її вартість. Відповідно до п. 1.4 попереднього договору сторони зобов`язуються укласти основний договір протягом 4 кварталу 2019 року, але в будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «Совки-Інвест» правовстановлюючих документів на об`єкт та надання Державною реєстраційною службою України та/або відповідними державними органами документів, що є необхідними для належного укладення та нотаріального посвідчення основного договору. Сторони визначили, що виконання зобов`язання щодо укладення та виконання основного договору повинне бути забезпечене. У зв`язку з цим, сторонами підписано договір про забезпечення виконання зобов`язань № 417/3/10/117. Сума договору становить 275000 гривень. На рахунок ТОВ «Совки-Інвест» нею було сплачено грошові кошти в сумі 275000 гривень. Разом з тим, пропозиції щодо укладення основного договору від ТОВ «Совки-Інвест» станом на момент складання позову не надійшло. Станом на день подачі позову до суду будинок в експлуатацію не введено. 16 березня 2023 року вона звернулась до відповідача з пропозицією про укладення основного договору купівлі-продажу квартири. Проте, відповіді вона від відповідача не отримала. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею майнове (речове) право на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,38 кв.м. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року відкрито загальне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31 травня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Совки-Інвест» був укладений Попередній договір, відповідно до якого відповідач зобов`язався укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири [ADDRESS] , а позивач зобов`язався прийняти та належним чином оплатити її вартість (а.с. 15-18). Відповідно до п. 1.4. попереднього договору плановий строк введення будинку в експлуатацію - 2 квартал 2019 року. Пунктом 1.2. попереднього договору визначено, що виконання зобов`язання щодо укладення та нотаріального посвідчення основного договору повинне бути забезпечене. У зв`язку з цим, сторонами підписано договір про забезпечення виконання зобов`язань № 417/3/10/117 від 31 травня 2018 року (а.с. 19-22). [PERSON] було сплачено грошові кошти в сумі 275000 гривень, що підтверджується наданими позивачем квитанціями (а.с. 23, 24). 16 березня 2023 року позивач звернулась до відповідача з пропозицією про укладення основного договору купівлі-продажу квартири (а.с. 28). З позову вбачається, що відповідач на пропозицію не відреагував, основний договір з [PERSON] не уклав та не передав останній квартиру. Станом на день звернення до суду будинок в експлуатацію не введений. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Частиною 3 цієї статті визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вбачається, що майновими правами, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Статтею 190 ЦК України визначено, що майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визначаються речовими правами. У ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» зазначено, що управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору. Відповідно до ч. 2 ст. 10 цього Закону в договорі має бути передбачене зобов`язання забудовника уступити управителю майнові права на нерухомість, яка є об`єктом будівництва, у разі виникнення обумовленого цим договором ризику невиконання забудовником своїх зобов`язань перед управителем. Позивач належним чином виконала свої зобов`язання за попереднім договором та договором про забезпечення виконання зобов`язань, а саме оплатила суму, визначену договором у розмірі 275000 гривень. Житловий будинок у визначений попереднім договором строк введено в експлуатацію не було, будівництво об`єкту не здійснюється, відповідно право власності позивача не зареєстроване, чим порушені його права. За таких обставин, ґрунтується на законі вимога позивача про визнання за нею майнових прав на закріплений за нею об`єкт незавершеного будівництва. З огляду на наведене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 2750 гривень судового збору

Outcome: approved