Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

У серпні 2023 року Департамент служб у справах дітей в особі директора Малько О.П. звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти перебувають на обліку служби у справах дітей по Основ`янському районі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Підставою взяття дітей на облік був складений працівниками служби у справах дітей висновок оцінки потреб сім`ї від 13.02.2019 року Центра соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Основ`янського району м. Харкова щодо низького батьківського потенціалу, відсутності належних умов для проживання неповнолітніх дітей. 14.07.2023 року неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] було госпіталізовано до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24». Згідно інформації відділу соціальної роботи по Основ`янському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» (далі - відділ) від 18.07.2023 року, фахівці відділу неодноразово виходили за адресою проживання родини. Під час відвідувань з`ясовано, що мати не має бажання працювати та займатися вихованням дітей, в помешканні не дотримуються санітарно-гігієнічних норм, належні та допустимі умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку малолітніх дітей відсутні. [PERSON] до Відділу щодо отримання соціальних послуг не зверталася, під соціальним супроводом не перебувала. Посадовими особами ССД по Основ`янському районі з матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] неодноразово проводилися бесіди щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, однак бесіди не дали дієвого результату. Просили позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.08.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження. Ухвалою суду від 17.10.2023 року закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду зазначено в якості належного позивача Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Представник позивача під час розгляду справи заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Повідомила, що на даний час офіційно працює КП «Харківблагоустрій» та нею наразі створені належні умови для спільного мешкання її разом з дітьми. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду, відповідач [PERSON] є матір`ю двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 41 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 78. (а.с. 9,12). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, сформованого 22.07.2023 року, вбачається, що відомості про батька малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] внесені матір`ю [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.11, 14). Згідно акту обстеження умов проживання здійсненого начальником служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради де мешкає відповідач [PERSON] , [INFO] встановлено, що остання ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не створює належні умови для проживання дітей, не забезпечує дітей (а.с. 24). Згідно листа інспектора сектору ЮП ВП ХРУП №1 ГУНП в Харківській області М. Масленко вбачається, що згідно повідомлення [PERSON] про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] , 1992 року народження за адресою: [ADDRESS] , відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] працівниками відділу поліції було здійснено виїзд за вказаною адресою, де мешкає мати дітей [PERSON] з бабусею та двома малолітніми дітьми. Після проведеного огляду, щодо умов проживання, працівниками поліції було складено акт, в якому зазначено, що умови в яких мешкають неповнолітні діти є неналежними, оскільки, в помешканні повна антисанітарія, речі розкидані та брудні, в помешканні жахливо смердить, у дітей відсутні окремі місця відпочинку, постільна білизна. Про що, на мати дітей було складено два протоколи за ч. 2 ст. 184 КУпАП та 14.07.2023 року неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] поміщено до КНП «МДКЛ №24» ХМР (а.с. 18-22). Згідно довідки з Комунального закладу «Харківська гімназія № 7» ХМР вбачається, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] навчається в 5-А класі, мати дитини [PERSON] протягом 2023/2024 навчального року участі у вихованні дитини не приймала, не цікавиться навчальними досягненнями доньки, зв`язок з вчителями та адміністрацією освітнього закладу не підтримує. На підтвердження свого матеріального стану [PERSON] надала суду довідку з місця роботи КП «Харківблагоустрій» та довідку про доходи, з якої вбачається, що дохід відповідача за період з 01.08.2023 року по 29.02.2024 року без урахування аліментів становить 52010 грн. 11 коп. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, які полягають у такому: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 182 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України передбачені підстави, за якими мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки чи піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року Генеральної Асамблеї ООН, ратифікована Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року в преамбулі визначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Стаття 3 Конвенції зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з пунктами 15-16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2000 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Під час розгляду справи судом було встановлено, що [PERSON] має постійне місце проживання у двокімнатній квартирі [ADDRESS] , працює у КП «Харківблагоустрій», має стабільне джерело доходу. Відповідач під час судового розгляду пояснила, що за останній час вона розпочала ремонтні роботи у помешканні. Її діти мають окрему кімнату, яку вона обладнала хоч і старими, але меблями. Діти мають окремі спальні місця та місце для навчання, вона придбала для них постільну білизну, іграшки, продовжує облаштування квартири. Має бажання повернути дітей. Її матір допомагає їй фінансово та буде допомагати у догляді за дітьми. Зазначила, що зробить все залежне від неї, щоб забезпечити дітям належні умови для їх проживання, виховання і навчання. Вказане свідчить про небайдужість матері до долі своїх дітей і її прагнення до проживання дітей в належних для життя умовах. Також суд звертає увагу, що наявність самого факту заперечення проти позову відповідача, а саме матері, та її переосмислення щодо виховання та розвитку дітей, свідчить про інтерес матері до доньок, що узгоджується з правовою позицією викладена у постанові КЦС ВС від 06.05.2020 року по справі № 753/2025/19. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дітей та стимулювання мати щодо належного виконання своїх обов`язків, та не забезпечить інтереси дітей, оскільки остаточно розірве їх зв`язок із матір`ю. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не надано на підтвердження доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення їх мати по відношенню до них батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно дітей, а тому, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки [PERSON] не позбавлена батьківських прав щодо доньок, суд також приходить до висновку про відмову у стягненні аліментів. Інші, наведені позивачем доводи в обґрунтування своєї позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Разом з тим, суд вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання й утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та покласти на Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed