Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

22 лютого 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому останній просить суд розірвати шлюб між сторонами. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 08 жовтня 2022 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Причиною розірвання шлюбу є відмінність поглядів на життя та припинення фактичних шлюбних відносин. 27 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду,\~ відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного з призначенням судового розгляду на 25 квітня 2024 року. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 25 квітня 2024 року, останнє судом відкладено на 27 травня 2024 року. 27 травня 2024 року сторони в судове засідання не з`явилися. 22 лютого 2024 року представник позивача у позовній заяві просив суд про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судові засіданні не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена своєчасно та належним чином. Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень відповідачу повернулися на адресу суду з відмітками про їх вручення 09 квітня 2024 року та 13 квітня 2024 року. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 08 жовтня 2022 року між сторонами у справі укладено шлюб. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у справі в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved