Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

ЗМІСТ ТА ОБГРУНТУВАННЯ ПОЗОВНИХ ВИМОГ В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що 30.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №2759796, за умовами якого, Товариство зобов`язалось надати Відповідачу кредит в сумі 7000,00 гривень, а Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (далі за текстом - Кредитний договір). 11.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Позивачем укладено договір факторингу №11082023, відповідно до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило Позивачу права вимоги до боржників, зокрема, до Відповідача. Відповідно до реєстру боржників від 11.08.2023 року доданого до договору факторингу №11082023 від 11.08.2023 року, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача в сумі 35771,40 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28771,40 грн. - сума заборгованості за процентами. Позивач вказує, що Відповідач не виконав умови Кредитного договору, після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу з метою погашення заборгованості на рахунки ані теперішнього, ані попереднього кредитора. При цьому, з моменту отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. За наведених обставин Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №2759796 від 30.12.2021 в розмірі 35771,40 гривень, яка складається з 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28771,40 грн. - сума заборгованості за процентами, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн. ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА, ЗМІСТ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ПРОТИ ПОЗОВУ Представник Відповідача - адвокат Манько Тарас Орестович, у поданих на адресу суду заява по суті спору проти позовних вимог заперечує та вказує, що представлені Позивачем докази не доводять підписання Відповідачем Кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів у заявленому Позивачем розмірі, відступлення Позивачу прав вимоги до Відповідача за Кредитним договором, у зв`язку з чим, вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог. ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН В СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ Сторони в останнє судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомили. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО РЕГУЛЮЄ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ Цивільні права і обов`язки, договір Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України)). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України). Кредитний договір За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абзац 2 частини 1 статті 1046 ЦК України). Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (частина 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Електронний договір Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», далі - Закон). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина 7 статті 11 Закону). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 3 Закону). Засади цивільного судочинства, подання доказів, належність та достовірність доказів Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4 та 5 частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, (далі за текстом - ЦПК України)). Змагальність сторін полягає, зокрема, в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 3 та 4 статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Диспозитивність цивільного судочинства полягає, серед іншого, в тому, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини 2 та 3 статті 13 ЦПК України). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частини 1 та 2 статті 83 ЦПК України). Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (частина 1 статті 84 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина 1 статті 77 та частина 1 статті 79 ЦПК України). РЕЛЕВАНТНА СУДОВА ПРАКТИКА За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.05.2022 у справі № 336/4796/18, копії кредитного договору, додатків до такого договору, графіку погашення кредиту, розрахунку заборгованості за кредитним договором не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за кредитним договором за умов відсутності в матеріалах справи інших доказів, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особових рахунків клієнта тощо. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі (постанови Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15, від 17.12.2020 у справі №278/2177/15). ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (як кредитодавцем) та [PERSON] (як клієнтом) 30.12.2021 року укладено кредитний договір №2759796 та паспорт споживчого кредиту. Цей договір підписано за допомогою інформаційно-комунікаційних систем шляхом підписання з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредит надається у наступному розмірі та на наступних умовах: сума кредиту - 7000,00 грн, строк надання кредиту - 360 днів, періодичність платежів - кожні 30 днів, а позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених договором (п. 1.2., 1.3. Кредитного договору, розділ 3 паспорту кредиту). Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору (п. 2.1. Кредитного договору, розділом 3 Паспорта кредиту). 11.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Позивачем укладено договір факторингу №11082023, відповідно до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило Позивачу права вимоги до боржників, зокрема, Відповідача. ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ, МОТИВИ СУДУ Вищевикладені фактичні обставини справи встановлені судом на підставі доказів, поданих позивачем, якими, зокрема є: кредитний договір №2759796 від 30.12.2021 та паспорт кредиту; договір факторингу №11082023 від 11.08.2023, акт прийому-передачі реєстру боржників, реєстр боржників та витяг з реєстру боржників за названим договором факторингу, інші матеріали справи. В той же час, Позивачем не додано до матеріалів справи доказів на підтвердження факту надання Відповідачу грошових коштів на виконання умов Кредитного договору. Так, відповідно до умов пунктів 2.1 та 2.2. Кредитного договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Як доказ на підтвердження перерахування Відповідачу коштів кредиту Позивач надав лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-2902 від 29.02.2024, про перерахування 30.12.2021 грошових коштів у сумі 7000,00 грн. на картку [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - [NUMBER], призначення платежу: «Зарахування 7000 грн. на картку [NUMBER] ». При цьому, Позивач вказав, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів про перерахування Відповідачу кредитних коштів, оскільки Позивач не є первісним кредитором, ці документи такі формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит та є банківською таємницею, а Позивачем було надано суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані Позивачу від ТОВ «Лінеура України» на виконання умов договору факторингу. Однак суд таку правову позицію Позивача оцінює критично, оскільки за вищенаведеними приписами Цивільного процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а позивач у разі неможливості самостійно надати докази, зокрема у випадку коли доказом є документ, що містить банківську таємницю - вправі подати клопотання про витребування доказів судом, проте, відповідне клопотання Позивачем не заявлялось. За наведених обставин, суд зазначає про те, що надана Позивачем лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-2902 від 29.02.2024, з урахуванням наведеної судової практики Верховного Суду - не підтверджує факту перерахування кредитних коштів Відповідачу, оскільки не є первинним документом, оформленим відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Підписання Відповідачем Кредитного договору та Паспорту споживчого кредиту не підтверджує надання грошових коштів Відповідачу, оскільки будь-які відомості про це Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту не містять. Умовами Кредитного договору (Паспорту кредиту) встановлені чіткі вимоги щодо порядку виконання кредитором обов`язку з надання грошових коштів - перерахування суми кредиту у безготівковій формі. В цьому аспекті, суд звертає увагу на те, що встановлення як факту надання грошових коштів Відповідачу, так і дати надання таких коштів, мають суттєве значення для вирішення справи. З огляду на правову природу загалом кредитного договору, так і Кредитного договору у цій справі, обов`язок позичальника повернути кошти виникає лише після надання йому грошових коштів кредитором. До того ж, неподання позивачем доказів надання відповідачу грошових коштів, з огляду на положення абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України (положення якого застосовуються до відносин за кредитним договором відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України), ставить під сумнім сам факт укладення кредитного договору, оскільки названою нормою права регламентовано, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей. ВИСНОВКИ СУДУ Позивачем не виконано процесуального обов`язку щодо доведення обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги. У цьому випадку, ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій, зокрема, щодо подання доказів, несе Позивач. Обставини, передбачені ЦПК України, за яких суд може з власної ініціативи збирати докази - у даній справі відсутні. За викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (пункт 58 Рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04). РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України). Судові витрати Позивача, огляду на відмову у позові, залишаються за останнім на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України. РІШЕННЯ СУДУ

Outcome: dismissed