Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

30 червня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом ( який в подальшому 16 травня 2024 року позивачем був уточнений) до відповідача, в якому просить: - зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити позивачу [PERSON] перешкоди у спілкуванні з доньками - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; - встановити порядок спілкування батька [PERSON] з доньками - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , шляхом використання засобів телефонного, відео та іншого способу зв`язку, у тому числі шляхом використання програм Skype, Viber, Telegram чи іншими месенджерів: 1) кожної суботи та неділі з 18:00 год. до 20:00 год. за Київським часом ; 2) в день народження позивача - 24 серпня (кожного року), в день народження доньок - 12 серпня (кожного року), на Святого Миколая (кожного року) - одну годину протягом дня, за домовленістю з матір`ю дітей. В обґрунтування позову зазначив, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі та від цього шлюбу мають двох малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2023 року шлюб між ними було розірвано. На момент розірвання шлюбу вони з відповідачем проживали окремо, діти проживали разом із відповідачем. Аліментів у судовому порядку відповідачка з нього не стягувала. У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф в Україну, відповідачка виїхала разом з дітьми до Республіка Польща. Проте після виїзду, відповідачка всіляко перешкоджає його спілкуванню з дітьми, що полягає у навмисному ігноруванні його дзвінків. На його переконання, для відповідача не існує жодних не переробних обставин, через які вона не могла б час від часу підтримувати з ним відеозв`язок з метою забезпечити можливість спілкування між ними та його дітьми. Заявлений цим позовом графік у повній мірі відповідає інтересам дітей, не порушуватиме їх розпорядок дня. Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року було прийнято до провадження справу за підсудністю на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2023 року, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради. 06 грудня 2023 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Аркеловою А.Р. був поданий відзив на позовну заяву у якому вона просила позовні вимоги щодо усунення перешкоди позивачу у спілкуванні з доньками залишити без задоволення, а щодо встановлення способів участі у спілкуванні з доньками - задовольнити частково. Також просила суд вирішити питання щодо розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи, які понесла відповідачка, зокрема, витрат на правову допомогу в розмірі 14000,00 грн., а також 16248,62 грн. витрати понесені за переклад документів із польської мови на українську, які долучались до відзиву на позов. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні обставини викладені у позові підтвердив та у подальшому подав заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні на початку заперечувала проти позовних вимог, однак після їх уточнення, позов визнала та в подальшому просила закінчити розгляд справи в її відсутності, та вирішити питання щодо понесених відповідачем судових витрат. Представник третьої особи органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради подав заяву про розгляд справи в їх відсутності, рішення просили прийняти в інтересах малолітніх дітей. Представник третьої особи органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, який був розірваний рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2023, мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На момент розірвання між сторонами шлюбу, діти проживали окремо, з відповідачем. Дана обставина визнана сторонами, тому в розумінні ч. 1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 569/18837/19 (провадження № 61-1728св22) вказано, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Ні міжнародні, ні національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання, спілкування та виховання з дітьми. Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) Верховний Суд зазначив, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері». Так, орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради у своєму висновку №6/11-76 від 11.04.2024, вважав, доцільним визначити спосіб участі батька, [PERSON] , у вихованні малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та встановити наступний графік спілкування, а саме: щовівторка, щосереди, щосуботи спілкуватися засобами телефонного, поштового, електронного та інших видів і засобів зв`язку, встановлення відеозв`язку, починаючи з 19-00 год. за Київським часом тривалістю не менше однієї години;12 серпня (в день народження дітей) безперешкодне спілкування засобами телефонного, встановлення відеозв`язку, починаючи з 19-00 год. за Київським часом, тривалістю не менше 30 хвилин; 24 серпня (в день народження) батька безперешкодне спілкування засобами телефонного, встановлення відеозв`язку, починаючи з 19-00 год. за Київським часом, тривалістю не менше однієї години. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996 року, § 78). Таким чином, вирішуючи цей спір, суд виходить з рівності прав та обов`язків матері та батька у вихованні дітей одночасно враховуючи, що така рівність не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Після проголошення воєнного стану в Україні, відповідачка [PERSON] з дітьми змінили своє місце проживання і на даний час проживає з ними у Республіці Польща,що визнається учасниками справи, а тому відповідно до ч. 1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Позивач та відповідачка мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні дітей відповідачка не має, хоч діти і проживають з нею. Наслідки особистого конфлікту між сторонами ускладнюють погодження ними форм та методів спілкування з дітьми, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батькові дітей, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню з її боку того, що права кожного з батьків є рівними. Діти повинні спілкуватися як з матір`ю, так і з батьком. Отже, виходячи насамперед із інтересів дітей, та наявності фактично досягнутої між сторонами домовленості, яка виразилась в уточненні позивачем позовних вимог та визнанні цих вимог представником відповідача, та з урахуванням висновку органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визначення [PERSON] способу у спілкуванні та вихованні дітей згідно порядку та графіку, викладеного позивачем в уточненій позовній заяві. Такий спосіб участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними відповідатиме інтересам дітей, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дітей та батьків, а також рівність прав батьків щодо дітей. Окремо суд зауважує, що у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостроемоційними і мінливими стосунками між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки (постанова Верховного Суду від 07.12.2023 року у справі № 569/14585/21). У зв`язку з цим звертається увага на те, що з урахуванням вікових змін дітей, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дітей, що буде відповідати інтересам дітей. Що стосується судових витрат, то суд виходив з такого. Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.,тому враховуючи результати розгляду справи з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума судового збору. Разом із тим, підстави для стягнення з позивача на користь відповідача понесених нею судових витрат у загальному розмірі 30250,04 грн. відсутні, оскільки задоволення позову на користь позивача, виключає можливість згідно ч. 2 ст.141 ЦПК покласти на позивача судові витрати, які були понесені відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved