Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

В грудні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом, в котрому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту №429790-КС-002 від 23.11.2021, яка станом на 02.11.2023 становить 147414,86 грн. та складається з 48618,89 грн. тіло кредиту, 97072, 30 грн. проценти, 1723,67 грн. комісія; також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2147,20 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 23.11.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено договір № 429790-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 23.11.2021 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту на умовах, визначених офертою. [PERSON] 23.11.2021 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення кредитного договору на умовах, визначених офертою. Того ж дня товариство направило останньому через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-1799 на номер телефону [NUMBER], зазначений відповідачем в анкеті, котрий відповідачем було введено/відправлено. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50000 грн., переказавши їх на банківську карту позичальника, яка була вказана у анкеті. 12.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №429790-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та визначили термін дії Договору: до 10.08.2022 р. та строк кредиту: 261 днів. Пунктом 3 Договору сторонами погоджено Графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором кредиту та перерахував грошові кошти позичальнику, втім відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, здійснив лише часткову оплату за договором у сумі 20632,50 грн., внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з [PERSON] . Згідно з ухвалою судді від 26.12.2023 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 09.01.2024 [PERSON] на електронну пошту суду надіслав відзив на позовну заяву, примірник якого також надійшов до суду поштовим зв`язком 29.01.2024. В поданому відзиві відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього 29367,50 грн. в порядку застосування наслідків нікчемного правочину, в задоволенні інших позовних вимог просив відмовити. Поданий відзив мотивований тим, що відповідач не має власного екземпляра оригіналу кредитного договору, не підписував його електронним цифровим підписом і не отримував екземпляра підписаного кваліфікованим електронним цифровим підписом кредитора, не отримував паспорта споживчого кредиту та інших оригіналів ні у письмовій ні у електронній формі. Дійсні правовідносини сторін можна встановити лише з оригіналів кредитного договору та інших доказів, а прості pdf копії є недостовірними, тому що виготовлені та надані зацікавленою особою без оригіналів. Кредитний договір у наданій простій копії електронного документа не дозволяє встановити ким саме він був підписаний і як саме. Включення сукупності літер та цифр до тексту копії не означає підписання саме цього тексту на запропонованих умовах саме у наданій суду редакції. А тому має сумнів в тому, що оригінал кредитного договору в письмовій формі з підписами сторін взагалі існує, що тягне за собою нікчемність вказаного договору з відповідними наслідками. Також ставить під сумнів відповідність поданих до позовної заяви копій документів їх оригіналам та достовірність їх як доказів, оскільки такі документи подані в pdf форматі та їх зміст міг бути змінений, крім того електронні цифрові підписи, якими підписаний договір, мають бути належним чином перевіреними за допомогою державного вебсайту czo.gov.ua/verify Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України. Також заперечує проти копій кожного електронного доказу через те, що договір не був укладений в електронній формі, оскільки не підписаний обома сторонами в дату укладення оригіналу. Крім того надані позивачем Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» з огляду на їх мінливий характер як внутрішнього правового ату кредитора не можна вважати складовою частиною кредитного договору. Відповідач не може бути зобов`язаний виконувати умови, з якими реально не був ознайомлений в тому числі внутрішніх правил позивача. Також не погоджується з розрахунком щодо суми процентів, які просить стягнути позивач, та приводить власний розрахунок: 48618,89 грн (основний борг)*0,86645542 % (відсоткова ставка за договором)+421,26 грн. відсотків на день; 421,26 %*210 днів кредитування (з 12.01.2022 по 10.08.2022)+88464,60 грн. Відповідачем також подано клопотання про витребування доказів, про надання оригіналів для огляду та виключення копій з числа доказів у справі, про перевірку судом оригіналів електронних доказів та виключення копій з числа доказів у справі. 16.01.2024 позивачем через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що електронні докази відповідно до ст. 100 ЦПК України подаються до суду в оригіналі або в електронній копії завіреній електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Примірник електронного кредитного договору, наданий до суду і є його оригіналом, який був збережений в первісному та незмінному вигляді, будь-який інший варіант кредитного договору в позивача відсутній. Нарахування процентів за договором здійснювалось відповідно до його умов з використанням відсоткової ставки 0,86645542 % на залишок заборгованості в межах дії договору (24 тижні) з 23.11.2021 по 10.05.2022. Також позивачем правомірно передбачена сплата комісії за надання кредиту, що відповідає нормам Закону України «Про споживче кредитування». Відповідач добре обізнаний про всі умови кредитного договору №429790-КС-002 від 23.11.2021, вони йому добре відомі та зрозумілі, оскільки він здійснював часткове погашення боргу за кредитним договором. [PERSON] жодного разу не звертався до кредитора з будь-яких спірних чи невисвітлених питань, не відмовлявся від отримання кредиту, а в повній мірі скористався коштами, наданими позивачем, крім того підписанням додаткової угоди підтвердив наявність у нього заборгованості станом на 12.01.2022 за вказаним договором у розмірі 48618,89 грн. Твердження відповідача про не ознайомлення його з додатками, в тому числі Правилами про надання коштів у кредит, є недостовірним та наданим з метою створення штучних підстав для ухилення від повернення коштів за договором. Вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази, що підтверджують факт укладення кредитного договору та його відповідність нормам чинного законодавства, також звертає увагу на принцип презумпції правомірності правочину, оскільки дійсність договору та додаткової угоди до нього не спростовані жодним рішенням суду про визнання правочину недійсним. 19.01.2024 [PERSON] на електронну пошту суду надіслав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, примірник якого також надійшов до суду поштовим зв`язком 23.01.2024. В поданому запереченні відповідач зазначив, що оскільки позивач визнав, що виготовлена та надана ним до суду копія кредитного договору в pdf форматі є оригіналом, то фактично оригіналу кредитного договору не існує, тому просить застосувати наслідки нікчемності такого правочину, оскільки він укладений з недотриманням письмової форми. Також підтримав наданий у відзиві на позов розрахунок заборгованості по відсотках. Вказав, що часткове виконання ним договору не впливає на оцінку обставин чи відповідають форма та зміст договору імперативним вимогам закону. Оскільки позивач визнав, що оригіналу кредитного договору не існує і він його надати не може - це свідчить про недоведеність позовних вимог. Ухвалою суду від 01.04.2024 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та зобов`язано позивача надати оригінали електронних доказів для огляду. 22.04.2024 представник позивача на виконання ухвали суду від 01.04.2024 через систему «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких вказав, що до позовної заяви були надані візуалізовані форми кредитного договору, які повністю відтворюють оригінали електронної форми кредитного договору до додаткової угоди, в тому числі і підписів позичальника, що були накладені одноразовими ідентифікаторами шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином примірними електронного кредитного договору та додаткової угоди, надані позивачем до суду є їх оригіналами й будь-які інші варіанти кредитного договору та додаткової угоди у позивача відсутні та до суду надані бути не можуть. При цьому зазначені оригінали кредитного договору та додаткової угоди були збережені в первісному та незмінному вигляді. Також посилався на п. 66 Постанови Верховного Суду від 03.08.2022 по справі № 910/5408/21, відповідно до якого суди при розгляду справ мають дотримуватись презумпції цілісності (достовірності) електронних доказів, що означає, що доказ вважається цілісним (достовірним), поки інша сторона цього не спростує. Позивачем також звернуто увагу, що вказана відповідачем в анкеті клієнта електронна пошта відповідає вказаній ним електронній пошті у його відзиві. 02.05.2024 року відповідачем на електронну пошту суду надіслані додаткові пояснення, оригінали яких надійшли поштовим зв`язком 06.05.2024. В вказаних додаткових поясненнях [PERSON] зазначив, що ухвала суду про надання оригіналів електронних доказів позивачем не виконана, причини їх неподання не наведені, таким чином вважає, що доводи відзиву повністю підтверджені. Оскільки оригінали електронних доказів позивачем не подані, що унеможливлює їх дослідження та перевірку електронних цифрових підписів сторін, то у відповідності ч. 5 ст. 100 ЦПК України надані позивачем докази не беруться судом до уваги. На підставі цього просить відхилити надані позивачем копії доказів, оригінали яких не надані суду, як недопустимі і недостовірні та прийняти рішення про відмову у позові за недоведеністю. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 23.11.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 429790-КС-002 про надання кредиту з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 50000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається кредит, 24 тижні. Процентна ставка за кредитом: 0,86645542 відсотків в день, фіксована. Комісія за надання кредиту становить 7500 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 50000 грн. Термін дії договору: до 10.05.2022. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 110040 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3606,32 відсотків. Сторонами в п. 3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. За положеннями п. 7 позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає Договір. Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-1799. Також позивачем надано копію пропозиції укласти договір (оферта) № 429790-КС-002 про надання кредиту від 23.11.2021, копію прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 429790-КС-002 про надання кредиту від 23.11.2021. До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта. З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення. Згідно витягу із анкети [PERSON] з інформаційно-телекомунікаційної системи https.//my.bizpozyka.com/ відповідачем вказано персональні дані, а також номер телефону [NUMBER] , електронну адресу [INFO] та номер банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] . 12.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» укладено додаткову угоду № 1 до договору №429790-КС-002 про надання кредиту від 23.11.2021, яка підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-6764. Відповідно до п.1 Додаткової угоди позичальник підтвердив, що станом на 12.01.2022 має перед кредитодавцем заборгованість, що включає: суму кредиту - 48618,89 грн, проценти за користування кредитом 8607,70 грн, комісія за надання кредиту - 1723,67 грн. Враховуючи п.1 та п.6 Додаткової угоди: орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, що вказана в п.1 угоди становить: 123876,24 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3143,15 процентів. За положеннями п.3 Додаткової угоди сторони домовились встановити процентну ставку за користування кредитом в наступному розмірі: з 12.01.2022 року до 26.01.2022 (включно) 0,86645542 % в день, з 27.01.2022 року 0,86645542 % в день. Згідно з п.4 та п. 5 Додаткової угоди сторони домовились внести зміни до п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 10.08.2022» та викласти «Строк кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк кредиту: 261 днів». Пунктом 6 Додаткової угоди встановлено графік платежів для погашення заборгованості позичальником. До вказаної додаткової угоди додані пропозиція (оферта) укласти додаткову угоду № 1 від 12.01.2022 до договору № 429790-КС-002 про надання кредиту від 23.11.2021, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення додаткової угоди № 1 від 12.01.2022 до договору № 429790-КС-002 про надання кредиту від 23.11.2021, візуальна форма послідовності дій клієнта. З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами додаткової угоди до кредитного договору щодо її укладення. З листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0./7-231227/27997 від 3.12.2023 вбачається, що банківська картка № [NUMBER] випущена на ім`я [PERSON] та відповідно до виписки по вказаній картці 23.11.2021 на неї здійснено зарахування в розмірі 50 000 грн з деталями операції «Переказ коштів: BIZPOZYKA TOV Pererakh.koshtiv [PERSON].zh.do kredytnoho doh. №429790-KS-002 vid 23/11». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 33037 від 23.11.2021, листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-231227/27997 від 30.12.2023, випискою з банківської картки [PERSON] . Факт часткового погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором в сумі 20632 грн. 50 коп. визнається сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 03.11.2023 заборгованість за договором № 429790-КС-002 про надання кредиту від 23.11.2021 становить 147414,86 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 48618,89 грн., суми прострочених платежів по процентах - 97072,30 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1723,67 грн. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). За положеннями частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У ч.1 ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За положеннями статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено у ч.1 ст.1048 ЦК України, норми якої в силу ч.2 ст.1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч.2). Укладення Кредитного договору та Додаткової угоди підтверджується візуальними формами послідовності дій клієнта щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 429790-КС-002 від 23.11.2021 та укладення електронної Додаткової угоди № 1 до Договору про надання кредиту № 429790-КС-002 від 23.11.2021 в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.bizpozyka.com. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується сукупністю досліджених по справі доказів. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти відповідач, не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі одержання ним грошових коштів, передбаченим п. 6 Кредитного договору. Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 20632,50 грн., що визнається обома сторонами. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. В подальшому відповідач, всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»; ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610; 612 ЦК України, порушив вищевказані умови Кредитного договору і не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами Кредитного договору. Станом на 03.11.2023 загальний розмір грошових вимог позивача до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору, становлять 147 414,86 грн., що складається з: прострочених платежів по тілу кредитом 48618,89 грн.; прострочених платежів по процентах 97072,30 грн, прострочених платежів по комісії 1723,67 грн. Заперечення відповідача в частині розміру позивачем нарахованих процентів не приймаються судом до уваги, оскільки нараховані проценти за користування кредитом в сумі 97072,30 грн, відповідають умовам Кредитного договору та Додаткової угоди, включають в себе заборговані проценти за користування кредитом станом на 12.01.2022 в розмірі 8607,70 грн (п.1 Додаткової угоди) і нараховані проценти за період з 12.01.2022 по 10.08.2022 (протягом строку кредитування) на залишок заборгованості у 48618,89 грн, що становлять 88464,60 грн (48618,89 грн/100% ?0,86645542%?210 днів кредитування). Щодо клопотання відповідача про перевірку судом оригіналів електронних доказів та виключення копій з числа доказів у справі, то суд зазначає наступне. Дійсно, судом встановлено, що позивачем не надано оригіналів електронних доказів на матеріальному носії для безпосереднього їх дослідження судом. Разом з тим, Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 зазначив, що: «З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення». Таким чином, судом встановлено, що Договір №429790-КС-002 про надання кредиту від 23.11.2021 та додаткова угода № 1 до нього від 12.01.2022 були укладені відповідно до вимог ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами цього правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету кредитний договір та додаткова угода до нього між позивачем та відповідачем не були б укладені. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору і 23 листопада 2021 року відповідач отримав кредитні кошти в сумі 50000 грн, а 07.12.2021, 23.12.2021, 11.01.2022 сплатив заборгованість за вказаним договором в сумі 20632,50 грн. Крім того як вбачається з даних п. 15 Кредитного договору та анкети клієнта номер телефону та електронної пошти позичальника зазначені як « [NUMBER] » та « [INFO] ». Такі ж номер телефону та адреса електронної пошти вказані відповідачем [PERSON] у поданому ним відзиві, що дозволяє ідентифікувати його як позичальника, якому у відповідності до візуалізованих форм послідовності дій клієнта на номер телефону та електронну пошту позивачем надсилались смс-повідомлення з одноразовими ідентифікаторами, кредитний договір, Додаткова угода та Правила кредитування. Вказана обставина спростовує твердження [PERSON] про неотримання вказаних документів від позивача та неознайомлення з ними. Отже, суд приходить до переконання про необґрунтованість зазначеного клопотання і тому необхідно відмовити у виключенні копій з числа доказів у справі як про це зазначено у клопотанні. За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, враховуючи, принцип свободи договору, презумпцію правомірності правочину, доведеність вимог позивача належними та допустимими доказами, ненадання відповідачем суду будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 грн.

Outcome: approved