Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Адвокат Овсяницька С.М. в інтересах заявника [PERSON] 27 вересня 2023 року звернулася до Котовського міськрайонного суду Одеської області з заявою, та просила встановити факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , свідоцтва про право власності на житло виданого виконавчим комітетом Котовської міської ради Одеської області 28 червня 1999 року на підставі рішення виконкому № 258 від 24 червня 1999 року на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а зазначене в цьому свідоцтві по батькові співвласника квартири «Гюльахмедогли» є помилковим; встановити факт перебування заявника на утриманні [PERSON] , померлого [INFO] , з 01 липня 1997 року по день його смерті, та прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , як спадкоємицею за законом, шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину двокімнатної квартири загальною площею 41,7 кв.м., в тому числі житловою площею 24,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого виконавчим комітетом Котовської міської ради 28.06.1999, зареєстрованого Котовським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 66, стор.66, реєстраційний № 7093. На день своєї смерті, [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що з 01 липня 1997 року по день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] разом з ним постійно проживала в одній квартирі, розташованій за вищевказаною адресою та будучи неповнолітньою, знаходилася на його повному утриманні, оскільки в зазначений період ніде не працювала, ніяких доходів не отримувала, самостійно забезпечити себе не могла, потребувала стороннього догляду та піклування. [PERSON] , будучи пенсіонером, мав стабільний дохід, піклувався про неї, матеріально утримував її, забезпечував всім необхідним. Від інших осіб, заявник ніякої матеріальної допомоги не отримувала. В зв`язку з тим, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , протягом встановленого законом шести місячного строку та більш тривалий час, [PERSON] продовжувала проживати в квартирі за адресою: [ADDRESS] , частка якої належала спадкодавцю на праві приватної спільної часткової власності, й після його смерті, успадкувала всі належні йому предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку, то за законом фактично прийняла спадщину, шляхом вступу в оперативне управління та володіння всім спадковим майном, відповідно до ст. 531 ЦК України (в редакції 1963 року). За життя, [PERSON] заповіту не складав. Крім заявника, інших спадкоємців після його смерті немає. Однак, при звернені до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В. щоб одержати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] їй було відмовлено, в зв`язку з тим, що вона не змогла надати нотаріусу документи, підтверджуючі її родинні відносини зі спадкодавцем, також документ, який би підтверджував факт перебування на утриманні у спадкодавця та належність вищезазначеного нерухомого майна спадкодавцю, оскільки в свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі на частку квартири, в прізвищі спадкодавця були виявлені розбіжності, тому їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому вона і звернулася до суду з даною заявою. Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву в якій просили розгляд справи проводити без їх участі. Представник Подільської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника за наявними матеріалами в справі. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в м. Котовську Одеської області помер [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області було складено відповідний актовий запис № 416 від 12 серпня 1999 року, у віці 60 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину двокімнатної квартири загальною площею 41,7 кв.м., в тому числі житловою площею 24,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого виконавчим комітетом Котовської міської ради 28.06.1999, зареєстрованого Котовським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 66, стор.66, реєстраційний № 7093. Відповідно до довідки за № 44 від 05.05.2023 виданої директором ПП «Курінь-1» Шепітко О.В., вбачається, що на день своєї смерті, [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним, з 01 липня 1997 року по день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , постійно проживала в одній квартирі, розташованій за вищевказаною адресою та будучи неповнолітньою, знаходилася на його повному утриманні, оскільки в зазначений період ніде не працювала, ніяких доходів не отримувала, самостійно забезпечити себе не могла, потребувала стороннього догляду та піклування. [PERSON] , будучи пенсіонером, мав стабільний дохід, піклувався про неї, матеріально утримував її, забезпечував всім необхідним. Від інших осіб, я ніякої матеріальної допомоги не отримував. За життя, [PERSON] заповіту не складав. Проте при зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В. щоб одержати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , їй листом за № 117/01-16 від 10.05.2023 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що не змогла надати нотаріусу документи, підтверджуючі її родинні відносини зі спадкодавцем, також документ, який би підтверджував факт перебування на утриманні у спадкодавця та належність вищезазначеного нерухомого майна спадкодавцю, оскільки в свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі на частку квартири, в прізвищі спадкодавця були виявлені розбіжності, тому їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Зважаючи не те, що заявник позбавлена можливості в позасудовому порядку внести виправлення до вищезазначеного документу, що тягне за собою юридичні наслідки, суд вважає заяву в частині встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло померлому, такою що підлягає задоволенню. Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині встановлення зазначеного в цьому свідоцтві по батькові співвласника квартири як « [PERSON] » помилковим, оскільки норми чинного законодавства не передбачають можливості проведення таких дій, так як при розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі правовстановлюючого документа, а не помилки та виправлення, які зроблені у різних документах, тому в цій частині заявлених вимог слід відмовити. Крім того, пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1 статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Також ВС зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що заявник постійно проживала в одній квартирі з померлим, будучи неповнолітньою, знаходилася на його повному утриманні, оскільки в зазначений період ніде не працювала, ніяких доходів не отримувала, самостійно забезпечити себе не могла, потребувала стороннього догляду та піклування, а [PERSON] , будучи пенсіонером, мав стабільний дохід, піклувався про неї, матеріально утримував її, забезпечував всім необхідним, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial