Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 06 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2402/0308/88-008. З метою забезпечення належного виконання кредитного зобов`язання 06 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О. В., відповідно до умов якого остання передала банку в іпотеку належну їй на праві власності чотирьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~п.1\~Іпотечного договору\~від 06.03.2008,\~ кредитний\~договір №\~2402/0308/88-008\~від 06.03.2008,\~ а\~також додаткові\~угоди до\~нього,\~якщо такі\~будуть укладені\~між Іпотекодержателем\~та позичальником\~в подальшому,\~надалі іменуються\~«Основне зобов`язання».\~Сторони цього\~договору домовились,\~що іпотека,\~передбачена умовами\~цього договору,\~розповсюджується на\~будь-яке\~збільшення Основного\~зобов`язання\~або процентів\~за Основним\~зобов`язанням\~та не\~потребує державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження іпотекою нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за цим договором. Згідно з п. 11 Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений Основним зобов`язанням, позичальник не поверне Іпотекодержателю суму кредиту або проценти за користування кредитом та пеню або іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов`язанням та цим договором. За умовами вище зазначеного договору, а саме п.18, передбачено що Договір діє до виконання Позичальником основного зобов`язання чи настання одного з випадків, передбачених ст. 17 Закону України « Про іпотеку». 28 листопада 2012 року між банком та ТОВ ФК «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу. Також 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК «Вектор Плюс» та відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Внаслідок зазначених договорів відбулась зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статус кредитора за зобов`язанням. 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір про передачу прав за іпотечним договором, внаслідок чого відповідач набув права іпотекодержателя за іпотечним договором. Відповідно до відомостей з Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером обтяжень 6754271 мається запис про обтяження квартири за адресою: [ADDRESS] , іпотекодержатель ТОВ «Кредитні ініціативи», реєстраційні дії вчинено 17 грудня 2012 року. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2015 року був задоволений позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнуто солідарно з відповідачів на користь товариства заборгованість у розмірі 721 248,31 грн. Дане рішення набрало законної сили. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року по цивільній справі № 751/2322/16-ц, у рахунок стягнення заборгованості [PERSON] в загальній сумі 721248,31 грн за кредитним договором № 2402/0308/88-008 від 06 березня 2008 року, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 577681,28 грн, заборгованість по відсоткам 125618,85 грн, пенею за прострочення кредиту 17948,18 грн, звернено стягнення на чотирьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 березня 1997 року за реєстровим № 654, шляхом її продажу з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». 25.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О. П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63141867 з примусового виконання виконавчого листа № 751/2322/16-ц від 28.08.2020, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова; боржник [PERSON] 12.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63141867 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 10.01.2021 [PERSON] направила на адресу ТОВ «Кредитні ініціативи» заяву з проханням направити на її адресу довідку про повне погашення заборгованості за кредитним договором № 2402/0308/88-008 від 06.03.2008, проте відповіді надано не було. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено, з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання, встановленого рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.03.2015 у справі № 751/10556/14 за період з 03.03.2018 по 10.10.2020 в сумі 58 108,35 грн. Тобто, Кредитор ігнорував вимоги майнового поручителя щодо зняття заборони із заставного майна незважаючи на факт виконання основного зобов`язання, при цьому стягнувши з Боржника 58 108, 35 грн санкцій за ч. 2 ст. 625 ЦК України, що і стало спірним питанням в наступному судовому провадженні. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про зняття заборони на нерухоме майно та виключення відомостей з Державного реєстру іпотек задоволено. Суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем була повністю сплачена заборгованість за кредитним договором в сумі 721 248,31 грн, 12 жовтня 2020 року приватним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі. Але, постановою Чернігівського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року (№ 751/1499/21) рішення скасовано та постановлено відмовити в позові, посилаючись на наявність невиконаних зобов`язань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, і звернення до суду ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення зазначеної заборгованості з позичальника в розмірі 58 108, 35 грн., колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] . 21.12.2021 [PERSON] (Боржник) в повному обсязі сплатив заборгованість за ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 58 108, 35 грн за кредитним договором у справі № 751/964/21. Незважаючи на викладене вище та повне погашення заборгованості як за основним зобов`язанням, так і за основним + ч. 2 ст. 625 ЦКУ, Відповідач ігнорує дії щодо надання довідки про погашення заборгованості за кредитом, зволікає з вчиненням дій щодо виключення нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що перешкоджає Позивачу як майновому поручителю вільно здійснювати право власності на належну їй квартиру. Позивач посилається на повне погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджує платіжними дорученнями. Вважає, оскільки зобов`язання за кредитним договором припинилося, то додаткове зобов`язання за іпотечним договором також необхідно вважати припиненим. У зв`язку з цим позивач просить зняти заборону на відчуження нерухомого майна, що фактично і є припиненням іпотеки. Просить визнати припиненими зобов`язання за іпотечним договором № 2340 від 06.03.2008, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О. В., укладеним між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», шляхом зняття заборони відчуження на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 6735707, зареєстрований 06.03.2008 приватним нотаріусом Красногором О. В., та виключенням відомостей з державного реєстру іпотек під номером 675427 щодо квартири за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 15.02.2024. Ухвалою судді від 07.03.2024 року, заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. У судове засідання позивачка та представник позивача не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, у позовній заяві просять про розгляд справи без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача 05.04.2024 та 23.05.2024 у судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлялись у встановленому законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов або інших заяв по суті справи відповідач не надавав, причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. 280, 281 ЦПК України\~судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська І. В. та приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О. В. у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2015 року був задоволений позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 721248 грн 31 коп. При ухваленні цього рішення судом встановлено, що 06.03.2008 р. між ВАТ «Сведбанк» (яке виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») і [PERSON] було укладено кредитний договір № 2402/0308/88-008, зокрема, відповідно до п.1.1 умов якого Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 50000 доларів США на строк з 06.03.2008 р. по 05.03.2018 р. та на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором; кредит надається позичальнику лише після підписання іпотечного договору, що забезпечує повернення кредиту, процентів за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а також відшкодування збитків у зв`язку із порушенням умов цього договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконання; відповідно до п. 1.3. Договору позивальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом; пунктами 3.1 і 3.3 визначено щомісячне погашення заборгованості за кредитом позичальником та сплату процентів за користування кредитом на певні рахунки через касу Банку (а.с.5-6). Сторонами було узгоджено графік погашення кредиту і підписано Додаток № 1 до Кредитного договору № 2402/0308/88-008 від 06.03.2008 р. та додаткові угоди(а.с.7-8,9-25), при цьому правонаступником ВАТ «Сведбанк» стало ПАТ «Сведбанк». Судом також встановлено, що 28.11.2012 р. ПАТ «Сведбанк» (у відповідності до п. 2, 4 протоколу № 19 Спостережної Ради), яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір факторингу № 15, згідно умов, зокрема, якого Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Банку набуває право вимоги такої заборгованості від боржників та передає Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становлять ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. 28.11.2012 р. між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу; згідно витягу з реєстру позичальників відповідно до договору факторингу, кредитний договір № 2402/0308/88-008 укладений 06.03.2008 р. перейшов на право вимоги за цим договором до ТОВ «Кредитні Ініціативи»; таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні (а.с. 7-8). Згідно з Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року по цивільній справі № 751/2322/16-ц, якою у рахунок стягнення заборгованості [PERSON] в загальній сумі 721248,31 грн. за кредитним договором № 2402/0308/88-008 від 06 березня 2008 року, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 577681,28 грн, заборгованість по відсоткам 125618,85 грн, пенею за прострочення кредиту 17948,18 грн, звернено стягнення на чотирьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 березня 1997 року за реєстровим № 654 шляхом її продажу з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.12-18). 12.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О. П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63141867 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі Постанови Чернігівського апеляційного суду від 12.08.2020 згідно з виконавчим документом, припинена чинність арешту майна боржника та інші заложи забезпечення виконавчого провадження (а.с.19). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2021 року з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість трьох відсотків річних від простроченої суми грошового зобов`язання, встановленого рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.03.2015 у справі № 751/10556/14 за період з 03.03.2018 по 10.10.2020 в сумі 58 108,35 грн (а.с.20-24). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2021 року у справі № 751/1499/21 були задоволені позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про зняття заборони на нерухоме майно та виключення відомостей з Державного реєстру іпотек задоволено щодо належної їй квартири в [ADDRESS] . Суд задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивачем була повністю сплачена заборгованість за кредитним договором в сумі 721 248,31 грн., 12 жовтня 2020 року приватним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року (№ 751/1499/21) рішення суду від 15.10.2021 скасовано та постановлено відмовити в позові, з посиланням на наявність невиконаних зобов`язань, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, і звернення до суду ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення зазначеної заборгованості з позичальника в розмірі 58 108, 35 грн (а.с.25-30). У цій постанові апеляційного суду зазначено, що з метою забезпечення належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] перед АТ «Сведбанк» 06 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О. В., відповідно до умов якого остання передала банку в іпотеку належну їй на праві власності чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] . 21.12.2021 [PERSON] на корись ТОВ «Кредитні ініціативи» сплатив заборгованість в розмірі 58 108, 35 грн, що підтверджено квитанцією № 36230215 АТ «Перший український міжнародний банк», відділення № 1 в м. Чернігові (а. с. 31). Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, заборона на нерухоме майно з реєстраційним номером обтяження 6735707, зареєстрована 06.03.2008 приватним нотаріусом Красногором О. В. на підставі іпотечного договору № 2340 від 06.03.2008, об`єкт обтяження квартира в [ADDRESS] , власник [PERSON] , додаткові дані: ВАТ «СВЕДБАНК» (а.с. 32-33). На підставі\~ наданих\~позивачем доказів\~суд дійшов\~висновку,\~що на\~даний час\~ всі\~судові рішення\~про стягнення\~з [PERSON] , [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 721248 грн 31 коп. та трьох відсотків річних у розмірі 58 108,35 грн виконані без фактичного звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч.1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Такий висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 756/15538/15. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що однаково означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України), потрібно зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого ч.1 ст. 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України. Крім того, 13 листопада 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 594/197/19, провадження № 61-19203св19 зробив висновок про те, що посилання ТОВ «Кредитні ініціативи» на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносини сторін договору, оскільки у боржника наявна кредитна заборгованість у зв`язку із тривалим невиконанням такого судового рішення - безпідставні, оскільки судове рішення про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості виконане, у зв`язку із чим зобов`язання є припиненим. Свого права на стягнення будь-яких інших платежів кредитор не реалізував, з такими вимогами до позичальника не звертався. Не заслуговують на увагу і доводи касаційної скарги в наведеній справі, щодо сплати позивачем на погашення кредитної заборгованості коштів в іноземній валюті в еквіваленті до національної валюти, оскільки факт повернення позивачем суми заборгованості у визначеній рішенням суду сумі встановлений постановою державного виконавця від 26 лютого 2018 року про закінчення виконавчого провадження, яка є чинною та кредитором у визначеному законом порядку не оспорювалась. За відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання, іпотека припиняється, а записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном, а отже належним способом захисту є визнання іпотеки за іпотечним договором припиненою (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 918/319/19). Отже, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за її позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору). Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з п. 4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. При цьому, під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди в даній категорії справ мають ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса. Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц (провадження № 61-7769св18) зазначено, що дійсно записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Проте у справі, яка переглядається, ефективним способом захисту порушених прав позивача було пред`явлення позову про визнання іпотеки такою, що припинена (оскільки щодо цього існував спір, про що свідчить факт зміни позивачем підстав та предмета позову), а не визнання припиненим договору іпотеки, а також - про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Підстави для зобов`язання нотаріуса вчиняти певні дії відсутні, оскільки у випадку одержання відповідної заяви та підтверджуючих документів або за наявності рішення суду нотаріус сам повинен зняти заборону відчуження майна та провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також - припинити інше речове право (іпотеку)». Наявність записів щодо обтяження вищевизначеного нерухомого майна у Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позбавляє позивача, як його власника, можливості реалізувати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, є право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Отже, з припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Оскільки лише нотаріус має повноваження зняти заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна - яке є предметом даної іпотеки, та провести державну реєстрацію припинення обтяжень (іпотеки) речових прав на нерухоме майно, але у зв`язку з тим, що нотаріусу не надано повідомлення установи банку (сторони договору), вирішити питання про зняття заборони відчуження об`єктів нерухомості без рішення суду є неможливим. Таким чином, порушені права позивача як власника нерухомого майна у даному випадку підлягають судовому захисту шляхом зняття обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, з виключенням відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.4), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved