Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2021 року та за час якого у них народилися діти: син [PERSON] , 2014 р.н. та син [PERSON] , 2017 р.н.. Вказує, що протягом усього періоду проживання окремо, відповідач не приділяє належну увагу дітям, не цікавиться їх долею та життям, не проявляє щодо них батьківської уваги та турботи, а також не спілкується з ними, не піклується по їхній фізичний та духовний розвиток, не цікавиться побутовими умовами. Зазначає, що вона самостійно здійснює догляд за дітьми та матеріально їх утримує, забезпечуючи гармонійний розвиток дітей, дбає про здобуття ними освіти та про медичне забезпечення. Покликаючись на викладені обставини, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] , 2014 р.н. та сина [PERSON] , 2017 р.н. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином та неодноразово був повідомленим про час та місце розгляду справи. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи також подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2021 року (а.с. 8-9). У сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5-6). Служба у справах дітей Городищенської сільської ради Луцького району у поданому висновку від 07.02.2024 року вважає за недоцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] , 2014 р.н. та сина [PERSON] , 2017 р.н., оскільки в діях батька прослідковується заінтересованість у збереженні родинних відносинах зі своїми синами (а.с. ). Рішенням виконавчого комітету Городищенської сільської ради № 38 від 07.02.2024 року затверджено даний висновок (а.с. )., однак суд з ним не погоджується та не приймає його до уваги, оскільки він жодним чином не мотивований і будь-яких доказів стосовно збереження родинних зв`язків суду не представлено. Сам по собі факт лише прояву заінтересованості не може свідчити про належне виконання батьківських обов`язків. Із змісту ст. 150 Сімейного кодексу України вбачається, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітьми лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. З представлених суду письмових доказів, зокрема довідок Городищенського закладу дошкільної освіти «Росинка» та Городищенського ліцею вбачається, що батько малолітніх дітей: сина [PERSON] та сина Серафима за час їх навчання у період з жовтня 2020 року по вересень 2023 року жодного разу не приходив та не забирав дітей, не відвідував батьківські збори (а.с. 9, 10), тобто життям і вихованням дітей не цікавився. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дітей не виконує, суд прийшов до висновку про позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітніх синів. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на корись позивача слід стягнути 1073,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 164, 165 СК України, ст.18 Конвенції про права дитини, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved