Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

05 березня 2024 року [PERSON] направив поштою до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву до відповідача АТ «УкрСиббанк», треті особи ПВВО Дніпропетровської області [PERSON] і [PERSON] про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, який надійшов до суду 07 березня 2024 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін АТ «УкрСиббанк» було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року АТ «УкрСиббанк» у задоволенні заяви про закриття провадження по справі відмовлено. Позивач у своєму позові та відповіді на відзив посилався на те, що він з 27 жовтня 2022 року по теперішній час несе службу у лавах ЗСУ за призовом за мобілізацією, має на утриманні дружину і дочку. 23 березня 2023 року відповідач протиправно обмежив йому доступ до користування грошовими коштами у розмірі 7\~858 грн. 56 коп., які є авансом, зарахованим на картковий рахунок зі спеціальним режимом використання отримання заробітної плати. Списання зазначеної суми відбулося на підставі платіжної вимоги приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. в межах виконавчого провадження № 69616682. 26 серпня 2022 року на майно і рахунки позивача приватним виконавцем Русецькою О.О. було накладено арешт, проте 21 березня 2023 року нею було направлено платіжну вимогу банку, який здійснив списання заробітної плати з рахунків позивача, який знаходився на лінії бойового зіткнення, із рахунку зі спеціальним режимом використання в період обмеження видаткових операцій. Такі дії є грубим порушенням прав позивача та агресивною підприємницькою практикою з боку відповідача, яка заборонена. Відповідач намагається уникнути відповідальності за порушення приписів чинного законодавства. Посилання представника відповідача на той факт, що АТ «УкрСиббанк» є неналежним відповідачем, предметом даного спору є оскарження дій приватного виконавця у виконавчому провадженні, не відповідають дійсним фактичним обставинам, а в даному випадку порушення законодавства, зокрема розпорядження КМУ № 198-р від 02 березня 2022 року «Про забезпечення здійснення розрахунків населення в умовах воєнного стану», яким дозволено фізичним особам здійснювати видаткові операції з рахунків, на які накладено арешт державними та приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом щодо такої особи не перевищує 100\~000 грн. Позивач звертався до відповідача із вимогою про повернення коштів на рахунок [PERSON] за неакцептованою платіжною операцією, яку банком було залишено без задоволення. Також зазначив, що за спірним договором від 28 грудня 2007 року поручителем є третя особа, [PERSON] , яка компенсувала позивачеві суму списаних відповідачем коштів, та яка зазначена у виконавчому листі. У результаті дій відповідача зі списання грошових коштів [PERSON] був змушений принижуватися, звертаючись за фінансовою допомогою до третьої особи [PERSON] , оскільки списані кошти планував витратити на задоволення базових потреб в умовах війни, що завдало душевних страждань, розмір яких в грошовому виразі він оцінює в 2\~500 грн. Просив суд стягнути з АТ «УкрСиббанк» на свою користь суму неакцептованої платіжної операції у розмірі 7\~818 грн. 56 коп., пеню у розмірі 2\~918 грн. 80 коп. та моральну шкоду у розмірі 2\~500 грн. Відповідач АТ «УкрСиббанк» у своєму відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що на підставі договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи від 04 листопада 2022 року позивач є клієнтом банку. На підставі платіжної вимоги приватного виконавця Русецької О.О. № 69616682 від 21 березня 2023 року банком 23 березня 2023 року було списано з рахунку позивача 7\~818 грн. 56 коп. Позивачем невірно встановлено фактичні обставини, оскільки списання коштів з рахунку не є обмеженням права розпоряджання рахунком. При цьому чинним законодавством визначено можливість списання коштів з рахунку клієнта без його розпорядження. З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] є боржником АТ КБ «ПриватБанк» через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором № DNK0G50000004370 від 28 грудня 2007 року, заборгованість за яким стягнуто судовим рішенням від 28 січня 2022 року, яке постановою суду апеляційної інстанції залишено без змін. В провадженні приватного виконавця Русецької О.О. перебуває виконавче провадження № 69616682 з виконання судового рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк». Списання установою банку 23 березня 2023 року коштів з рахунку позивача у розмірі 7\~818 грн. 56 коп. ініційоване приватним виконавцем Русецькою О.О. під час виконання судового рішення від 28 січня 2022 року в межах виконавчого провадження № 69616682, а не шляхом проведення банком неакцептованої платіжної операції. У даному випадку позивачем визначено неналежного відповідача та неналежний спосіб захисту. У даному випадку АТ «УкрСиббанк» жодних прав позивача не порушував, а по суті предметом спору є дії приватного виконавця Русецької О.О. з виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2022 року. Боржник у виконавчому провадженні не може пред`являти позов до установи банку як надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку, оскільки у даному випадку належним способом захисту є оскарження боржником дій чи бездіяльності державного виконавця. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Русецька О.О.\~у письмових\~поясненнях на\~позовну заяву\~зазначила,\~що на\~виконанні у\~приватного виконавця\~перебувало зведене\~виконавче провадження\~№ 69616535,\~до якого\~увійшли виконавче\~провадження №\~69616682\~з примусового\~виконання виконавчого\~листа №\~205/9714/21,\~виданого Ленінським\~районним судом\~м.\~Дніпропетровська 22\~лютого 2022\~року,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~АТ КБ\~«ПриватБанк» заборгованості\~за кредитним\~договором №\~DNK0G50000004370\~від 28\~грудня 2007\~року у\~розмірі 54\~490\~грн.\~67\~коп.,\~з яких\~32\~733\~грн.\~87\~коп.\~ заборгованість\~за кредитом,\~21\~756\~грн.\~80\~коп.\~ заборгованість\~за відсотками,\~та виконавче\~провадження №\~69616535\~з примусового\~виконання виконавчого\~листа №\~205/9714/21,\~виданого Ленінським\~районним судом\~м.\~Дніпропетровська 13\~липня 2022\~року,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~АТ КБ\~«ПриватБанк» судового\~збору у\~розмірі 1\~751\~грн.\~57\~коп.\~Постановами приватного\~виконавця від\~10\~серпня 2022\~року на\~підставі заяви\~стягувача було\~відкрито виконавче\~провадження №\~69616535\~та виконавче\~провадження №\~69616682,\~копію яких\~було направлено\~на адресу\~боржника.\~У подальшому\~виконавчі провадження\~було об`єднано\~у зведене\~і присвоєно\~загальний номер\~№ 69732111.\~В межах\~здійснення виконавчого\~провадження №\~69732111\~постановою приватного\~виконавця від\~26\~серпня 2022\~року накладено\~арешт на\~кошти боржника,\~яку направлено\~до банківських\~установ для\~виконання.\~Боржникові неодноразово\~направлялися виклики/вимоги\~про необхідність\~з`явитися до\~приватного виконавця,\~проте [PERSON] \~на виклик\~до офісу\~приватного виконавця\~не з`явився.\~Транспортні засоби\~за боржником\~не зареєстровані.\~За [PERSON] \~зареєстровано право\~власності на\~нерухоме майно,\~яке перебуває\~в іпотеці\~у державної\~іпотечної установи.\~Згідно з\~відомостями з\~електронного документообігу\~між банківськими\~установами та\~автоматизованою системою\~виконавчих проваджень\~АТ «Універсал\~Банк» та\~АТ «Сенс\~Банк» накладено\~арешт.\~Враховуючи тривале\~невиконання боржником\~рішення суду,\~відсутність відомостей\~про самостійне\~погашення заборгованості,\~до АТ\~«УкрСиббанк» було\~направлено платіжні\~інструкції щодо\~списання коштів\~з рахунку\~у примусовому\~порядку.\~22\~березня 2023\~року на\~депозитний рахунок\~приватного виконавця\~списано в\~примусовому порядку\~кошти у\~розмірі 7\~116\~грн.\~16\~коп.,\~яку розподілено\~відповідно до\~законодавства та\~направлено на\~рахунок стягувача.\~23\~березня 2023\~року на\~депозитний рахунок\~приватного виконавця\~зараховано кошти\~у розмірі\~7\~818\~грн.\~56\~коп.,\~які після\~розподілу відповідно\~до закону,\~направлено стягувачеві.\~Постановою приватного\~виконавця від\~23\~березня 2023\~року виконавче\~провадження №\~69616535\~виведено зі\~складу зведеного\~виконавчого провадження,\~копію якої\~направлено сторонам\~для відома.\~26\~березня 2022\~року набрав\~чинності Закон\~України «Про\~внесення зміни\~до розділу\~XIII\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»,\~яким встановлено\~що тимчасово,\~на період\~до припинення\~або скасування\~воєнного стану\~на території\~України звернення\~стягнення на\~заробітну плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інші доходи\~боржника заборонено,\~але при\~цьому не\~заборонено звернення\~стягнення на\~кошти боржників,\~що обліковуються\~на рахунках\~в банківських\~установах шляхом\~направлення відповідної\~платіжної інструкції\~для списання\~коштів в\~примусовому порядку.\~В подальшому,\~06\~травня 2023\~року набрав\~чинності ЗУ\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~окремих особливостей\~організації примусового\~виконання судових\~рішень і\~рішень інших\~органів під\~час дії\~воєнного стану»,\~якими встановлено\~що тимчасово,\~на період\~до припинення\~або скасування\~воєнного стану\~на території\~України,\~яким дозволено\~звернення стягнення\~на заробітну\~плату боржників,\~а також\~надано право\~на визначення\~поточного рахунку\~боржника для\~здійснення видаткових\~операцій.\~11\~травня 2023\~року на\~адресу офісу\~приватного виконавця\~надійшла заява\~представника боржника\~щодо визначення\~поточного рахунку\~для здійснення\~видаткових операцій\~ [NUMBER] ,\~який відкрито\~в АТ\~«УкрСиббанк»,\~на підставі\~якої,\~винесено відповідну\~постанову,\~яку направлено\~на виконання\~до АТ\~«УкрСиббанк».\~Тому твердження\~сторони позивача\~про ігнорування\~приватним виконавцем\~заяви про\~визначення поточного\~рахунку боржника\~для здійснення\~видаткових операцій\~та не\~винесення відповідної\~постанови є\~хибним та\~таким,\~що вводить\~в оману\~суд.\~Списання коштів\~з рахунку\~боржника в\~АТ «УкрСиббанк»\~відбулося до\~винесення постанови\~про визначення\~поточного рахунку\~для здійснення\~видаткових операцій,\~тобто,\~такий рахунок\~не був\~на момент\~направлення платіжної\~інструкції рахунком\~із спеціальним\~режимом використання,\~що дозволило\~правомірно списати\~кошти в\~примусовому порядку. Згідно з\~відповіддю ДФС\~України від\~29\~вересня 2023\~року,\~ [PERSON] \~перебуває в\~лавах Збройних\~сил України,\~тому постановою\~приватного виконавця\~від 22\~листопада 2023\~року звернуто\~стягнення на\~доходи боржника\~та направлено\~для виконання\~до бухгалтерії\~військової частини\~ [NUMBER] .\~Шляхом моніторингу\~наявності коштів\~на рахунках\~боржника та\~їх виявленні,\~18\~грудня 2023\~року засобами\~автоматизованої системи\~виконавчого провадження\~та наявності\~взаємодії з\~банківськими установами\~за допомогою\~електронного документообігу\~до АТ\~«Універсал Банк»\~направлено платіжну\~інструкцію та\~19\~грудня 2023\~року в\~примусовому порядку\~списано 23\~125\~грн.\~89\~коп.,\~які розподілено\~та направлено\~в рахунок\~погашення заборгованості. Стягнення заборгованості із заробітної плати боржника в розмірі 20% щомісячно почалося з 19 грудня 2023 року та заборгованість було погашено 30 квітня 2024 року. Постановою приватного виконавця від 01 травня 2024 року виконавче провадження було закінчено у зв`язку з погашенням боргу, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження для відома та екземпляр постанови разом із виконавчим листом направлено до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із відміткою про виконання. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] у своїх поясненнях на позовну заяву зазначила, що вона є поручителем за кредитним договором № DNK0G50000004370 від 28 грудня 2007 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] З кінця 2022 року по теперішній час позивач перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ. Постановою приватного виконавця Русецької О.О. 10 серпня 2022 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення 56\~242 грн. 24 коп. 22 березня 2023 року позивач звернувся до неї з проханням перевести на його рахунок 14 978 грн., оскільки з його карткових рахунків, відкритих в АТ «УкрСиббанк» були списані кошти у розмірі 7\~818 грн. і в АТ «Універсал Банк» у розмірі 7\~116 грн. Відповідачеві було достеменно відомо, що власник карткового рахунку, позивач [PERSON] , призваний за мобілізацією до ЗСУ, тому цей рахунок є рахунком із спеціальним режимом користування. Дії приватного виконавця Русецької О.О. є протиправними, оскільки в постановах про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження № 69616682 посилається на виконавчий лист № 205/9714/21 від 22 лютого 2022 року, в якому зазначено датою набрання рішенням законної сили 01 березня 2022 року, а сам виконавчий документ датований 28 січня 2022 року, тобто, стягнення коштів з позивача відбувається на підставі неіснуючого або такого, що не має відношення до нього, виконавчого листа. Приватний виконавець надсилає платіжну вимогу до банків у період дії розпорядження КМУ № 198-р від 02 березня 2022 року «Про забезпечення здійснення розрахунків населення в умовах воєнного стану», яким дозволено фізичним особам здійснювати видаткові операції з рахунків, на які накладено арешт державними та приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом щодо такої особи не перевищує 100\~000 грн., в одному із яких відкрито рахунок зі спеціальним режимом використання. У відзиві відповідач зазначає про наявність договірних відносин між ним та позивачем, а також підтверджує факт списання з рахунку [PERSON] грошових коштів у розмірі 7\~818 грн. та не заперечує проти розміру пені та моральної шкоди. Позивач у позовній заяві вказує на порушення його права користування власними коштами , а не про право розпорядження рахунком. Факт відкриття виконавчого провадження та стягнення заборгованості з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» ніким не оспорюється. Відповідач застосовує припущення, що предметом спору є оскарження дій приватного виконавця у виконавчому провадженні 69616682, а також посилання на практику суду касаційної інстанції, що не має жодного відношення до предмету спору. ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено випадку, який оскаржується позивачем. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з військовим квитком серії [NUMBER] з 27 жовтня 2022 року [PERSON] призваний на військову службу до лав ЗСУ. 04 листопада 2022 року між [PERSON] і АТ «УкрСиббанк» було укладено договір № 11000914206000 про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи. Предметом зазначеного договору є відкриття та обслуговування банком карткового рахунку, що використовується за режимом поточного рахунку згідно із законодавством та договором, у тому числі для операцій із використанням платіжної картки картковий рахунок № [NUMBER] у національній валюті України. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 10 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69616682 з виконання виконавчого листа № 205/9714/21, виданого 22 лютого 2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № DNK0G50000004370 від 28 грудня 2007 року у розмірі 54\~490 грн. 67 коп., з яких 32\~733 грн. 87 коп. заборгованість за кредитом, 21\~756 грн. 80 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 11 серпня 2022 року виконавчі провадження № 69616535, № 69616682 та № 69732111 об`єднані у зведене виконавче провадження № 69732111. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 26 серпня 2022 року в межах виконавчого провадження № 69616682 накладений арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, окрім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонені законом, що належать [PERSON] . Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. в межах виконавчого провадження 21 березня 2023 року було направлено платіжну вимогу № 69616682 про примусове стягнення з боржника [PERSON] за виконавчими листами до АТ «УкрСиббанк» і АТ «Універсал Банк». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 23 березня 2023 року виконавче провадження № 69616535 закінчено. 11 травня 2023 року представник боржника [PERSON] звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій, яку зареєстровано приватним виконавцем 12 травня 2023 року, в якій позивач просив поточний рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «УкрСиббанк», визначити рахунком для здійснення видаткових операцій. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 15 травня 2023 року визначено поточний рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «УкрСиббанк», рахунком для здійснення видаткових операцій, яку направлено до АТ «УкрСиббанк». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 22 листопада 2023 року в межах виконавчого провадження № 69616682 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , примірник якої направлено до ВЧ [NUMBER] для виконання. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 01 травня 2024 року виконавче провадження № 69616682 закінчено у зв`язку виконанням у повному обсязі, припинено чинність арештів, постанови про звернення стягнення на доходи боржника, арешт коштів та арешт майна скасовано. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Частиною 2 статті 1071 ЦК України визначено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. За змістом статей 1, 5 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. Відповідно до ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону. Пунктом 1 частини 4 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. Статтею 48 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Зазначена позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року, справа № 905/361/19, провадження № 12-28гс20. Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»). Із встановлених судом обставин вбачається, що рахунок позивача, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, який використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі отримання заробітної плати. На цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. Крім того, банк, на який нормами ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконав. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу. Отже, якщо арешт накладено на рахунок боржника, який є поточним, а не спеціальним, та використовується для зарахування різних надходжень, а не лише соціальних, то арешт може бути накладений на усі доступні кошти відповідно до постанови державного виконавця. Виходячи із аналізу зазначених положень закону в сукупності із встановленими в судовому засіданні обставинами вбачається, що рахунок позивача не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Посилаючись у своєму позові на те, що саме відповідач, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, в разі знаходження коштів на рахунку, накладення арешту на який заборонено, є безпідставними, оскільки виконавець перед накладенням арешту на кошти, які розміщені на банківських рахунках, зобов`язаний самостійно пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку, а накладення такого арешту не повинне ставитись у залежність від повідомлення банку про наявність таких обмежень. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, обставини, зазначені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, за таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог, тому у їх задоволенні слід відмовити. Оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди із АТ «УкрСиббанк» є похідними від позовних вимог про стягнення суми неакцептованої платіжної операції та пені, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач при зверненні з позовом до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», враховуючи результат розгляду справи, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed