Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

29 березня 2024 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 14 липня 2023 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Як зазначає Позивач, протягом останнього часу стосунки між подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, у зв`язку з чим, сім`я фактично припинила своє існування. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 02 квітня 2024 відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. Разом з позовною заявою, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити та розірвати шлюб. 21 травня 2024 року від Відповідача по справі надійшла заява про розгляд справи за відсутності, просила розірвати шлюб. В судове засідання 21 травня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Позивач просив розглядати справу за відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин Республіки Білорусь [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 14 липня 2023 року, про що свідчить актовий запис №1514, зареєстрований Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (серія [NUMBER] ). Як вбачається з матеріалів справи у сторін відсутні неповнолітні діти. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач, основною причиною припинення сімейних відносин є те, що протягом останнього часу стосунки між подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, у зв`язку з чим, сім`я фактично припинила своє існування. Сторони згодні на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved