Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів в якому просить визнати дії відповідача - АТ КБ «ПриватБанк» протиправними, визнати не чинними транзакції від 28.12.2019 року щодо переказу коштів з карткового рахунку [NUMBER] та карткового рахунку [NUMBER] неналежними переказами; скасувати нарахування відповідачем по кредитним коштам в сумі 2070,30 грн. по картковому рахунку [NUMBER] , проценти за користування кредитними коштами; стягнути з відповідача пені та компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.. 05.12.2023\~року позовні\~вимоги змінені,\~шляхом зменшення\~розміру позовних\~вимог,\~а саме: просить суд визнати дії\~Відповідача \~Акціонерного товариства\~комерційного банку\~«ПриватБанк»,\~протиправними,\~такими,\~що призвели\~до порушення\~прав Позивача,\~як споживача\~банківських послуг;\~визнати транзакції\~від 28.12.2019\~року щодо\~переказу коштів\~з карткового\~рахунку [NUMBER] \~в сумах: 105\~грн.\~(5\~грн.\~ комісія\~за перерахунок\~коштів); 7035\~грн.\~(35\~грн.\~ комісія\~за перерахунок\~коштів); 1306,50 грн.(6,50 грн. комісія за перерахунок коштів) та з кредитного карткового рахунку [NUMBER] в сумі 2070,30 грн. (70,30 грн. комісія за перерахунок коштів), виданих АТ КБ «ПриватБанк» (ІК ЮО ЄДРПОУ 14360570) на ім`я [PERSON] , на інші карткові рахунки, не чинними, неналежними переказами та стягнути з Відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивачки [PERSON] , компенсацію завданої моральної шкоди внаслідок порушення її прав, як споживача банківських послуг ПриватБанку в сумі 50000 грн.. Свої позовні\~вимоги позивачка\~мотивує тим,\~що між\~сторонами укладений\~договір про\~надання банківських\~послуг,\~шляхом підписання\~Анкети-заяви\~№1302140500191293378\~від 05.01.2011\~року про\~приєднання до\~Умов та\~Правил надання\~банківських послуг\~у ПриватБанку,\~та Анкети-заяви\~№ 0510141200240626059\~від 28.08.2011року\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг у\~ПриватБанку.\~Станом на\~28.12.2019\~року [PERSON] \~користувалась банківськими\~рахунками ПриватБанку,\~а саме\~рахунком [NUMBER] \~(карта\~«Для виплат»)\~та рахунком\~ [NUMBER] \~(карта\~«Універсальна»). 28.12.2019\~невідома особа\~шляхом заміни\~SIM\~карти абонентського\~номеру позивачки\~ [NUMBER] \~отримала несанкціонований\~доступ до\~банківських рахунків\~позивача та\~у подальшому\~здійснила крадіжку\~грошових коштів,\~шляхом їх\~переказу через\~Internet\~Banking\~Приват24\~на інші\~карткові рахунки.\~Загальна сума\~викрадених коштів\~становить 10516,80\~грн.\~(з\~урахуванням комісії\~за перерахунок\~коштів). Вважає, що через незаконні дії відповідача, які полягають у неналежному проведенні відповідних заходів безпеки рахунків клієнта банку та встановлення належного користувача ПриватБанк, відсутність належного інформування клієнта про несанкціоновані дії призвели до порушення прав позивача. Представник позивачки [PERSON] адвокат Жалковський В.Ю. в письмовій заяві поданій до суду уточнений позов підтримав повністю, просить суд його задоволити. Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заперечив проти задоволення позовних вимог, просить суд в позові відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає часткому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що станом на 28.12.2019 року [PERSON] користувалась банківськими рахунками ПриватБанку, а саме рахунком [NUMBER] (карта «Для виплат») та рахунком [NUMBER] (карта «Універсальна»). Як вбачається з руху коштів по картці, 28.12.2019 року здійснено три операції по переказу коштів за картковим рахунком [NUMBER] , а саме: 1)о 17 год. 05 хв. 28 грудня 2019 року кошти в сумі 105 (сто п`ять) гривень (5 (п`ять) гривень комісія за здійснення операції) із зазначенням переказ на картку. Даний переказ має наступну інформацію: ознака вводу PIN-коду: n, термінал: I0110SW5, власник терміналу: Р24 DB V UA, статус: списана, код авторизації: 121663; 2)о 17 год. 06 хв. 28 грудня 2019 року кошти в сумі 7 035 (сім тисяч тридцять п`ять) гривень (35 (тридцять п`ять) гривень комісія за здійснення операції) із зазначенням переказ на картку. Даний переказ має наступну інформацію: ознака вводу PIN-коду: n, термінал: I0110SW5, власник терміналу: Р24 DB V UA, статус: списана, код авторизації: 938665; 3)о 17 гол. 07 хв. 28 грудня 2019 року кошти в сумі 1 306 (одна тисяча триста шість) гривень 50 копійок (6 (шість) гривень 50 копійок комісія за здійснення операції) із зазначенням переказ на картку. Даний переказ має наступну інформацію: ознака вводу PIN-коду: n, термінал: I0110SW5, власник терміналу: Р24 DB V UA, статус: списана, код авторизації: 779667. Крім того, з банківського рахунку [NUMBER] здійснено одну операцію: о 17 год. 08 хв. 28 грудня 2019 року кошти в сумі 2 070 (дві тисячі сімдесят) гривень 30 копійок (70 гривень 30 копійок комісія за здійснення операції) із зазначенням переказ на картку. Даний переказ має наступну інформацію: IP-адреса терміналу [NUMBER] . Вхід до системи Приват-24 до 16:30 28.12.2019 року [PERSON] здійснювався із належного їй мобільного терміналу марки «Meizu» модель «M 6 Note», IMEI: [NUMBER] , під IP-адресою: [NUMBER] . Відповідно до наданої інформації ПрАТ «ВФ Україна» останнє з`єднання абонентського номеру позивача [NUMBER] , у зазначеному вище мобільному терміналі відбулось о 16:11 28.12.2019 року в зоні дії Базової станції мобільного оператора за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, 69; азимут 120; IMEI мобільного терміналу 86654203056246; тип з`єднання mts. У подальшому, о 16:30 абонентський номер [NUMBER] перестає працювати в мобільному терміналі позивача, без відома останньої, та починає працювати в мобільному терміналі невідомої особи, моделі «Huawei» марки «P 30 lite», IMEI: [NUMBER] , за IP-адресою [NUMBER] , відповідно до витягу з інформації. Зазначений термінал перебуває в зоні дії Базової станції мобільного оператора за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, 11 (вул. 22-го Партз`їзду, 11); азимут 0; IMEI мобільного терміналу 35573707283137; тип з`єднання gprsCall, INTERNET. О 16:31 змінюється Базова станція із позначенням 33301-29727, та на абонентський номер Позивача надходять SMS повідомлення від різних операторів (APPLE, GOOGLE, VIBER, ALFABANK, MONOBANK, PRIVATBANK, DINERO, UKRPOZYKA), також мобільний термінал працює за типом з`єднання gprsCall, INTERNET. З інформаційної довідки АТ КБ «ПриватБанк», в якості додаткової інформації, операцій по аккаунту Приват24, 28.12.2019року о 16:57 з мобільного терміналу за IP-адресою [NUMBER] , використовуючи абонентський номер [NUMBER] , відбулась зміна паролю входу в аккаунт. Після чого, використовуючи абонентський (фінансовий) номер позивача, із вказаного терміналу за IP-номером [NUMBER] о 16:57 28.12.2019року відбувся вхід до акаунту з позначкою «HUAWEI ANDROID 9», о 17:01 з позначкою «SMARTPHONE ANDROID 9», о 17:03 з позначкою «SMARTPHONE ANDROID 9». Мобільний термінал за IP-адресою [NUMBER] , під час здійснення зазначених операцій, використовуючи абонентський (фінансовий) номер [PERSON] , з 16:30 до 17:19 перебував в зоні дії Базової станції мобільного оператора Vodafone за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, 11 ( [ADDRESS] ); азимут 0, та в зоні дії Базова станція із позначенням 33301-29727. Таким чином, незаконно використовуючи абонентський номер позивача, невідома особа за допомогою мобільного терміналу за ІР-адресою [NUMBER] направила запит на доступ до акаунту [PERSON] в Internet Banking системи Приват24. Банк, не звертаючи уваги на те, що відбулася зміна ІР-адреси мобільного терміналу клієнта на раніше не використовуваний номер, незважаючи на те, що абонентський номер [NUMBER] , належний [PERSON] , о 16:57 28.12.2019 року починає працювати в мобільному терміналі за ІР-адресою [NUMBER] в зоні дії Базової станції оператора мобільного зв`язку Vodafone в м. Кривий Ріг, при цьому, що остання операція за картковим рахунком позивача відбулася о 16:36 28.12.2019 року в магазині «АТБ» по вул. Ярослава Мудрого, 57 в м. Суми, о 16:50 28.12.2019 року надає доступ невідомій особі до акаунту [PERSON] в системі Приват24, тим самим надає доступ до банківського карткового рахунку. Постановою Сумського апеляційного суді від 11.11.2021року у справі № 591/2002/20, стягнуто з приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану їй як споживачу телекомунікаційних послуг у розмірі 10000,00 грн.. В постанові суду встановлено, що не відновлення відповідачем підключеної позивачці послуги «Обмеження віддаленої заміни СІМ-карти» призвело до заміни її SIM-карти за заявою невідомої особи в іншому місті України. За допомогою мобільного номеру позивачки невідома особа отримала доступ до її банківських рахунків, з яких були зняті грошові кошти. Внаслідок неякісного надання відповідачем телекомунікаційних послуг, позивачці як споживачу цих послуг була завдана моральна шкода. Позивачка зазначила, що не розголошувала інформацію про свій картковий рахунок, нікому не повідомляла PIN-код, CVV-код та інші відомості про карту, взагалі нікого не інформувала про наявність у неї карткового рахунку АК КБ «ПриватБанк». У зв`язку з чим, дізнавшись про заміну SIM-карти з абонентським номером позивача, остання відразу заблокувала свій основний картковий рахунок, звернулася до гарячої лінії ПриватБанку по номеру « [NUMBER] », що мало місце о 17:13 28.12.2019 року та в ході спілкування з оператором гарячої лінії ПриватБанку Позивачу стало відомо про несанкціонований вхід до її акаунту Приват-24 та несанкціонований переказ коштів з її карткових рахунків. Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» (Додаток7), блокування вказаних вище карткових рахунків Позивача відбулось о 17:18 28.12.2019 року. В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №12019200440003932 від 28.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, за заявою позивачки, також встановлено, що грошові кошти з вищезазначених карткових рахунків позивача були перераховані на картковий рахунок АТ «Універсал Банк» [NUMBER] , належний [PERSON] , а в подальшому на інші карткові рахунки, а саме на картковий рахунок [NUMBER] «Ощадбанк», [NUMBER] АТ «Ощадбанк», [NUMBER] АТ «УкрСиббанк», з яких у подальшому, о 17:31 28.12.2019 року, відбулось зняття зазначених вище грошових коштів з банкомату, розташованих на території м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області. Таким чином, банк, не переконавшись, у належному користувачеві, не здійснивши відповідних перевірок щодо встановлення (ідентифікації) належного споживача банківських послуг, надав сторонній особі доступ до акаунту [PERSON] в Internet Banking системи «Прват24», що призвело до викрадення грошових коштів з карткових рахунків останньої та фактично посприяв вчиненню злочину, чим порушив права позивача, як споживача банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», згідно Закону України «Про захист прав споживачів». Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 15.02.2022 року у справі № 591/1866/22 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано дії АТ «Універсал Банк» протиправними та такими, що порушують права [PERSON] як споживача банківських послуг. Визнано не чинними транзакції від 28.12.2019 року щодо переказу коштів з карткового рахунку [NUMBER] в сумах: 10361,09 грн. (361,09 грн. - комісія за переказ коштів) на картковий рахунок [NUMBER] «Ощадбанк»; 5200 грн. (200 грн. комісія за переказ коштів) на картковий рахунок [NUMBER] АТ «Ощадбанк»; 10400 грн. (400,00 грн. - комісія за переказ коштів) на картковий рахунок [NUMBER] АТ «УкрСиббанк» неналежними переказами та зобов`язати АТ «Універсал Банк» повернути [PERSON] грошові кошти, шляхом відновлення їх на картковому рахунку [NUMBER] . Скасовано нарахування клієнту банку [PERSON] по кредитним коштам у сумі 15 000,00 грн. на банківському рахунку [NUMBER] проценти за користування кредитними коштами, неустойки (штраф, пеня), комісії з дня здійснення неналежного переказу 28.12.2019 року. Стягнути з АТ «Універсал Банк» на користь [PERSON] кошти в сумі 2 440, 24 грн. пені за неналежний переказ, виконаний АТ «Універсал Банк» за опротестованою транзакцією від 28 грудня 2019 року з банківського карткового рахунку [PERSON] та компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.. Постановою Сумського апеляційного суду від 27.09.2022 року апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» задоволено частково. Рішення Зарічного районного суду міста Суми від 15.02.2022 року скасувати в частині вирішення позову [PERSON] до АТ «Універсал Банк» про скасування нарахування процентів,неустойки та комісії. В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15.02.2022 залишити без змін. Крім того, рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 24.03.2023 року у справі №591/6054/22 позов [PERSON] задоволено. Визнано дії АТ «Універсал Банк» протиправними та такими, що порушують права [PERSON] як споживача банківських послуг. Скасувати нарахування клієнту банку [PERSON] по кредитним коштам у сумі 15 000,00 грн. на банківському рахунку [NUMBER] проценти за користування кредитними коштами, неустойки (штраф, пеня), комісії з дня здійснення неналежного переказу 28.12.2019 року. Стягнути з АТ «Універсал Банк» на користь [PERSON] списані банком грошові кошти з карткового рахунку [NUMBER] в якості процентів за кредитом, неустойки, комісій в загальній сумі 5235,97 грн. шляхом відновлення їх на банківському рахунку [NUMBER] , грошові кошти в сумі 2270,00 грн., незаконно списані банком в якості сплати судового збору, пені у розмірі 0,1% суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу 28.12.2022 року до дня повернення відповідної суми на рахунок 14.10.2022 року, в загальній сумі 24 064,92 грн.. Згідно ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнтом про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, платити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1% суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно ст. 39 цього Закону, суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів. Згідно п. 38.4 ст. 38 цього Закону захист інформації забезпечується суб`єктами переказу коштів шляхом обов`язкового впровадження та використання відповідної системи захисту. Абз. 2 п. 12.23, абз. 3 п. 1.24, абз. 1, 2 п. 1.32 ст. 1 вказаного Закону, визначено, що неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі; неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі; платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів, неналежний платник - особа, за рахунок якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Банком ініційовано здійснення неналежних переказів коштів з рахунків [PERSON] з вини ініціатора переказу, що не є платником. П. 3 Розділу 6 Постанови Правління НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року №705, банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Так, банк ніяким чином не пересвідчився у належності користувача Internet Banking системи «Приват24» при здійсненні транзакцій по карткових рахунках позивачки та надав сторонній особі можливість змінити PIN-код для входу в Internet Banking. Відповідач вказує на те, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису. Однак, Законом України «Про електронний цифровий підпис» визначено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису, під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису, особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Враховуючи, що цифровий підпис повинен бути підтвердженим з використанням посиленого сертифіката ключа, а Законом не передбачено іншого, то відправлення ОТР-паролю для підтвердження платіжних операцій не може вважатися цифровим підписом. Таким чином, без належного підтвердження проведення операції за допомогою саме цифрового підпису, банк не мав права проводити будь-які транзакції. Крім того, як встановлено з доказів, позивачка не мала доступу до свого абонентського номеру [NUMBER] . До того ж, банк надав доступ до її карткового рахунку сторонній особі. Посилання банку на те, що клієнтом не своєчасно проінформовано про викрадення коштів з метою призупинення здійснення операцій не заслуговує на увагу, оскільки позивачу не було відомо про викрадення грошових коштів та здійснення транзакцій неналежним користувачем. Відповідно до п. 8 Розділу 6 Постанови Правління НБУ №705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він перебував перед виконанням цієї операції. П. 9 Розділу 6 вказаної Постанови, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання PIN-коду або іншої інформації, яка діє змогу ініціювати платіжні операції. Відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню PIN-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції свідчить про несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків, у зв`язку з чим вони підлягають поверненню. Аналогічна правова позиція, висловлена у Постановах Верховного Суду від 23 січня 218 року у справі №202/10128/14-ц, та від 1 лютого 2018 року у справі №758/7327/14-ц. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець вчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у вказаний строк не можливо. П. 2 ч. 1 ст. 21 цього закону передбачено, що поміж інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Згідно ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України. Таким чином, банк, надавши доступ невідомій особі до банківських карткових рахунків [PERSON] , порушив вимоги Закону України «Про банки та банківську діяльність». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання дій АТ «Універсал Банк» протиправними та такими, що призвели до порушення прав [PERSON] , як споживача банківських послуг. Вважає за необхідне визнати транзакції від 28.12.2019 року щодо переказу коштів з карткового рахунку [NUMBER] в сумах: -105 (сто п`ять) гривень (5 (п`ять) гривень комісія за перерахунок коштів); -7035 (сім тисяч тридцять п`ять) гривень (35 (тридцять п`ять) гривень комісія за перерахунок коштів); -1306 (одна тисяча триста шість) гривень 50 копійок (6 (шість) гривень 50 копійок комісія за перерахунок коштів), та з кредитного карткового рахунку 5168742212993855 в сумі 2070 (дві тисячі сімдесят) гривень 30 копійок (70 гривень 30 копійок комісія за перерахунок коштів), виданих АТ КБ «ПриватБанк» (ІК ЮО ЄДРПОУ 14360570) на ім`я [PERSON] , на інші карткові рахунки, не чинними, неналежними переказами. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ст. 1210 ЦК України, шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. З огляду на подану заяву щодо зменшення позовних вимог, в іншій частині позовні вимоги залишаються без задоволення. Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Наведений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19). Враховуючи встановлені обставини справи, характер та обсяг страждань позивачки, їх тривалість та, виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає необхідним визначити моральну шкоду у розмірі 17000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved