Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

У грудні 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулося до Краматорського міського суду Донецької області з позовом, в якому зазначає, що 29.07.2016 року [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до пункту 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг Банк на боргові зобов`язання за Кредитом і Овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит. У свою чергу, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 08.11.2021 року має заборгованість у розмірі 18718 грн. 20 коп., яка складається з наступного: 13698 грн. 42 коп. - заборгованість за кредитом, 5019 грн. 78 коп. - заборгованість за відсотками. Вказані суми АТ "А-Банк" просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати 2270 грн. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 14 січня 2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. У грудні 2023 року дана справа була передана до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, ухвалою якого від 04 грудня 2023 року справу було прийнято до розгляду та призначено судове засідання. В судовому засіданні сторони не з`явилися. В своєму позові банк просив розглядати справу без участі його представника. В свою чергу, відповідач повідомлявся про розгляд справи за своїм зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, оскільки справу розглянуто у відсутності сторін, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «А-Банк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що 26.07.2016 року відповідачем [PERSON] була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. На підставі цієї заяви відповідачу був наданий кредит. Згідно з наданим позивачем розрахунком за договором станом на 08.11.2021 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 18 718 грн. 20 коп., з яких: 13 698 грн. 42 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом та 5019 грн. 78 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Вирішуючи між сторонами спір про стягнення вказаних сум із відповідача, суд виходить з того, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 29.07.2016 року процентна ставка за користування позичальником кредитом не була визначена. Тобто у заяві, підписаній відповідачем, відсутні умови договору про розмір процентної ставки за користування кредитом. Банк, пред`являючи до відповідача вимоги про погашення кредиту, просив окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав у борг позичальник) стягнути нараховані проценти за користування кредитом. Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування вказаних сум, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «А-Банк», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна»» як невід`ємну частину договору. Однак матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими умовами, правилами і тарифами була ознайомлена відповідач та погодилася з ними, в тому числі у разі їх зміни банком. Так, підписуючи 29.07.2016 Анкету-заяву, відповідач зазначив, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що примірним договору про надання банківських послуг згодний отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку. Водночас позивачем не надано доказів, які саме умови кредитування погодили сторони, підписуючи Анкету-заяву від 29.07.2016 року. Тож суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про процентну ставку за кредитом, надані банком Умови та правила надання банківських послуг, тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки сторонами не дотримано вимоги статті 207 ЦК України. У даному випадку витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, який міститься в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позивачем не доведено розмір процентів за користування кредитом, який сторони погодили, укладаючи кредитний договір. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Водночас суд бере до уваги, що відповідач доказів на спростування факту отримання кредиту та користування кредитними коштами не надав. Правильність наданого банком розрахунку заборгованості також не оспорював. Згідно з розрахунком позивача заборгованість за кредитом станом на 08.11.2021 року склала 13 698 грн. 42 коп., яка банку не повернута. Отже, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитом у розмірі 13 698 грн. 42 коп. Крім того, при зверненні до суду банком був сплачений судовий збір у сумі 2270 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позову відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1661 грн. 19 коп. (73,18 %).

Outcome: partial