Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0337 га з кадастровим номером 5920980800:05:002:0035. 27.06.2018 року між ним та відповідачем укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 04.03.2007 року зареєстрованого 08.05.2007 року за №040762702482, згідно якої договір оренди було викладено в новій редакції. Так, відповідно до п.4.1 додаткової угоди орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 10420,71 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п.2.4. даного договору. Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше). Орендна плата, згідно п.4.4. додаткової угоди підлягає сплаті до 30 грудня поточного року користування. Відповідно до п.4.6 договору у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п.3.1 додаткової угоди строк дії договору закінчився 12.11.2022 року. У цей період діяв п.27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції ЗУ від 24.03.2022 року №2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який передбачав, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: вважається поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану. Отже, строк дії договору автоматично продовжено до 12.11.2023 року. Однак, відповідач свого зобов`язання щодо сплати на його користь орендної плати за користування земельною ділянкою за 2023 рік не виконав. Відтак, вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню орендна плата за користування земельною ділянкою за 2023 рік у повному обсязі з урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України. Розмір інфляційних витрат за період з 02.01.2024 року по 09.04.2024 року становить 73,07 грн. Розмір трьох відсотків річних за період з 02.01.2024 року по 09.04.2024 року становить 84,56 грн. З урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача на його користь підлягає стягненню заборгованість зі сплати орендної плати в загальному розмірі 10578,34 грн. Крім того, відповідно до п.4.6 додаткової угоди з відповідача на його користь підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату орендної плати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення. Розмір штрафних санкцій відповідно до п.4.6 додаткової угоди в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 02.01.2024 року по 09.04.2024 року від суми боргу становить 838,21 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на його користь підлягає борг з урахуванням нарахованих штрафних санкцій (пені) та ч.2 ст.625 ЦК України в загальному розмірі 11416,55 грн. Враховуючи зазначене, [PERSON] просить стягнути з ПП «Дружба 6» на його користь заборгованість зі сплати орендної плати за 2023 рік в розмірі 10420,71 грн., пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в розмірі 838,21 грн., інфляційні втрати в сумі 73,07 та 3% річних в сумі 84,56 грн., судові витрати понесені ним у зв`язку з розглядом даної справи, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 15.04.2024 року вказану позовну заяву прийнято до провадження та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Від представника відповідача ПП «Дружба 6» - адвоката Литвиненко Д.Г. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні вимог [PERSON] до ПП «Дружба 6» про стягнення заборгованості з орендної плати за 2023 рік в розмірі 10420,71 грн. пені в розмірі 838,21 грн., інфляційних втрат в сумі 73,07 грн. та 3% річних в сумі 84,56 грн. та зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відзив представник відповідача обґрунтовує тим, що оскільки строк дії спірного договору оренди землі було автоматично продовжено до 12.11.2023, то і орендна плата за 2023 рік підлягає пропорційному стягненню саме за період дії договору (316 днів). Таким чином вважає, що заборгованість з орендної плати за 2023 рік становить 9021,77 грн., розрахунок: 10420,71:365*316=9021,77 грн. дана сума включає в себе ПДФО і ВЗ, які підлягають утриманню із вказаної суми відповідачем, як податковим агентом позивача відповідно до положень чинного законодавства. На підставі викладеного, просить суд в своєму рішенні врахувати дану обставину. Так як представником позивача не вірно обраховано суму заборгованості, то відповідно не вірно і розраховано суму штрафних санкцій. Таким чином штрафні санкції складають: інфляційні втрати 63,26 грн., 3% річних 73,21 грн., пеня 725,69 грн. Крім того, з огляду на малозначність даної справи, її незначну складність та ціну позову, вважає, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а відтак, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надходило. З огляду на вищезазначене суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення щодо них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0337 га, що вбачається з копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №747117 (а.с.8-9). 27.06.2018 року між [PERSON] та ПП «Дружба 6» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 04.03.2007 року зареєстрованого 08.05.2007 року за №040762702482, на підставі якої [PERSON] передав підприємству в оренду земельну ділянку загальною площею 4,0337 га, кадастровий номер земельної ділянки 5920980800:05:002:0035 (а.с.10-16). Відповідно до п.4.1 вказаної додаткової угоди орендна плата складає 10420,71 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10 % нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка відповідно до п.2.4 цієї угоди становить 104207,05 грн. Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше). Пунктом 4.2 додаткової угоди передбачено, що орендна плата за користування об`єктом оренди сплачується орендарем на користь Орендодавця шляхом видачі готівкових коштів через касу Орендаря або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Орендодавця, зазначеним у договорі або поштовим переказом. Відповідно до п.4.4 орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується Орендарем на користь Орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування. З витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що 27.09.2018 року внесено запис про право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5920980800:05:002:0035, площа 4,0337 га, орендарем якої є ПП «Дружба 6», а орендодавцем [PERSON] , строк дії договору до 12.11.2022 (а.с.17-18). Згідно з ч.1 ст.2, ч.1 ст.4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно статті 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша статті 15 Закону України «Про оренду землі». Умови про розмір, періодичність та строки внесення орендної плати за землю встановлюються у договорі оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»). Нормами ст.21\~вказаного Закону визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах - ст. 22 вказаного Закону. Відповідно до ст.24\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18). Відповідно до доповнених пунктів 27 і 28 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, які набрали чинності 07 квітня 2022 року встановлено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 1) вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування; б) приватної власності. Законом України від 09 жовтня 2022 року № 2698-IX, який набрав чинності 19 листопада 2022 року, абзац перший підпункту 1 пункту 27 після слів «воєнного стану» доповнено словами «до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» (тобто цим Законом). Аналіз наведених положень ЗК України дає підстави для висновку, що у період із 07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 29 березня 2023 року за наслідками розгляду справи № 563/376/22. Таким чином, з урахуванням принципу належного виконання зобов`язання орендар був зобов`язаний сплатити орендодавцеві орендну плату за 2023 рік, як про це домовилися сторони у договорі. Доказів того, що на даний час орендна плата за 2023 рік позивачу виплачена матеріали справи не містять. Пунктом 4.3 укладеної між сторонами додаткової угоди передбачено, що орендна плата виплачується Орендарем у встановленому п.4.1 цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих), згідно з вимогами чинного законодавства. Крім того, відповідно до підпункту 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 ПК України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Згідно підпункту 170.1.4 пункту 170.1 статті 170 ПК України доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (пункт 167.1. статті 167 ПК України). Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Таким чином, передбачена умовами договору оренди орендна плата в розмірі 10420,71 грн. підлягає виплаті орендодавцю після утримання із вказаної суми ПП «Дружба 6», як податковим агентом позивача податків та зборів. За наведеного, оскільки відповідачем не заперечується невиконання ним свого обов`язку по сплаті орендної плати за 2023 рік, то з нього підлягає стягненню на користь позивача орендна плата за період з 01.01.2023 року по 12.11.2023 року в розмірі 9021,77 грн. (10420,71:365х316) грн. після утримання з неї податків та зборів. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини перша та третя статті 549 ЦК України). Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (абзац перший частини другої статті 551 ЦК України). Пунктом 4.6 вищевказаної додаткової угоди передбачено, що у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення платежу. За наведеного, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну виплату орендної плати за 2023 рік, то розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, в межах заявлених позовних вимог за період з 02.01.2024 року по 09.04.2024 року та з врахуванням розміру орендної плати, становить 725,69 грн. (9021,77 x (2 x 14,50 : 366 ) x 99 днів прострочення : 100). Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2023 рік на користь позивача слід стягнути 3% річних в межах заявлених позовних вимог за період з 02.01.2024 року по 09.04.2024 року у сумі 73,21 грн., виходячи з розрахунку: 9021,77 грн. х 3% : 366 днів х 99 (кількість днів прострочення). Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078). Інфляційні втрати\~за період\~з 02.01.2024\~року по\~09.04.2024\~року становлять 108,69 грн. Однак, оскільки відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог, то стягненню на користь позивача підлягають інфляційні втрати лише в сумі 73,07 грн., як просить позивач. Враховуючи викладе, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141\~ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 13.03.2024 року, акт приймання передання виконаних послуг від 09.04.2024 року, детальний опис виконаних робіт від 09.04.2024 року, довідки від 09.04.2024 року, копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги та свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с.21-28). З акту приймання передання виконаних послуг від 09.04.2024 року вбачається, що загальна сума наданих послуг складає 5000,00 грн., а саме: консультація та вивчення документів наданих клієнтом (1 год. х 1500 грн. = 1500 грн.); підготовка процесуальних документів по справі та формування пакету документів для подання в суд першої інстанції (2 год. 20 хв. х 1500 грн. = 3500 грн.) (а.с.23). Проте, враховуючи складність даної справи, яка відноситься до категорії малозначних, суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат на правничу допомогу необґрунтованим та явно завищеним. Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, суд вважає обґрунтованим розмір вказаних витрат, в сумі 3000 грн., з яких з врахуванням часткового задоволення позовних вимог (на 86,76 %) підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 2602,8 грн. Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1050,84 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial