Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Сутність поданої заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами У вересні 2023 року представник заявника [PERSON] , адвокат Воронцов Віктор Геннадійович, звернувся до суду з заявою про перегляд рішення місцевого суду від 29 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами у даній справі. Зазначав про те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проте з 15 червня 1991 по день смерті фактично проживала разом зі своєю сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] мала доньку - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . У свою чергу, [PERSON] мала сина - [PERSON] , [INFO] , який, відповідно, є також рідним онуком [PERSON] (даний факт встановлений рішенням Малиновського районного суду м.Одеси у справі № 521/17226/22 від 10 травня 2023 року, яке набрало законної сили 09 червня 2023 року). У процесі руху зазначеної справи [PERSON] отримано інформацію стосовно того, що у рамках справи № 581/705/20 за заявою [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа - Колядинецька сільська рада Липоводолинського району Сумської області, рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2020 року встановлений факт перебування заявника на утриманні [PERSON] , на підставі чого вказану особу віднесено до спадкоємців за законом після смерті останньої. Ця інформація отримана [PERSON] за результатами аналізу спадкової справи № 174/2020, копія якої була надана Липоводолинською районною державною нотаріальною конторою у відповідь на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/17226/22 від 06 лютого 2023 року. Зі змісту мотивувальної частини зазначеного рішення суду вбачається те що, звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення у рамках справи № 581/705/20, [PERSON] посилався на відсутність інших спадкоємців першої або другої черги після смерті [PERSON] . Поряд із цим, обставиною, яка це спростовує та не була предметом дослідження у процесі розгляду справи № 581/705/20, оскільки цей факт установлено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/17226/22 від 10 травня 2023 року, зокрема, те, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] , який є її рідним онуком. Зазначав, що станом на момент звернення [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за його рідною бабусею [PERSON] , його мати та спадкоємиця майна бабусі [PERSON] , померла і відповідно належним спадкоємцем, який має право на спадкування майна, яке залишилося після смерті [PERSON] є [PERSON] , її рідний онук, який має намір на оскарження підстав, за яких [PERSON] було віднесено до утриманців померлої [PERSON] . Крім того, після встановлення родинного зв`язку між [PERSON] , [PERSON] (її донькою) та [PERSON] (її онуком) та віднесення останніх до кола спадкоємців майна [PERSON] у відповідності до положення ст. 529 ЦК УРСР, актуалізованим стало дослідження питання про пропорційність спадкування майна, належного за життя [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , з огляду на положення ст. 531 ЦК УРСР. Відповідно до вказаного положення, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Тобто, у випадку відсутності спростування перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , [PERSON] має пропорційно з ним успадкувати майно, що було належне [PERSON] за життя. Проте, на даний момент, єдиною особою, яка успадкувала майно за [PERSON] , є [PERSON] . Уважав, що справа № 581/705/20, що перебувала у провадженні Липоводолинського районного суду Сумської області має бути переглянута з огляду на те, що є наявними факти, встановлені рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/17226/22 від 10 травня 2023 року, які свідчать про неможливість розгляду справи № 581/705/20 у порядку окремого провадження щодо наявності спадкоємця померлго спадкодавця. У зв`язку з тим, що зазначені факти були встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили 09 червня 2023 року, більш раннє звернення з цією заявою було неможливим. Просив суд скасувати судове рішення у справі № 581/705/20 і залишити без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні. Позиція заявника та його представника, які подали заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, та заявника у порядку окремого провадження та його представника, представника заінтересованої особи Заявник [PERSON] у режимі відеоконференції підтримав зазначену вище заяву із вищенаведених підстав та додатково суду пояснив про те, що [PERSON] до 1980 року проживала зі своїм чоловіком у с. Греки Липоводолинського району Сумської області, а після смерті останнього приблизно у 1980-1981 роках вона продовжила проживати одна у цьому населеному пункті. Через складні умови проживання у цьому населеному пункті (відсутність продовольчого магазину, відсутність постійного водопостачання у будинку) та через складності у самостійному пересуванні через стан свого фізичного здоров`я у 1993 році вона переїхала проживати у с. Коломійцева Долина Липоводолинського району Сумської області до будинку подружжя [PERSON] (чоловіка [PERSON] та сестри [PERSON] - [PERSON] ), у цьому будинку також мешкала [PERSON] (прабабуся заявника) і з цього часу їх сім`я почала складатися із чотирьох осіб. У 1994 році померли [PERSON] та [PERSON] , а його бабуся продовжила проживати разом однією сім`єю з її сестрою [PERSON] саме до смерті першої у 1997 року, сестра його бабусі також померла через два роки у 1999 році. [PERSON] могла періодично виїздити до с. Колядинець у власних справах протягом одного світового дня та увечері поверталася до с. Коломійцева Долина, тривалий час у с.Колядинець не проживала, в тому числі і разом із [PERSON] (із ним заявник знайомий не був), призначену їй пенсію вона отримувала по місцю проживання разом зі своєю сестрою у с.Коломійцева Долина Липоводолинського району Сумської області. Документи про прийняття спадщини його матір`ю після смерті [PERSON] у нього відсутні, так як після поховання бабусі з`ясувалося те, що на той час жодного нерухомого майна за її життя нею набуто не було, залишилися її особисті речі, і відповідно спадщина її матір`ю не приймалася та не оформлялася; також у нього відсутні нотаріально оформлені документи після смерті його матері [PERSON] про прийняття спадщини. Представник заявника [PERSON] , адвокат Воронцов В.Г. у режимі відеоконференції підтримав зазначену вище заяву із вищенаведених підстав та додатково суду пояснив про те, що рішенням Малиновського райсуду м.Одеси від 10 травня 2023 року установлено факт родинних відносин між [PERSON] , як онуком померлої бабусі [PERSON] , його довіритель є спадкоємцем за законом першої черги згідно з нормою ч.2 ст.529 ЦК УРСР. Оскільки його довіритель не погоджується із обставиною перебування [PERSON] на утриманні його бабусі, то на даний час виник спір про право на спадщину між [PERSON] та [PERSON] , при цьому ці обставини мали місце станом на день ухвалення рішення суду від 29 жовтня 2020 року і в цьому судовому рішенні викладався висновок про відсутність інших спадкоємців після смерті зазначеного вище спадкодавця, ця істотна обставина не була відома ні суду, ні заявнику [PERSON] ; на даний час наявність рішення суду про установлення факту перебування [PERSON] на утриманні спадкоємця унеможливлює спадкування майна після смерті його рідної бабусі [PERSON] . Також представник заявника уточнював, що [PERSON] спадщину після смерті його бабусі не прийняв, проте у грудні 2022 року подавав заяву про прийняття спадщини після її смерті до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори, однак від цієї установи ним отримано інформаційний лист про заведення та оформлення спадщини після смерті [PERSON] . [PERSON] , до цього його довіритель не був обізнаний про факт прийняття та оформлення спадщини [PERSON] . У шестимісячний строк після смерті бабусі із заявою про прийняття спадщини заявник не звертався, так як ще була жива мати [PERSON] - [PERSON] . Заявник у порядку окремого провадження [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Представник заявника за первинною заявою по справі окремого провадження [PERSON] , заперечуючи проти задоволення заяви про перегляд рішення місцевого суду від 29 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами, та, посилаючись на її необґрунтованість, суду пояснив про те, що зі змісту поданої заяви про перегляд рішення суду за нововиявленою обставиною не зрозуміло як наявність онука у померлої [PERSON] впливає на прийняття чи неприйняття ним спадщини на даний час, оскільки [PERSON] не є належним заявником у даній справі, він не прийняв спадщину у нотаріальному порядку шляхом подання заяви про прийняття спадщини та фактичним вступом в управління майном після померлого спадкодавця (постійно на день смерті [PERSON] він проживав у м.Одеса), та не є спадкоємцем першої черги за законом за правом представлення відповідно до норм ч.2 ст. 529 ЦК УРСР (його мати [PERSON] померла у 1999 році після смерті її рідної матері у 1997 році). Обставини, на які посилається представник заявника [PERSON] , розглядав в якості спроби переоцінити докази у вже розглянутій справі, вони не є нововиявленими за своїм змістом та на даний час [PERSON] не оспорює факту наявності у спадкодавця [PERSON] . рідного онука та погоджується із рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 травня 2023 року, яке не має наміру оскаржувати, оскільки як утриманці померлого спадкодавця, так і онук за правом представлення, який би прийняв спадщину, повинні успадковувати порівну спадщину померлого спадкодавця, проте ці умови відсутні у даній справі. Заінтересована особа Колядинецька сільська рада Липоводолинського району Сумської області та її правонаступник Синівська сільська рада Роменського району Сумської області не надсилала суду жодних заяв та клопотань у даній справі. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 вересня 2023 року в даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 22 жовтня 2023 року о 14 год 00 хв. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 вересня 2023 року за ініціативою суду виправлено описку в тексті ухвали судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 вересня 2023 року, шляхом зазначення у резолютивній частині вищенаведеної судової ухвали правильну дату призначеного відкритого судового розгляду на «02 жовтня 2023 року». 02 жовтня 2023 року розгляд заяви відкладено за заявою представника заявника [PERSON] для перевірки інформації та забезпечення явки заявника для надання особистих пояснень. 06, 13 жовтня, 17 листопада 2023 року, 24 січня, 09 березня, 09 квітня 2024 року суд досліджував письмові докази, допитував свідків, витребовував письмові докази. У 3-х судових засіданнях з жовтня 2023 року по лютий 2024 року оголошувалися перерви за заявами представників заявників. 20 травня 2024 року заяву розглянуто по суті. Установлені судом фактичні обставини даної справи Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2020 року установлено факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с.Колядинець Липоводолинського району Сумської області, у період часу з 01 січня 1995 року по [INFO] , тобто до дня смерті [PERSON] (а.с.70-72). Зазначене рішення суду мотивувалося достовірним установленням факту перебування на утриманні [PERSON] заявника у даній справі [PERSON] у період часу, який перевищує річний строк перед днем смерті зазначеного вище спадкодавця, що підтверджувалося показаннями двох свідків [PERSON] , [PERSON] та поданими представником заявника письмовими доказами. Також при установленні вищезазначеного факту суд виходив із того, що це породжує юридичні наслідки для заявника, так як це потрібно йому для спадкування прав на майно в якості утриманця померлого спадкодавця [PERSON] (у порядку ст. 531 ЦК УРСР 1963 року), та не пов`язується із наступним вирішенням спору про право на спадщину між спадкоємцями померлої [PERSON] . Як вбачалося з матеріалів цивільної справи перед ухваленням рішення місцевого суду від 29 жовтня 2020 року, судом досліджувалися нижченаведені докази: - показання свідка [PERSON] , з яких судом установлені ті обставини, що [PERSON] та [PERSON] проживали дружно і разом в одному будинку по теперішньо переіменованій [ADDRESS] ; [PERSON] готувала їжу [PERSON] , прала одяг та самостійно вела домашнє господарство. Вона, як односельчанка заявника, особисто спілкувалася та знала його гарно, він їй розповідав, що він є інвалідом по зору з дитинства, одне око у нього не виконувало зорову функцію, інше в незначному обсязі виконувало свою функцію, до середини 1990-х років заявник працював у місцевому колгоспі, а потім у кооперативі в якості спеціаліста з тваринництва, на даний час він проживає один в с. Колядинець; - показання свідка [PERSON] , з яких судом установлені ті обставини, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом в одному будинку по теперішньо переіменованій [ADDRESS] до дня смерті останньої. [PERSON] вела домашнє господарство самостійно, вона готувала їжу заявнику, слідкувала за його зовнішнім виглядом та станом його здоров`я, заявник у незначній мірі міг доглядати себе самостійно, бо мав дуже поганий зір, приблизно з 1986-1987 років заявник та [PERSON] почали проживати разом у вищезазначеному будинку в с. Колядинець, їх пов`язував спільний побут, [PERSON] була жвава жінка і постійно надавала допомогу заявнику у побуті та у повсякденному житті, її покійний чоловік був рідним дядьком заявника; повністю та самостійно себе обслуговувати заявник не міг, на даний час він живе один і перебуває під непостійним наглядом та доглядом його племінника. Також досліджувалися нижченаведені письмові докази, а саме: - довідкові відомості Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 16 червня 2020 року № 336,337,338, з яких вбачалося те, що [PERSON] , 1970 року народження, був рідним братом [PERSON] , 1903 року народження; [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , 1903 року народження, [PERSON] була дружиною [PERSON] , 1907 року народження, [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] у 1986 році проживала до своєї смерті без реєстрації з племінником [PERSON] , [INFO] , у [ADDRESS] (а.с.14-16 т.1); - фотокопія книги погосподарського обліку, з якої проглядалося, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом із [PERSON] , [INFO] , а після смерті чоловіка проживала одна (а.с. 14-18 т.1); - фотокопія книги погосподарського обліку, якої також проглядалося те, що [PERSON] , [INFO] , проживав разом із [PERSON] , [INFO] (а.с. 19); - сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ № 0188743, з якого проглядалося, що за життя [PERSON] отримала на підставі рішення Липоводолинської РДА від 28 листопада 1996 року № 453 сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ № 0188743 розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 743 від 16 грудня 1996 року (а.с. 20-22); - довідкові відомості Управління соціального захисту населення Липоводолинської РДА від 15 вересня 2020 року № 2063, з яких вбачалися ті обставини, що [PERSON] , [INFO] , розмір пенсійних виплат із січня 1994 року по серпень 1996 року становив 199040 карбованців на місяць, а з 02 вересня 1996 року і по травень 1997 року - 27 грн. 57 коп. (а.с.34-36 т.1); - довідкові відомості Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яких вбачалися ті обставини, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку як одержувач пенсії та отримував виплату у період з 20 лютого 1997 року по 30 червня 1997 року в розмірі 49 грн. 86 коп. (а.с. 57 т.1); - фотокопії свідоцтв про смерть, з яких проглядаються обставини про те, що [INFO] у віці 78 років в с. Колядинець Липоводолинського району Сумської області помер [PERSON] , актовий запис № 10; [INFO] у віці 77 років в с. Колядинець Липоводолинського району Сумської області померла [PERSON] , актовий запис № 8; [INFO] у віці 80 років в с. Колядинець Липоводолинського району Сумської області померла [PERSON] , актовий запис № 7 (а.с. 40-42 т.1); Разом із цим, із матеріалів, поданих суду до заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, проглядаються нижченаведені фактичні документально підтверджені відомості, а саме: - [INFO] у віці 80 років померла [PERSON] в м.Одеса, актовий запис № 9285 (а.с.88 т.1); - 15 грудня 2022 року [PERSON] надіслав цінним листом з оголошеною цінності до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] та 26 грудня 2022 року державний нотаріус зазначеної вище нотконтори Мельник В.О. повідомив заявника про заведення спадкової справи № 174/2020 після смерті зазначеного спадкодавця на підставі рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2020 року із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом 11 грудня 2020 року (а.с.89-91); - Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 травня 2023 року установлені юридичні факти, а саме: - факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] та її матір?ю - [PERSON] , що народилася [INFO] та померла [INFO] ; - факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] та рідною сестрою її матері - [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] ; - факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] , що народилася [INFO] та померла [INFO] (його рідною бабусею) та [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] - двоюрідною бабусею [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 09 червня 2023 року (а.с.92-95). Із матеріалів витребуваної судом спадкової справи № 174/2020 заведеної у Липоводолинській райдержнотконторі у грудні 2020 року вбачаються наступні обставини: 10 грудня 2020 року представник [PERSON] (зареєстроване місце проживання [ADDRESS] , з 11 вересня 1979 року) за довіреністю [PERSON] подала до зазначеної вище нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] , оскільки її довіритель фактично вступив у володіння майном померлої, також подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Із фотокопії довідки Колядинецької сільської ради від 19 листопада 2020 року вбачаються ті обставини, що [PERSON] постійно до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою в с. Греки Липоводолинського району Сумської області і до дня смерті проживала сама, заповіт від її імені виконкомом сільради не посвідчувався, її спадкоємцем за законом був [PERSON] , який проживав за адресою в [ADDRESS] , та фактично вступив у володіння та користування спадковим майном; інформацією про інших спадкоємців сільська рада не володіла. Рішенням місцевого суду від 29 жовтня 2020 року підтверджено факт перебування [PERSON] на утриманні у [PERSON] . [PERSON] на підставі рішення Липоводолинської РДА від 28 листопада 1996 року № 453 отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ № 0188743 площею 3,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 743 від 16 грудня 1996 року. 11 грудня 2020 року державним нотаріусом Липоводолинської райдержнотконтори Сумської області Мельником В.О. оформлено та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , який на підставі ст.531 ЦК України, є спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] , обсяг спадкового майна визначено у виді права на земельну частку (пай) в землях, які перебувають в колективній власності АПТЗТ «Колядинецьке», площею 3,42 в умовних кадастрових гектарах (а.с.119-129 т.1). Допитані в суді за заявою заявника про перегляд рішення суду за нововиявленими обстанами свідки суду пояснили наступне: 1. Свідок [PERSON] суду показав про те, що він народився та виріс у с. Коломійцева Долина та мешкав в цьому селі до 2002 року, [PERSON] він знав особисто, вона мешкала по сусідству з ним (через огород розміщувалися їх житлові будинки), у 1991-1992 роках під осінь її перевезли без її чоловіка до цього населеного пункту мотоциклом, вона сама складно пересувалася, спираючись на дерев`яні палки, померла вона також у цьому населеному пункті, до цього проживаючи із [PERSON] , із цього населеного пункту вона не виїжджала, [PERSON] він не знав, чоловік у [PERSON] в с.Коломійцева Долина не гостював, її онуки [PERSON] та [PERSON] провідували бабусю. 2. Свідок [PERSON] , 1976 року народження, суду пояснив, що він у с.Коломійцева Долина проживав півроку, коли ще був учнем, та їздив до школи до с. Синівка, після переїзду до с. Синівка він періодично (двічі на тиждень) провідував діда та бабу [PERSON] та [PERSON] , поряд близько 5 км від діда і баби проживало подружжя [PERSON] [PERSON] і [PERSON] , які на той час усі проживали у с. Коломійцева Долина, в цьому населеному пункті [PERSON] із [PERSON] (він є родичем цього свідка) раніше разом не проживала однією сім`єю та в с. Колялинець вона із ним разом також не проживала. Де проживав [PERSON] він не пам`ятає. [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] проживала сама у с. Коломійцева Долина. Достовірні часові межі проживання [PERSON] в с. Коломійцева Долина свідок під час допиту не пригадав. 3. Свідок [PERSON] суду показала про те, що [PERSON] з 1991 року почала проживати в с. Коломійцева Долина в будинку своєї сестри [PERSON] , разом із чоловіком її сестри [PERSON] та матір`ю [PERSON] , переїхавши проживати до цього населеного пункту із с.Греки, працювала вона на городі сидячи, пересувалася за допомогою двох дерев`яних палок, та в цьому населеному пункті вона померла у 1997 році, де її і поховали. У [PERSON] було двоє дітей: дочка старша та син [PERSON] , за межі села вона не виїздила, пенсію постійно отримувала вона від листоноші по місцю свого практичного проживання (цей свідок постійно відвідувала протягом 1991-1997 років своїх свекрів у с. Коломійцева Долина, спілкувалася із сусідкою, передавала їй гостинці). 4. Свідок [PERSON] суду показав про те, що у 1994-1997 роках його дружина [PERSON] працювала в місцевій школі та після роботи підробляла на поштовому відділенні в с. Подільки листоношею, та замість своєї дружини він розносив пошту та пенсію до с.Коломійцева Долина (в с. Подільки його дружина отримував гроші, відомості на вручення та пошту, він пішки або на велосипеді ходив чи їздив до с.Коломійцева Долина, кожні чотири дні він працював за дружину (підмінював її) в якості листоноші, його дружина в с. Подільки по вул. Студентській вручала пошту та пенсії, іноді після роботи ходила пішки чи їздила до с. Коломійцева Долина для вручення пошти). Із 1994 року він бачив особисто в с. Коломійцева Долина [PERSON] та її сестру [PERSON] , ці жінки були рідними сестрами, проживали разом в одному будинку, говоривши йому що так їм легше жити, інших осіб (включаючи, Устина та осіб чоловічої статі у 1994 році) в будинку він не бачив, цим жінкам він вручав особисто під особистий підпис пенсії, газети передавав особисто в руки, [PERSON] у них він не бачив, протягом всього часу він їх особисто бачив, нікуди жодна з них не виїздила. [PERSON] приїздив до бабусь восени, влітку та взимку, на який час на тривалості свідку не було відомо. Із фотокопій матеріалів, наданих представником заявника [PERSON] в частині підтвердження достовірності показів свідка [PERSON] , вбачаються ті обставини, що [PERSON] з липня 1979 року по квітень 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , остання згідно з архівними відомостями з місця її роботи дійсно працювала в Липоводолинському райвузлі зв`язку тимчасово листоношею ВПЗ с.Подільки з 01 червня 1991 року по 16 грудня 1991 року, з 18 грудня 1991 року по 30 червня 1992 року та за сумісництвом з 01 липня по 30 вересня 1992 року (а.с.25-30, 53-58 т.2). Під час одночасного допиту трьох свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кожен із зазначених свідків надав наступні показання, а саме: 1. Свідок [PERSON] пояснила про те, що раніше [PERSON] проживала в с. Греки разом зі своїм чоловіком приблизно у 1977-1978 роках, [PERSON] проживав недалеко від неї в цьому ж населеному пункті на одній вулиці, іноді приїздив до цих осіб в гості та привозив їм певні продукти харчування, а потім йому надали інший житловий будинок в с. Колядинець, в який він переїхав разом зі своєї матір`ю проживати разом. Коли чоловік [PERSON] помер, то [PERSON] забрав [PERSON] до себе в с.Колядинець проживати разом в одному будинку ще до 1991 року (на той час мати [PERSON] вже також померла, чоловік [PERSON] був рідним братом [PERSON] ). Даний свідок у 1991 році переїхала проживати в с. Колядинець, до цього вона проживала в х.Костяни Колядинецької сільради у 1970-х-1980-х роках, зі слів односельців, із чуток, вона дізналася про те, що у с. Подільки чи в с.Греки проживала сестра [PERSON] і вона їздила до неї в гості на один-два тижні (з якого населеного пункту вона їздила свідок уточнити не змогла). Як [PERSON] допомагала по господарству в с. Колядинець [PERSON] , як вона із урахуванням стану її здоров`я вела домашнє господарство цей свідок особисто не бачила, але люди по селу говорили, що вона дещо допомагала йому із готуванням їжі, із роботою на огороді. [PERSON] при спілкуванні із нею під час відвідування її в гостях під час проживання в с. Греки нічого їй не розповіла про її онука, цей свідок також не знав особисто ні сестри [PERSON] , ні її дочки. Онука [PERSON] цей свідок теж ніколи не бачила. На уточнюючі запитання учасників справи відповідала про те, що [PERSON] мав поганий зір, працював головним зоотехніком у колгоспі, був освідчений чоловік, свідок разом із ним у 1990-х роках ходила пішки на роботу до колгоспної контори в с. Колядинець, а [PERSON] ще з 1970-х років самостійно складно пересувалася через захворювання ніг, вона була у свій час сусідкою [PERSON] по с.Греки. На уточнюючі запитання учасників справи та головуючого даний свідок точно не назвала часу протягом якого [PERSON] та [PERSON] проживали разом в одному будинку в с. Колядинець, вели спільне господарство. Разом із цим свідок підтримала раніше надані нею пояснення станом на жовтень 2020 року, наведені в тексті рішення суду від 29 жовтня 2020 року. 2. Свідок [PERSON] суду пояснив про те, що [PERSON] у 1991 році переїхала до своєю сестри [PERSON] жити в с.Коломійцева Долина і так у неї до смерті залишилася постійно проживати, допомагаючи їй по господарству, зокрема, працювала на городі, де дивлячись на те, що мала проблеми зі здоров`ям (вона страждала на захворювання ніг, пересувалася за допомогою милиць, з положення сидячи сапала на городі, після смерті чоловіка сестри [PERSON] . остання разом із сестрою жили разом, утримуючи в господарстві корову), на тривалий час вона із с. Коломійцева Долина не виїжджала, чи виїздила вона до с. Колядинець на тривалий час він не знає; [PERSON] поховали разом із її сестрою [PERSON] , онук [PERSON] за життя приїздив до бабусі щорічно влітку, восени та на канікулах приїздив постійно, на її похорони не приїздив, але на могилу приїзжав. [PERSON] він не знав і ніколи його не бачив, також не бачив щоб він приїзжав до [PERSON] . Через один город довжиною біля 10 соток була відстань між будинками [PERSON] та [PERSON] в с.Коломійцева Долина. Під час проживання в с.Коломійцева Долина він особисто бачив як [PERSON] та його жінка відвідували пенсіонерів по селу, розносили їм пошту. 3. Свідок [PERSON] суду пояснила суду про те, що її свекри жили в с.Коломійцева Долина і вона на вихідні дні приїздила до них із м. Суми, і вона бачила [PERSON] її такою, що постійно проживала в цьому селі разом із своєю сестрою [PERSON] з 1991 року і по 1997 рік, нікуди вона не виїжджала, бо їй було важко самостійно пересуватися через хворобу ніг, сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (її свекрів) жили поряд, віталися одним із одним на городі, вона не бачила як [PERSON] приїздив у гості до [PERSON] та її сестри в с. Коломійцева Долина, сусід [PERSON] допомагав [PERSON] та її сестрі у разі необхідності на мотоциклі виїхати по справах в інші населені пункти. До сестер в с.Коломійцева Долина інколи приїзжав онук, міг приїжджати сам, а міг із матір`ю або сестрою, також приходив листоноша, більше там нікого не було. Свідок [PERSON] та [PERSON] при їх одночасному допиті в суді зазначали про те, що вони підтримують раніше надані у судовому засіданні 27 листопада 2023 року показання у даній справі в повному обсязі. Свідок [PERSON] також підтримала раніше надані показання під час першого її допиту в суді, уточнивши, що не пам`ятає часових меж проживання разом [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] , а також те, що про інформацію про відносини [PERSON] та [PERSON] вона дізнавалася зі слів односельців, безпосереднім очевидцем цих подій вона не була. Згідно з витребуваною інформацією від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України свідок [PERSON] 26 квітня 2023 року в`їхала на територію України з Польщі, а до цього 16 листопада 2022 року та 21 квітня 2023 року двічі виїздила за територію України до Польщі (а.с.63 т.1). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Як передбачено п.1 ч.1, 2, 4 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно зі ст.424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення; 3) з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду. Згідно з ч.3, ч.4 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною 2 статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Висновки суду по суті поданої заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у даній справі у межах поданої представником [PERSON] - адвоката Воронцова Віктора Геннадійовича заяви є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. За змістом п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України нововиявленими обставинами є юридичні факти, які: - існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові та суду на час її розгляду; - є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі, були встановлені після набрання судовим рішенням законної сили та могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які приймали участь у справі. При цьому, обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати вищенаведеним вимогам-критеріям. Отже, нововиявленими обставинами можуть бути лише ті обставини, які існували під час розгляду справи, належали до предмету доказування у справі, були встановлені чи виявлені після набрання судовим рішенням законної сили та вони могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які приймали участь у справі. Із досліджених у дані справі доказів, доданих до заяви про перегляд рішення суду від 29 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами, та додатково витребуваних судом, достовірно та повно установлені обставини про те, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] , остання була матір`ю [PERSON] (особи, яка подала заяву про перегляд вищезазначеного рішення суду за нововиявленими обставинами). Разом із цим, у рішенні місцевого суду від 29 жовтня 2020 року у даній справі при установленні факту перебування на утриманні [PERSON] [PERSON] у період часу з 01 січня 1995 року по [INFO], судом із показань двох безпосередньо допитаних у судовому засіданні свідків та досліджених письмових доказів установлено вищенаведений юридичний факт. При цьому, судом констатована відсутність спору про право на спадщину між спадкоємцями померлої [PERSON] , так як в матеріалах справи та з показань свідків судом не було виявлено (не встановлена) наявність інших спадкоємців зазначеного спадкодавця. Сукупний аналіз письмових доказів у даній справі, фактичних обставин даної справи, у поєднанні із застосуванням у даній справі чинних на час виникнення спірних правовідносин норм ч.2 ст.529, ст. 531 ЦК УРСР, п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України формує у суду висновок про необхідність застосування у даній справі після смерті спадкодавця [PERSON] для спадкування майна померлої норми цивільного (спадкового) закону чинного станом на день її смерті, тобто ЦК УРСР 1961 року, оскільки спадкодавець за життя не складав заповіту, із урахуванням того, що утриманець померлого спадкодавця [PERSON] набув статус спадкоємця за законом першої черги спадкування, фактично прийняв спадщину та оформив її у нотаріальному порядку після смерті [PERSON] . При цьому, суду не було достовірно відомо про наявність іншого родича померлого спадкодавця - її онука [PERSON] . При оцінці в якості нововиявленої обставини факту наявності іншого спадкоємця у померлого спадкодавця, окрім утриманця [PERSON] , а саме її онука [PERSON] , суд ураховує нижченаведені обставини та виходить із такого: 1. Із матеріалів даної справи убачаються обставини про те, що [PERSON] фактично не вступаив в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї бабусі, на день смерті із нею разом не проживав, у нотаріальному порядку спадщину після її смерті не приймав, також не набув права на обов`язкову частку у спадщині станом на [INFO] (ст.531, 535, 548,549 ЦК УРСР, п. 5 «Прикінцевих та Перехідних положень» ЦК України); 2. Також рідний онук [PERSON] - [PERSON] в силу ч.2 ст.529 ЦК УРСР не набув права на спадщину після смерті своєї бабусі в порядку спадкування за законом за правом представлення, оскільки на день смерті [INFO] його бабусі [PERSON] була жива матір [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто після смерті своєї рідної матері; 3. У матеріалах справи відсутні відомості про прийняття спадщини [PERSON] після смерті її матері [PERSON] , а також у свою чергу прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] . Аналогічні за змістом доводи суду узгоджується із правовими позиціями суду касаційної інстанції, викладеними у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 277/324/14-ц, від 18 липня 2019 року у справі № 2-1818/06, від 28 серпня 2019 року у справі № 695/104/17, від 24 вересня 2020 року у справі № 143/495/19. Також установлена судом наявність у [PERSON] рідного онука [PERSON] , який не набув статусу спадкоємця за законом в порядку спадкування за правом представлення, і не прийняв спадщину у визначеному законом порядку за нормами ЦК УРСР, не може бути підтвердженням виникнення спору про право на спадщину між спадкоємцями померлого спадкодавця, тобто між [PERSON] та [PERSON] , та сама по собі ця обставина не вплинула б на висновок суду про встановлення факту перебування заявника [PERSON] на утриманні [PERSON] . Тому суд не вбачає процесуальних підстав для залишення заяви [PERSON] без розгляду на підставі ч.6 ст.294 ЦПК України через відсутність спору між [PERSON] та [PERSON] про спадкове право, яке виникло після смерті [PERSON] . Однак, при ухваленні рішення суду, яке переглядається у даній справі, судом в його основу покладалися показання двох свідків та довідкові відомості із органу соціального забезпечення та Пенсійного фонду України щодо рівня доходів заявника та [PERSON] , при цьому довідкові відомості від сільської ради не були визначальними доказами через незазначення в їх тексті доказових джерел, на підставі яких вони були складені. Під час розгляду даної справи за нововиявленою обставиною судом допитані чотири свідки та одночасно із двома свідками [PERSON] , [PERSON] допитано свідка [PERSON] , із показань перших свідків (односельчан та знайомих померлої [PERSON] ) із урахуванням запису на титульній стороні пенсійної справи покійної [PERSON] про адресу її останнього проживання саме в с.Подільки судом установлено те, що на день своєї смерті [PERSON] не мешкала разом й спільно не вела домашнє господарство із [PERSON] в с.Колядинець, оскільки вона насправді проживала разом із своєю сестрою в с.Коломійцева Долина Липоводолинського району Сумської області, де в певній мірі допомагала їй вести домашнє господарство, отримувала пенсію по місцю свого проживання в цьому населеному пункті, на тривалий час не виїжджала із нього (безпосередніми очевидцями зазначених триваючих обставин були саме свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) Також, суд зауважує, що вищенаведені показання свідка [PERSON] щодо передачі пенсії та пошти особисто [PERSON] при її проживанні у 1994 році в с.Коломійцева Долина Подільківської сільради, із урахуванням довідкових відомостей про період роботи протягом 1991-1992 років його дружини листоношею у Подільківському відділі поштового зв`язку, його пояснення є показаннями сторонньої та незаінтересованої у результатах даної справи особи, вони узгоджуються із показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , та в повній мірі суперечать показанням свідка [PERSON] , якими достовірно не підтверджено факт проживання [PERSON] та [PERSON] разом протягом певного періоду часу саме в с.Колядинець (як з`ясувалося судом під час розгляду справи за нововиявленою обставиною, свідок [PERSON] вищенаведених подій особисто не спостерігала та про їх частину вона дізнавалася зі слів інших осіб, анкетні дані яких назвати вона не змогла, не була очевидцем цих подій, не проживаючи у зазначеному населеному пункті разом із [PERSON] у 1994-1997 роках, а про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] вона дізналася зі слів односельців, з якими вона спілкувалася під час проживання в с.Колядинець). Аналіз цих доказів формує у суду висновок про недостовірність й недостатність показань зазначеного свідка й відповідно повну втрату для суду їх попереднього доказового значення через нововиявлені обставини, які містяться у показаннях вищенаведених свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідка [PERSON] суду не вдалося повторно допитати разом із вищенаведеними свідками, перевіривши раніше надані нею показання на предмет достовірності, належності та допустимості, проте виключно показань цього свідка, на думку суду, недостатньо для підтвердження доказової обґрунтованості рішення суду, яке переглядається. Під час розгляду даної справи за нововиявленою обставиною при перевірці доказами наявності у [PERSON] інших спадкоємців за законом з показань вищевказаних свідків з`ясувалися достовірні нововиявлені обставини в підтвердження спільного непроживання [PERSON] до дня її смерті разом із [PERSON] , на які суд звернув особливу увагу, та визнав за необхідне провести одночасний допит свідків допитаних при встановленні юридичного факту та свідків зі сторони заявника [PERSON] з метою достовірного й повного з`ясування предмету доказування у даній справі в межах поданої [PERSON] заяви про встановлення юридичного факту. Тому під час перевірки доказами наявності нововиявленої обставини, визначеної [PERSON] , судом була виявлена та ґрунтовно з`ясована з показань вищезазначених свідків обставина щодо непроживання [PERSON] до дня її смерті із [PERSON] у даній справі в с.Колядинець, яка на ряду із фактом наявності чи відсутності інших спадкоємців померлої, також має істотне значення для даної справи в частині перегляду рішення суду за нововиявленою обставиною. З`ясування цієї обставини не є виходом суду за межі заяви [PERSON] про встановлення факту перебування особи на його утриманні (ч.5 ст.423 ЦПК України). Отже, сукупний аналіз допустимих, належних і достатніх доказів у даній справі, наданих суду під час розгляду справи за нововиявленою обставиною, підтверджує істотну нововиявлену обставину непроживання [PERSON] разом із [PERSON] з 01 січня 1995 року по [INFO] та неведення із ним спільного господарства з наданням підтримки у домашньому побуті та через спільне непроживання із заявником [PERSON] відповідно не могла перебувати на його утриманні. Ці обставини існували на час розгляду даної справи в суді станом на жовтень 2020 року, про них не було відомо суду та не повідомлено про них ні заявником, ні його представником й заінтересованою особою, вони включені до предмету доказування у даній справі, їх доведення суду вплинуло б на висновки суду щодо встановлення факту перебування заявника на утриманні [PERSON] . Тому при розширенні судом змісту нововиявленої обставини у даній справі (п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України) з дотриманням меж поданої заяви про встановлення юридичного факту, оцінивши зазначені вище показання свідків, в яких містилися посилання на істотні обставини, які раніше не були відомі суду, суд розглядає спростованим за результатами розгляду заяви [PERSON] раніше сформульований висновок про перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] та внаслідок цього раніше установлений судом юридичний факт на даний час не може породжувати для заявника юридичні наслідки. Тому ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту на підставі п.1 ч.1 ст.423, п.2 ч.3 ст. 429 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення суду про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення зазначеного юридичного факту. Проте, при достовірному непідтвердженні сукупністю доказів у даній справі за результатами перегляду рішення суду від 26 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] та при невиникненні у заявника [PERSON] права на спадщину за правом представлення (ч.2 ст.529 ЦК УРСР) суд уважає, що у такому випадку не може зберігати законну силу рішення у даній справі від 29 жовтня 2020 року, оскільки це суперечить принципам юридичної визначеності та справедливості, згідно з якими помилково установлений на підставі неналежних та недопустимих доказів юридичний факт по відношенню до [PERSON] не може породжувати юридичних наслідків для нього, навіть при наявності онука у померлого спадкодавця, який не набув спадкових прав у даній справі. На думку суду, у даній справі підлягає застосуванню одна з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», оскільки залишення в силі рішення суду у даній справі, що переглядається, не є справедливим по відношенню до інтересів та очікувань онука померлої [PERSON] - заявника [PERSON] , який хоча і не набув права на спадщину після смерті своєї бабусі, проте заперечує проти успадкування майна його бабусі [PERSON] , а спадкове майно померлої [PERSON] не може на незаконній підставі надалі належати заявнику у даній справі. Доводи представника заявника про те, що єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її рідний онук [PERSON] , так як на момент звернення [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті його бабусі у грудні 2022 року його мати та спадкоємиця майна бабусі [PERSON] вже померла та порушення оскаржуваним рішенням суду права [PERSON] , на спадщину, не є переконливими і не ґрунтуються на нормах спадкового права, які слід застосовувати для даних правовідносин (ч.2 ст.529, ст. 531 ЦК УРСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України), оскільки в [PERSON] виникло б право на спадщину після смерті його бабусі за правом представлення лише у разі смерті матері заявника [PERSON] раніше дня смерті його бабусі, проте з досліджених матеріалів справи дочка [PERSON] (рідна мати [PERSON] ) померла пізніше її матері [INFO] . Із приводу доводів представника заявника [PERSON] про те, що суд переоцінює докази у даній справі при розгляді заяви за нововиявленою обставиною, вийшовши при цьому за межі визначеної в заяві [PERSON] про перегляд рішення суду за нововиявленою обставиною змісту самої нововиявленої обставини, суд зазначає наступне. Під час розгляду вищезазначеної заяви [PERSON] суд перевірив доказами наявність нововиявленої обставини та виявив у показаннях вищезазначених свідків іншу істотну обставину щодо дійсного непроживання померлого спадкодавця із заявником [PERSON] за два роки до її смерті, яка не була відома суду при встановленні юридичного факту, та має визначальне значення для оцінки предмету доказування у даній справі окремого провадження, та співвставивши показання вищезазначених свідків із показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] дійшов висновку про часткову обґрунтованість поданої заяви щодо наявності істотної обставини, яка не була встановлена судом та не була і не могла бути відомою [PERSON] , і відповідно підстави для перегляду рішення суду, передбаченої п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, про яку зазначав заявник [PERSON] . При цьому, суд не вийшов за межі заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту, з дотриманням вимог ч.5 ст. 423 ЦПК України. Також за змістом поданої [PERSON] заяви, сформульована в ній нововиявлена обставина сама по собі не ґрунтувалася на переоцінці доказів по справі, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи, проте процесуальний закон не забороняє суду проводити оцінку нововиявленої обставини, порівнюючи її із доказами, які досліджувалися судом раніше. Подані заявником докази в обґрунтування нововиявленої обставини при їх оцінці судом сформували висновок про повне спростування факту постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] за два роки до дня смерті першої із наданням нею відповідного утримання заявнику, та про ці обставини не було відомо суду від учасників справи і відповідно процесуально вони не могли бути встановлені під час ухвалення рішення суду, яке переглядається, а наявність цих обставин з`ясувалася тільки після ухвалення зазначеного рішення суду. Такі висновки суду узгоджуються з правовими позиціями, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17. Довід представника заявника [PERSON] про встановлення рішенням Малиновського районного суду м. Одеси істотності вищевказаних юридичних фактів для спадкування [PERSON] майна після смерті [PERSON] не є переконливим та не заслуговує на увагу, оскільки як вбачається зі змісту мотивувальної частини зазначеного судового рішення суд не оцінював в аспекті норм ст. 531, ч.2 ст.529, 548, 549 ЦК УРСР, п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України дійсне юридичне значення установлених юридичних фактів для подальшого спадкування заявником майна вищевказаного спадкодавця та того, що онук померлої [PERSON] не набув статусу спадкоємця за законом за правом представлення, не прийняв спадщину після смерті своєї бабусі (а.с.92-95 т.1). Також, на думку суду, скасування вищезазначеного рішення суду за нововиявленою обставиною із подальшою відмовою у задоволенні поданої заяви є необхідним й винятково виправданим при установлених обставинах справи та випливаючих юридичних наслідків для кожного із заявників даної справи. Під час процедури перегляду остаточного рішення суду від 29 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами судом установлена наявність доказів, які раніше не могли бути доступні та відомі суду, проте їх подання та дослідження судом могло б призвести до іншого результату судового розгляду, заявник та заінтересована особа в особі Колядинецької сільської ради Сумської області під час судового розгляду 29 жовтня 2020 року не надати суду вищенаведені значущі докази, оскільки вони їм об`єктивно не були відомі. Зазначені висновки суду узгоджуються із нормами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та із правовими позиціями Європейського суду з прав людини, викладеними у п.47-48 рішення у справі «Желтяков проти України» (Zheltyakov v. Ukraine) від 9 червня 2011 року (заява № 4994/04) та у п. 27-34 рішення у справі «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року (заява № 69529/01), у п. 46-48 у справі «Попов проти Молдови № 2» від 06 березня 2006 року. Із урахуванням наведеного, суд уважає частково обґрунтованою заяву представника заявника [PERSON] про перегляд рішення місцевого суду від 29 жовтня 2020 року за нововиявленою обставиною та уважає за необхідне її задовольнити у спосіб скасування оскаржуваного судового рішення із ухваленням нового рішення суду про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення вищезазначеного юридичного факту.

Outcome: partial