Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

У березні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 13 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2658. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що з 13 жовтня 2007 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з 2020 року, вони мають різні характери, інтереси, погляди на сімейне життя, сімейні відносини, відсутні спільні інтереси, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття довіри, поваги та любові, шлюб існує формально, збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, тому вважає, що шлюб потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». 29 березня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, через канцелярію надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду подавав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Сторони по справі з 13 жовтня 2007 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2658. Під час державної реєстрації позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.4). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 08.05.2008 Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.5). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало припинення шлюбно-сімейних відносин, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння, почуття поваги, любові один до одного, примирення між ними неможливе. За змістом ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст.\~56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просила надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та суперечить моральним засадам суспільства, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved