Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2024\~ р.у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтрат Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено рішення про задоволення позову: судом ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (ЄДРПОУ 44559822, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2) заборгованість за договором № 4428730 в розмірі 43 214,00 грн., з яких: 14\~550,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 28\~664,00 грн. заборгованість за відсотками, а також стягнути з [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (ЄДРПОУ 44559822, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. У заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача адвокат Столітній М.М. просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000,00 грн., оскільки судом не в повному обсязі вирішено питання про судові витрати. Необхідність виклику сторін або інших учасників справи в судове засідання відсутня (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від відповідача не надходило. Розглянув заяву представника позивача адвоката Столітнього М.М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, суд дійшов до висновку про наявність підстав для її задоволення частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Як встановлено\~судом,\~питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішено при ухваленні судового рішення 19.02.2024 р., у зв`язку з чим підлягає вирішенню у передбаченому ст. 270 ЦПК України порядку. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. При визначенні\~суми відшкодування\~суд має\~виходити з\~критерію реальності\~адвокатських витрат\~(встановлення\~їхньої дійсності\~та необхідності),\~а також\~критерію розумності\~їхнього розміру,\~виходячи з\~конкретних обставин\~справи та\~фінансового стану\~обох сторін.\~Ті самі\~критерії застосовує\~ЄСПЛ,\~присуджуючи судові\~витрат на\~підставі статті\~41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Судом встановлено, що адвокат Столітній М.М. є представником позивача, що підтверджується ордером (а.с. 17); між адвокатом та позивачем 10.06.2023 р. був укладений договір №16-10/23 про надання правничої допомоги (а.с.34-35). На підставі звіту про надання правової допомоги згідно договору №10/06 2023 від 10.06.2023 р., який підписаний обома сторонами договору від 10.06.2023 р., судом встановлено, що його учасники погодили наступні послуги та їх вартість: -збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, подання до суду позовної заяви (кількість годин 10 (вартість 10000,00 грн. (а.с. 13))). На підставі рахунку на оплату по замовленню №1011/06/09 від 06.09.2023 р. (а.с. 36) судом встановлено, що на суму 10\~000,00 грн. підлягають оплаті роботи з таким найменуванням та вартістю: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором (кількість годин 3, сума 3\~000,00 грн.), складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором (кількість годин 5, сума 5\~000,00 грн.), подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта (кількість годин 2, сума 2\~000,00 грн.). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі\~ №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.\~Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін\~(пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від \~\~\~\~12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом , відповідно до \~ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, суд погоджується із слушністю доводів представника позивача, що в даній справі наявні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Втім, щодо розміру таки витрат, то подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта, (кількість годин 2, сума 2\~000,00 грн.), яка надійшла до суду через «Електронний суд» не є видом правничої допомоги, який здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога),\~тому такі витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно збору та аналізу доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором (кількість годин 3, сума 3\~000,00 грн.), а також складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором (кількість годин 5, сума 5\~000,00 грн.), то витрати не є розумними, виходячи з конкретних обставин справи: справа не складною (стосується стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 43\~214.00 грн.), час, витрачений адвокатом за аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором (кількість годин 3) грн.) та за складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором (кількість годин 5) не є дійним, тобто необґрунтовано завищений. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4\~000,00 грн.

Outcome: partial