Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

В листопаді 2016 року ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, у якій позивач просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» (код ЄДРПОУ 30968986) 97 611,72 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 449 грн. 18 коп. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, позивач ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» посилається на наступне. Так, 28.01.2015 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ТОВ «Компанія Янг» було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0811829.766. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу «DAF FT 95 XF 480» д/н [NUMBER] . 16.05.2015 року о 04 год. 50 хв. на а/д Дніпропетровськ-Решетілівка у с. Сені Полтавської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ «DAF FT 95 XF 480» д/н [NUMBER] , та автомобілем «Volkswagen» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ «DAF FT 95 XF 480» д/н [NUMBER] , що підтверджується довідкою ДАІ. Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивач вказує на те, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «DAF FT 95 XF 480» д/н [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено Протокол огляду колісного транспортного засобу та складено Звіт SL № 26599-К/1, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ «DAF FT 95 XF 480» д/н [NUMBER] , складає 185 889,65 гривень. 24.07.2015 року між позивачем та страхувальником було укладено Угоду про виплату страхового відшкодування, відповідно до якого сторони домовились, що загальний розмір страхового відшкодування складає 146 611,72 грн. 24.07.2015 року позивачем було складено Розрахунок страхового відшкодування, згідно якого: - розмір збитку складає 185 889,65 грн.; - франшиза складає 2 100,00 грн.; - відсоток виплати - 80%; - всього до виплати - 75 000,00 грн. 24.07.2015 року ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» було складено Страховий акт по справі №0983.206.15.01.01 на суму 75 000,00 гривень. 24.07.2015 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 75 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13712 від 24.07.2015 року. 03.08.2015 року позивачем складено Розрахунок страхового відшкодування, згідно якого: - розмір збитку складає 185 889,65 грн.; - франшиза складає 2 100,00 грн.; - авансові виплати складають 75 000,00 грн.; - відсоток виплати - 80%; - всього до виплати - 71 611,72 гривень. Позивач посилається на те, що 03.08.2015 року ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» складено Страховий акт по справі № 0983.206.15.01.02 на суму 71 611,72 гривень. 07.08.2015 року позивачем здійснено доплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 71 611,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14569 від 07.08.2015 р. Отже, загальна сума виплати страхового відшкодування по зазначеному вище страховому випадку складає 146 611,72 грн. (75 000,00 грн. + 71 611,72 грн.). Позивач посилається на те, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року встановлено, що 16.05.2015 року о 04 год. 50 хв. на а/д Дніпропетровськ-Решетілівка у с. Сені Полтавської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ «DAF FT 95 XF 480» д/н [NUMBER] , та автомобілем «Volkswagen» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який порушив вимоги Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження цих транспортних засобів. Відповідно до даної постанови, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, проте, як вказує позивач, у відповідності до висновків судів вищих інстанцій закриття провадження у справі з таких підстав можливе лише у випадку наявності вини. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» згідно Полісу АЕ/4073338, ліміт відповідальності ТДВ «СТ «Домінанта» згідно полісу складає 50 000,00 грн., а франшиза складає 1000,00 грн., то розмір збитку, який покривається страховою компанією відповідача складає 49 000,00 грн. Таким чином, 97 611,72 грн. - сума, яка перевищує ліміт відповідальності і не відшкодовується ТДВ «СТ «Домінанта», а тому, на думку позивача, ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач посилається на те, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). А отже, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 67 168,76 грн., при цьому Полісом АЕ/4773338 ТДВ «СТ «Домінанта» покрито лише частину шкоди на суму 49 000,00 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача складає: 146 611,72 грн. - 49 000,00 грн. = 97 611,72 грн. З огляду на викладені обставини, ПрАТ СК «Альфа Страхування» просить суд задовольнити позов та стягнути з [PERSON] 97 611,72 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та 1 449,18 грн. витрат по сплаті судового збору. 23.11.2016 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 23.12.2016 до суду надійшла довідка, зареєстрована за Вхід. № 96108, відповідно до якої за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС у м. Києві [PERSON] , [INFO] , по м. Києву зареєстрованим не значиться. Ухвалою суду від 23.12.2016 року, відкрито провадження в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, та призначено справу до судового розгляду. 17.03.2017 до суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Мельника Д.В. надійшли письмові заперечення проти позову, відповідно до яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. У письмових запереченнях проти позову представник відповідача вказує на те, що оскільки страхова виплата проведена за договором страхування і перехід до страховика права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, визначений положеннями Цивільного кодексу України, які регулюють договірні зобов`язання, застосування до спірних правовідносин при визначенні правомірності заявленої вимоги положень Цивільного кодексу, які регулюють недоговірні зобов`язання, зокрема, положень ст. 1191 Цивільного кодексу України, є невірним. Крім того, відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов 'язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права зокрема, статтею 1191 Цивільного кодексу України, а також статтею 38 Закону України «Про обов 'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Таким чином, суброгація виникає на підставі закону ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» і застосовується щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. Водночас, регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб. Разом з тим, слід відрізняти відносини, які виникли на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу і відносини на підставі договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі першого договору при страховому випадку будуть мати місце відносини суброгації, які регулюються ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», а у другому - регресні відносини, які регулюються ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 Цивільного кодексу України. Дані обставини впливають на визначення початку перебігу строку позовної давності і розміру стягнення грошових сум. Дана позиція зазначена у правових висновках Верховного суду України у справі №6-112цс13 від 25.12.2013 р. Отже, обґрунтування позовних вимог, зазначене позивачем, з одночасним посиланням на ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1191 та 1194 Цивільного кодексу України, свідчить про наявність у позивача труднощів у розмежуванні понять «регресу» і «суброгації», труднощів у розумінні різності їх законодавчого регулювання та різності наслідків їх застосування, у зв`язку з чим, виникає необґрунтованість позовних вимог. Представник відповідача акцентує увагу суду на той факт, що позивачем в якості доказу до позовної заяви додано лист з вимогою про відшкодування шкоди, який адресовано на ім`я [PERSON] ( [ADDRESS] ), який є вигаданою особою самим позивачем, адже в довідці про ДТП №63770281 від 09.01.2016, яку позивач додав до позовної заяви, в якості потерпілих вказуються: [PERSON] та [PERSON] . До того ж, позивачем надано лише частину звіту про оцінку. Вказаний звіт було отримано ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» 20.08.2015 згідно штампу, але дати складання звіту не зазначено взагалі. Також зазначає, що перше розпорядження на виплату (страховий акт) було складено 24.07.2015, а друге - 03.08.2015, тобто до отримання звіту про оцінку, що викликає певні непорозуміння у сторони відповідача. З огляду на викладені обставини, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розглянути справу за відсутності представника ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» за наявними у справі доказами. Крім того, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, відповідно до якої представник ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання жодного разу не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Поштова кореспонденція (ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками, а також судові повістки, що направлялися за останньою відомою адресою місця проживання відповідача, поверталися до суду неврученими з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «за закінченням терміну зберігання/адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, суд вважає повідомлення відповідача про розгляд даної справи належним. Так, у встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, однак представником відповідача було подано до суду письмові заперечення по справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28.01.2015 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ТОВ «Компанія Янг» було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0811829.766. Предметом даного Договору страхування є страхування транспортного засобу «DAF FT 95 XF 480» д/н [NUMBER] . Строк дії договору з 00.00 год. 29.01.2015 по 00.00 год. 28.01.2016. 16.05.2015 року о 04 год. 50 хв. на а/д Дніпропетровськ-Решетілівка у с. Сені Полтавської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ «DAF FT 95 XF 480» д/н [NUMBER] , та автомобілем «Volkswagen» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 63770281. Так, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року (справа №760/17377/15-п) встановлено, що 16 травня 2015 р. о 04 год. 50 хв. на автодорозі Дніпропетровськ - Царичанка - Кобеляки - Решетилівка, у с. Сені Решетилівського району Полтавської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Фольксваген Каравел», д.н.з. [NUMBER] , порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме - під час руху не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого, виїхавши на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ДАФ», д.н.з. [NUMBER] , з причепом д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Відповідно до вказаної постанови суду, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ «DAF FT 95 XF 480» д/н [NUMBER] , що підтверджується довідкою ДАІ. Як вбачається з постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року, в судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення визнав повністю. Постанова набрала законної сили. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи наявність Договору страхування, власник автомобіля DAF FT 95 XF 480» д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» визнало випадок страховим. Вбачається, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «DAF FT 95 XF 480» д.н.з. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено Протокол огляду колісного транспортного засобу та складено Звіт серії SL № 26599-К/1, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ «DAF FT 95 XF 480» д/н [NUMBER] , складає 185 889,65 гривень. 24.07.2015 року між позивачем та страхувальником укладено Угоду про виплату страхового відшкодування, відповідно до якого сторони домовились, що загальний розмір страхового відшкодування складає 146 611,72 грн. 24.07.2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено Розрахунок страхового відшкодування до Страхового акту № 0983.206.15.01.01, згідно якого: - розмір збитку складає 185 889,65 грн.; - франшиза складає 2 100,00 грн.; - відсоток виплати - 80%; - всього до виплати - 75 000,00 грн. 24.07.2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено Страховий акт по справі №0983.206.15.01.01 на суму 75 000,00 гривень. 24.07.2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 75 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13712 від 24.07.2015 року. 03.08.2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено Розрахунок страхового відшкодування, згідно якого: - розмір збитку складає 185 889,65 грн.; - франшиза складає 2 100,00 грн.; - авансові виплати складають 75 000,00 грн.; - відсоток виплати - 100%; - всього до виплати - 71 611,72 гривень. 03.08.2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено Страховий акт по справі № 0983.206.15.01.02 на суму 71 611,72 гривень. 07.08.2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснено доплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 71 611,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14569 від 07.08.2015 р. Таким чином, загальна сума виплати страхового відшкодування по зазначеному вище страховому випадку складає 146 611,72 грн. (75 000,00 грн. + 71 611,72 грн.). З матеріалів справи вбачається, що на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Caravelle», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», поліс № АЕ4073338, за яким ліміт за шкоду, спричинену життю та здоров`ю становить 100 000,00 грн.; ліміт за шкоду, спричинену майну становить 50 000,00 грн.; франшиза - 1000,00 грн. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» згідно Полісу АЕ/4073338, ліміт відповідальності ТДВ «СТ «Домінанта» згідно полісу складає 50 000,00 грн., а франшиза складає 1000,00 грн., то розмір збитку, який покривається страховою компанією відповідача складає 49 000,00 грн. Так, як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було направлено претензію до ТзДВ «СТ «ДОМІНАНТА» з вимогою відшкодувати заподіяні збитки у розмірі 49 000,00 грн. Розмір матеріального збитку, який не відшкодовується відповідно до умов договору страхування, становить 97 611 грн. 72 коп. Посилаючись на наявність права зворотної вимоги до Відповідача (винуватця ДТП), позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом. Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. За нормою ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України "Про страхування"предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, ЦК України та Закон України "Про страхування" передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Отже, регрес- це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу -це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Пунктом 26 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правилстатті 993 ЦК України. Також, у пункті 27 вищезазначеної постанови зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК України), а такожстаттею 38 Закону N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а для суброгації відповідно достатті 993 ЦК Україниістатті 27 Закону України "Про страхування"встановлено особливий правовий режим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р.по справі N 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)дійшла висновку про те, що згідно зіст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування"до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК Українитаст. 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи те, що вину [PERSON] , який був водієм транспортного засобу «Volkswagen Caravelle», д.н.з. [NUMBER] , у вчиненні ДТП доведено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована згідно Полісу АЕ/4073338 в ТДВ «СТ "ДОМІНАНТА", позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, тоді як згідно Полісу АЕ/4073338 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000,00 грн., франшиза 1 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було направлено претензію до ТзДВ «СТ «ДОМІНАНТА» з вимогою відшкодувати заподіяні збитки у розмірі 49 000,00 грн. Розмір матеріального збитку, який не відшкодовується відповідно до умов договору страхування, становить 97 611 грн. 72 коп. Отже, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» в порядку суброгації» до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] в порядку суброгації. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання за договором майнового страхування з третьою особою виконав, фактично поніс витрати в розмірі 97 611,72 грн. (сума, яка перевищує ліміт відповідальності і не відшкодовується ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», а, отже, до нього в порядку суброгації перейшло право вимоги в межах цієї суми до винуватця ДТП [PERSON] . В ході судового розгляду справи відповідачем не спростовано належними засобами доказування обґрунтованості пред`явлених позовних вимог, не подано не заявлялося будь-яких клопотань (зокрема, клопотання про призначення експертизи вартості відновлювального ремонту транспортного засобу), не заявлялося клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 146 611,72 грн., при цьому Полісом АЕ/4073338 [PERSON] покрито лише частину шкоди на суму 49 000,00 грн. (ліміт поліса без франшизи), то залишок шкоди, що складає: 97 611,72 грн., який підлягає стягненню з відповідача. З огляду на викладене та у контексті приведених належних правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 1 449,18 гривень.

Outcome: approved