Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1126406 від 26.02.2024 року (а.с.6), звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28 вересня 2005 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 614. У подружжя є спільні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що у неї з чоловіком різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. На думку позивача, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Зауважує, що з початку 2023 року проживає окремо від відповідача. Вважає, що спільне життя, примирення з відповідачем та збереження сім`ї неможливе, так як кожен живе окремим життям, сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , та який зареєстрований 28 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції, відповідний актовий запис № 614. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 29 лютого 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.12). У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином (а.с.13-15, 17, 20-21), про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, при зверненні до суду з позовною заявою представником позивача [PERSON] було зазначено у прохальній частині позовної заяви про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.2). Відповідач [PERSON] у судове засідання також повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача [PERSON] до зали судових засідань (а.с.18, 22). Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідач суду не надав, відзиву на позов, заперечень проти заявлених [PERSON] позовних вимог на адресу суду також не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 28 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28 вересня 2005 року та складено відповідний актовий запис № 614. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.3). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що Виконкомом Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22 вересня 2008 року (а.с.5). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2013 року (а.с.4). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог, врахувавши, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, шлюбні стосунки сторони не підтримують, від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей, приймаючи також до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved