Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ Виконавчий комітет Оліївської сільської ради як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] , за змістом якого просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягувати з неї аліменти на користь дитини у розмірі 50% частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею. Позов обґрунтовувався тим, що [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У жовтні 2019 року малолітня [PERSON] взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухилянням матері від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] веде бродячий спосіб життя, постійно змінює місця свого перебування, не працює, не проживає з дочкою. Протягом тривалого часу не забезпечує життєво необхідні потреби дитини. У дитини відсутній у достатній кількості одяг відповідно до віку та сезону, предмети особистої гігієни. Матір`ю не забезпечується здобуття дитиною дошкільної освіти. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.01.2024, справа № 293/79/24 передана на розгляд судді Збаражському О.М. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України судом направлено запит до виконавчого комітету Оліївської громади з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача. 23.01.2024 до суду надійшли відомості про адресу реєстрації відповідача. 24.01.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі №293/79/24 справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 19.02.2024. 19.02.2024 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області підготовче провадження закрито. Судовий розгляд справи по суті призначено на 18.03.2024. Ухвалою від 18.03.2024, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав судове засідання на 15.04.2024. Ухвалою від 15.04.2024, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав судове засідання на 20.05.2024. 20.05.2024 представник позивача Савельєва О.О. у судовому засіданні позов підтримала повністю, з викладених у позовній заяві підстав, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлялась встановленим порядком (а.с.59, 62, 63, 66, 67, 68). Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні 20.05.2024, відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). [PERSON] разом із малолітньою [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , що стверджується витягами з реєстру Оліївської територіальної громади (а.с.8,11). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 15.01.2024, [PERSON] зареєстрована та фактично проживає в [ADDRESS] разом із своєю матір`ю [PERSON] , сестрою [PERSON] , братом [PERSON] , сестрою [PERSON] та двома племінниками [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). 17.12.2020 [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків (а.с.13). З 19.04.2021 [PERSON] взята на облік в комунальному закладі «Центр надання соціальних послуг» Оліївської сільської ради у зв`язку із низьким потенціалом матері, вживанням алкогольних напоїв, малозабезпеченістю, безробіттям, бродяжництвом (а.с.14,15). Актами обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що за вказаною адресою знаходиться одноповерхових будинок, що складається з чотирьох кімнат. Опалення пічне, кухня завалена різним непотребом, плита напіврозвалена, дві інші кімнати закриті. Для виховання та розвитку дітей не створені відповідні умови для задоволення їх потреб: не має місця для сну, виконання домашніх завдань (а.с.16, 17, 18, 21, 22). [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків, що стверджується постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 11.10.2023 (справа №293/1411/23) (а.с.43). Згідно рішення виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 12.01.2024, у [PERSON] відібрано дитину [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітньої дитини (а.с.44). Згідно висновку виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, як органу опіки та піклування, затвердженого 16.01.2024, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.46). Відповідно до повідомлення Коростенського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей «Віри, Надії, Любові» від 15.05.2024, [PERSON] , зарахована до дитячого центру з 12.01.2024. За час перебування дівчинки в закладі мама дитини один раз відвідала дитину (а.с. 70). IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (частини 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що з жовтня 2019 року малолітня [PERSON] взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухилянням матері від виконання батьківських обов`язків. Мати дитини [PERSON] з народження дитини не піклується про дитину, не займається її вихованням, веде бродячий спосіб життя, постійно змінює місця свого перебування, не працює, не проживає з дочкою. Протягом тривалого часу не забезпечує життєво необхідні потреби дитини. У дитини відсутній у достатній кількості одяг відповідно до віку та сезону, предмети особистої гігієни. Матір`ю не забезпечується здобуття дитиною дошкільної освіти. 12.01.2024 у [PERSON] відібрано дитину [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітньої дитини та з вказаного часу дитина перебуває у Коростенському міському центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Віри, Надії, Любові». Вказані обставини у своїй сукупності вказують на ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої дитини, оскільки відповідач не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їх підготовкою до навчання, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною на достатньому рівні, що є необхідною складовою її самоусвідомлення. Всі з`ясовані судом обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази, вказують на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками як матері та ухилення від їх виконання. З огляду на викладене, враховуючи наявність факту ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої [PERSON] та виходячи з найкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про доцільність застосування такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує працездатний вік відповідача, те що в матеріалах справи відсутні відомості про її доходи, наявність у відповідача рухомого чи нерухомого майна, враховуючи також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого у 2024 році, суд вважає, що з відповідача на утримання малолітньої дитини слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), щомісяця, до повноліття дитини. Суд наголошує, що мінімальний розмір аліментів на дитину (дітей), встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину (дітей) не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України (висновок Верховного Суду у постанові від 12.09.2018 справа № 459/2181/17). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Відповідно до ст. 141 ЦК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн. за дві заявлені позовні вимоги.

Outcome: partial