Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Заявник через свого представника [PERSON] 18 березня 2024 року звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив оголосити [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який проживав за адресою: [ADDRESS] , померлим від дня вірогідної смерті [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що 07.07.2022 року було відкрито кримінальне провадження № 12022111030001570 стосовно зникнення [PERSON] . Досудовим розслідуванням слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області було встановлено, що 06 липня 2022 року\~ надійшла письмова заява від [PERSON] , який повідомив про те, що його батько [PERSON] , [INFO] , зник 15 квітня 2022 року в місті Первомайськ Луганської області, яке з 07.04.2014 року є тимчасово окупованим. Під час допиту [PERSON] було з`ясовано, що його батько [PERSON] , [INFO] тривалий час проживає в місті Первомайськ Луганської області. Батько перестав виходити на зв`язок і родичі його повідомили про те, що [PERSON] помер за місцем свого проживання. Оголошення [PERSON] померлим необхідно заявнику для реєстрації факту смерті останнього\~ в органах ДРАЦС та оформлення права на спадщину, так як за життя [PERSON] не залишив заповіту.\~ На даний час жодних відомостей про місце перебування [PERSON] заявнику та його родичам не відомо. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2024 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 22 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні на 19 квітня 2024 року. Через неявку в судове засідання, призначене на 19 квітня 2024 року присяжного [PERSON] , судовий розгляд у справі відкладено на 22 травня 2024 року. 21 травня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника заявника [PERSON] про відкладення судового розгляду, призначеного на 22 травня 2024 року через сімейні обставини, які склалися у позивача. Суд не погоджується з клопотанням представника заявника про відкладення судового розгляду у зв`язку з тим, що відповідно до статі 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання. Згідно з п.1 ч.3 вказаної статті, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин. Так як поважності причин неявки в судове засідання заявник та його представник до суду не подали, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд за відсутності заявника та його представника. 18 квітня 2024 року на адресу суду надійшов лист від представника заінтересованої особи про розгляд справи без представника відділу. Актового запис про смерть [PERSON] , [INFO] ,\~ в архіві відділу не виявлено. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Заявник є внутрішньо переміщеною особою та рідним сином [PERSON] . 07 лютого 2022 року Білоцерківським районним управлінням поліції розпочато досудове розслідування у кримінальному провадження № 12022111030001570 за заявою [PERSON] щодо зникнення батька заявника [PERSON] [INFO] в місті Первомайськ Луганської області. Постановою слідчого Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області від 30 вересня 2022 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. До вказаного висновку слідчий прийшов виходячи з того, що під час досудового розслідування не було встановлено місце знаходження [PERSON] та не підтверджено акт смерті останнього. В ході розслідування допитано [PERSON] , який показав, що його батько [PERSON] тривалий час проживає у місті Первомайськ Луганської області\~ та перестав виходити на зв`язок, а родичі повідомили про те, що [PERSON] помер за місцем свого проживання. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. \~ Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. \~ Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. \~ Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному, достатньо обґрунтованому припущенні смерті особи. \~\~ У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. На цьому також наголошено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про оголошення особи померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути достатньою підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. \~\~ Подібний висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19, від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 30 березня 2022 року у справі № 295/4293/21, від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22. На наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує частина перша статті 46 ЦК України. При розгляді справ цієї категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заявник [PERSON] не надав до суду достатніх доказів на підтвердження вірогідності смерті його батька [PERSON] , наявності обставин, які б свідчили, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або давали підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку. Вказуючи на вірогідність смерті [PERSON] як на підставу для оголошення його померлим, заявник [PERSON] не підтвердив свої доводи будь-якими належними доказами. Тому встановлені обставини не дають підстав для висновку про ймовірну смерть [PERSON] . Тому, відсутність відомостей про місце перебування [PERSON] з 15.04.2022 року сама по собі не може бути підставою для оголошення його померлим. Суд вважає, що оголошення [PERSON] померлим не є необхідною умовою для реалізації [PERSON] , його спадкових прав після смерті батька [PERSON] . Подібні висновки також висловлені у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23 (провадження № 61-14137св23). За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про оголошення його батька [PERSON] померлим від дня вірогідної смерті [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed