Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

24.01.2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою. Просить суд\~ухвалити рішення,\~яким стягнути\~з [PERSON] на її користь 10600 - суму основного боргу, 3987 грн. 51 коп. - інфляційне збільшення, 3233 грн. 87 коп. - штрафні санкції, що разом становить 17821 грн. 38 коп. заборгованості за договором позики (розписки) від 11.02.2021 року, а також судові витрати по справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та просили їх задоволити в повному обсязі. Відповідач в\~судовому засіданні\~позов не\~визнала.\~Суду пояснила,\~що ніякі\~кошти у [PERSON] \~вона не\~позичала. Боргову розписку позивачу [PERSON] вона написала під тиском з її сторони, оскільки остання забрала паспорт в її доньки [PERSON] , яка навчалася в 11-му класі і не хотіла віддавати, змушуючи її цим самим до написання розписки про ніби-то отримані від неї ( [PERSON] ) грошові кошти. Разом з тим, в правоохоронні органи з заявою щодо неправомірних дій [PERSON] вона не зверталася. Просила суд у позові відмовити. В судові засідання 08.05.2024 року та 09.05.2024 року відповідач [PERSON] не з"явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином шляхом вручення судової повістки під розписку. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутність на адресу суду не надходило. Відповідно до ст.44\~ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Пунктами 1 ч.3 ст.223 ЦПК України, визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таке положення пов`язане з дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами та із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою\~статті 121 ЦПК України\~та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] , оскільки остання була належним чином повідомлена про судове засідання, однак до суду не прибула, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення слухання справи на адресу суду не поступало. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та проживає в [ADDRESS] . Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2021 року шлюб позивача було розірвано, у зв"язку з чим її прізвище " [PERSON] " було змінено на прізвище " [PERSON] " (а.с.7-8). Відповідач [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та проживала по сусідству з позивачем в [ADDRESS] . Також з"ясовано, що 11.02.2021 року відповідач [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 10600 грн. 00 коп., що підтверджується борговою розпискою від 11.02.2021 року, складеною у присутності [PERSON] та адвоката Левкуна Д.Д., оригінал якої долучений до матеріалів справи (а.с.43). Згідно боргової розписки [PERSON] зобов"язувалася повернути вказані кошти наступним чином: до кінця кожного місяця до 31.06.2021 року повертати позичену суму рівними частинами по 2120 грн. щомісячно протягом 5-ти місяців від лютого місяця 2021 року включно. Позичені кошти відповідач зобов"язалася повернути повністю до 01.07.2021 року. В разі неповернення боргу у вказаний строк [PERSON] зобов"язалася також сплатити пеню в розмірі 12 % річних від суми залишку боргу. Таким чином, вказана розписка є документом, що підтверджує боргове зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] та містить істотні умови укладеного між сторонами договору позики, а саме підтверджує факт отримання [PERSON] вказаної суми, містить зобов`язання повернути ці грошові кошти, та містить дату отримання коштів - 11.02.2021 року. Разом з\~тим,\~як перевірено\~судом, незважаючи на те, що строк повернення позики минув, відповідач добровільно повернути кошти не бажає, свої зобов`язання за договором позики від 11.02.2021 року не виконує. Також, в судовому засіданні встановлено, що 05.01.2024 року адвокатом Голіней Л.Д. було направлено претензію [PERSON] із вимогою повернути суму боргу, зазначену у розписці в 10-денний строк з дня отримання претензії. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення претензію отримано 10.01.2024 року особисто [PERSON] . Претензійну вимогу відповідачем не виконано, що змусило позивача звернутись до суду з даною позовною заявою. Суд констатує, що згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Тому, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умови договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.2 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст.1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Згідно змісту розписки в ній (орфографія та пунктуація автора збережені) зазначено наступне: «Боргова розписка. Я, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , жителька [ADDRESS] беру у борг від [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , грошові кошти в розмірі 10 600 грн. 00 коп. (десять тисяч шістсот гривень 00 коп.), чим беру на себе боргове зобов"язання. Я зобов"язуюся повертати вказані кошти наступним чином: до кінця кожного місяця до 31 червня 2021 року повертати позичену суму рівними частинами по 2120 грн. щомісячно на протязі 5-ти місяців від лютого місяця 2021 року включно. Позичені кошти я зобов"язуюся повернути у повному обсязі до 01 липня 2021 року. В разі неповернення боргу у вказаний строк зобов"язуюся також сплатити пеню в розмірі 12 % річних від суми залишку боргу. 11 лютого 2021 року (дата) (підпис) [PERSON] . Складено в присутності [PERSON] (підпис) та адвоката Левкуна Дмитра Дмитровича (підпис). Дослідивши укладену між сторонами розписку, суд вважає, що її змістом встановлено: - факт отримання 11.02.2021 року відповідачем від позивача грошових коштів в розмірі 10 600 гривень (десять тисяч шістсот гривень); - обов`язок\~ [PERSON] повернути грошові кошти [PERSON] відповідно до договору позики від 11.02.2021 року, де передбачено, що повернення отриманої суми здійснюється до 01.07.2021 року. Таким чином, розписка про отримання грошових коштів у борг містить зобов`язання про їх повернення. Крім того, встановлено, що [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконала, грошові кошти не повернула. Суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що жодних коштів вона у позивача [PERSON] не позичала, а розписка 11.02.2021 року написана нею під тиском з боку останньої, оскільки такі твердження (пояснення) нічим, окрім її слів, не підтверджені, тобто є голослівними. Так, відповідно до ч.1\~ст.1051 ЦК України\~позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Ураховуючи те, що: -між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті; -відповідач не скористалася своїм правом оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти не були нею одержані від позикодавця (ч.1 ст.1051\~ЦК України); -до\~правоохоронних та\~судових органів\~ [PERSON] \~із заявою\~(позовом)\~про те,\~що розписка\~була написана\~нею під\~тиском з боку [PERSON] , не зверталася; - [PERSON] до [PERSON] про повернення їй розписки не зверталася; Суд дійшов висновку, що правових підстав для відмови у позові [PERSON] судом не встановлено. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] . Зокрема, вказав, що дійсно 11.02.2021 року до нього, як до адвоката, приходили позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] для укладення договору позики грошових коштів у формі розписки. Він роз"яснив їм як треба писати таку розписку, повідомив про наслідки її написання та невиконання умов. Після роздрукував текст боргової розписки, яку сторони прочитали та погодилися із її змістом. [PERSON] після отримання грошових коштів підписала вказану розписку. Всі дії по підписанні боргової розписки сторони здійснювали добровільно в його присутності та присутності сина [PERSON] - [PERSON] . Показання свідка логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідачем [PERSON] не спростовано отримання коштів у позивача згідно боргової розписки, оригінал якої долучений до матеріалів справи. Враховуючи встановлені обставни, суд вважає, що оскільки між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, та враховуючи встановлену ст.294 ЦК України\~презумпцію правомірності правочину, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити повністю. Також, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму боргу\~з урахуванням\~встановленого індексу\~інфляції за\~весь час\~прострочення,\~а також\~три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно договору позики (розписки) від 11.02.2021 року в разі неповернення боргу у вказаний строк відповідач [PERSON] зобов"язалася також сплатити пеню в розмірі 12 % річних від суми залишку боргу. Враховуючи наведене та зміст боргової розписки, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також 3233 грн. 87 коп., що становить 12% річних від суми залишку боргу, зазначених в договорі позики (розписки) від 11.02.2021 року, нарахованих за період з 01.07.2021 року по 14.01.2024 року та 3987 грн. 51 коп., що становить суму втрат внаслідок інфляційних процесів, нарахованих за період з 01.07.2021 року по 14.01.2024 року. Крім того, згідно п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданої стороною позивача квитанції серії АЕ № 0867 від 23.01.2024 року, витрати на правничу допомогу склали 4000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп. згідно квитанції серії АЕ № 0867 від 23.01.2024 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 1211 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат 5211 грн. 20 коп. На підставі наведеного, ст.ст.202, 205, 509, 526, 610, 625, 626, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved