Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

02 серпня 2023 року позивач через свого представника - адвоката Давиденка К.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, посилаючись на таке. [INFO] в м. Одесі народилася [PERSON], актовий запис № 98 від 14 червня 2023 року. Батьком дитини вказаний [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження дитини проводилася, згідно із ст. 133 СК України, як народжена у подружжя. З відповідачкою [PERSON] позивач має ще одну дитину - сина [PERSON] (у минулому [PERSON] ), [INFO] . Батьківство щодо дитини встановлено рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 травня 2023 року у справі № 513/839/22. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року у справі № 513/728/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до ч.2 ст. 122 СК України батьком доньки було вказано [PERSON] , якого [PERSON] не бачила вже більше трьох років та навіть не спілкувалася, втратила всі можливі з ним контакти. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися вдруге до суду з позовом про визнання його батьком [PERSON] , оскільки дитина народження у шлюбі. З травня 2022 року і по теперішній час позивач та відповідачка [PERSON] проживають однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить суд виключити з актового запису про народження № 98 від 14 червня 2023 року, складеного Татарбунарським відділом державної служби реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відомості про батька [PERSON] , [INFO] , громадянина Республіки Ірак , а також внести зміни до вказаного актового запису, вказавши позивача батьком [PERSON] , [INFO] , та змінити прізвище дитини з « [INFO] » на « [INFO] », по батькові « [INFO] » на « [INFO] ». Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду цивільної справи, до суду не з`явились. Від представника позивача - адвоката Давиденка К.В. надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовільнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду цивільної справи, до суду не з`явилась, також подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, підтвердила, що позивач [PERSON] є біологічним батьком її доньки [PERSON] . Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді повідомлений завчасно, належним чином, шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою відповідача, яке повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Виклик відповідача в судове засідання здійснено через офіційний веб-портал "Судова влада України", шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. Представник третьої особи Татарбунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Т. Шульга, належним чином повідомлена про розгляд справи, шляхом направлення повідомлення на електронну адресу юридичної особи, до судового засідання не з`явилася. До суду направлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом. Вимоги ст. ст. 13, 81, ч.5 ст.263 ЦПК України зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів, зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року. Рішення набрало законної 06 січня 2023 року (а.с. 14-15). За час перебування у шлюбі в них народилися діти, державна реєстрація народження яких здійснена відповідно до ст. 133 Сімейного Кодексу України: [PERSON] , [INFO] , батьківство до якого позивачем встановлено згідно з рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 травня 2023 року у справі №513/839/22, яке набрало законної сили 19 червня 2023 року (а.с. 16-19); [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 14 червня 2023 року за актовим записом № 98 Татарбунарським відділом державної служби реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); батько [PERSON] , матір [PERSON] (а.с. 10). Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00040638411, виданого 21 липня 2023 року, відомості про батька внесені на підставі актового запису про шлюб № 273 від 16 лютого 2017 року, складеного Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 12-13). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (стаття 133 СК України). Спір про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, вирішується на підставі положень статті 129 СК України, відповідно до яких особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства (ч.1); до вимог про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, який починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство (ч.2). Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. Статтями 3,4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved