Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - первісний позивач, АТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення грошових зобов`язань за період із січня 2017 року до грудня 2019 року в розмірі 29 237,40 грн та понесені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (далі - ВАТ «Банк Універсальний»), правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 06/1739к-02-07, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 9 500,00 доларів США зі сплатою 13,45% та терміном його повернення до 02 вересня 2027 року. З зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] кредитних зобов`язань, банк був змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. 22 жовтня 2010 року Печерський районний судом м. Києва ухвалив рішення у справі № 2-3118/10, яким задовольнив позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та стягнув з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 03 вересня 2007 року № 06/1739к-02-07 у розмірі 74 967,68 грн. 30 травня 2011 року банк отримав виконавчий документ за вказаним рішенням суду та пред`явив його до виконання. Станом на час пред`явлення цього позову судове рішення не виконано, тому банк має право вимагати від відповідача застосування наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді сплати інфляційних втрат та 3 % річних, розмір яких за період із січня 2017 року до грудня 2019 року становить 22 490,30 грн та 6 747,09 грн відповідно. Посилаючись на наведене, АТ «Універсал Банк» просило стягнути з відповідачки на свою користь суму боргу у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення нею виконання грошового зобов`язання за вказаний період на загальну суму 29 237,40 грн. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 29 січня 020 року матеріали справи передано головуючому судді Писанцю В.А. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року відкрито провадження у цій справі в порядку загального позовного провадження у справі та призначено підготовче засідання з повідомленням (викликом) сторін на 19 квітня 2021року. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 жовтня 2021 року справа передана для розгляду судді Хайнацькому Є. С. у зв`язку зі смертю судді Печерського районного суду м. Києва Писанця В. А. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року зазначену цивільну справу прийнято до провадження, підготовче засідання у справі призначено на 20 січня 2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року розгляд справи відкладено на 06 квітня 2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06кітня 2022 року розгляд справи відкладено на 07 вересня 2022 року. 07 вересня 2022 року до суду від представника ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» надійшло клопотання про заміну сторони у справі - кредитора його правонаступником, відповідно до якого представник заявника просив замінити первісного кредитора - позивача АТ «Універсал Банк» на його правонаступника (нового кредитора) - ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс», у зв`язку з укладенням 13 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» договору факторингу № 13/08/21/ФК1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у тому числі, і до [PERSON] за кредитним договором № 06/1739к-02-07 Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року позивача - АТ «Універсал Банк» у цивільній справі № 757/4201/20-ц за позовом АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, - замінено на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» (далі - позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс»), у зв`язку з чим протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києві від 07 вересня 2022 року відкладено підготовче засідання на 11 січня 2023 року. У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці підготовче засідання, призначене на 11 січня 2023 року, знято з розгляду та призначено на 15 березня 2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року відкладено підготовче засідання на 25 липня 2023 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 10 листопада 2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2023 року розгляд справи відкладено на 06 березня 2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року розгляд справи відкладено на 21 травня 2024 року. Представник позивача в судове засідання 21 травня 2024 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, підтримує доводи, викладені в позовній заяві та просить задовольнити позов; щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки не повідомила. Відповідно до частин 7, 8 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, відповідно до частини четвертої статті 223, статті 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що між ВАТ «Банк Універсальний»), правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 06/1739к-02-07, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 9 500,00 доларів США зі сплатою 13,45% та терміном його повернення до 02 вересня 2027 року. Свої зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість. 22 жовтня 2010 року Печерський районний судом м. Києва ухвалив рішення у справі № 2-3118/10, яким задовольнив позов позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та стягнув з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 03 вересня 2007 року № 06/1739к-02-07 у розмірі 74 967,68 грн. Рішення набуло чинності, проте станом на час звернення позивача з цим позовом не виконано. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Статтями 15, 16 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до пункту 8.35 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). У пункті 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що «Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою». При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та пункті 6.19 постанови від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19). З правового аналізу зазначених норм вбачається, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та трьох відсотків річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16, провадження № 14 -254цс19. Судом установлено, що позивач скористався правом звернення з вимогою про дострокове повернення кредиту, звернувшись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, вимоги якого задоволено рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили у справі № 2-3118/10. Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. З матеріалів позову вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Оскільки, у цій справі відповідач не надала суду жодних доказів виконання нею грошового зобов`язання, то позивач має право на відшкодування останньою понесених ним інфляційних втрат, а також трьох відсотків річних. Суд приймає до уваги розрахунки, надані позивачем, та вважає їх обґрунтованими, а тому приходить до висновку про наявність підстав, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, для стягнення з відповідачки на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 22 490,30 грн і трьох процентів річних у розмірі 6 747,09 грн за період із січня 2017 року до грудня 2019 року. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2102,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене, ст.ст. 15, 16, 526, 625, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 200, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved