Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

26.02.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання - до 30 червня 2028 року, допустивши рішення до негайного виконання. В обгрунтування позову зазначено, що після досягнення повноліття позивачем, з її батька припинили стягувати аліменти на її утримання, проте вона досі потребує його матеріальної підтримки, оскільки продовжує навчатися. З 01.09.2023 року позивач є студенткою 1 курсу стоматологічного факультету Івано-Франківського національного медичного університету денної, контрактної форми навчання, стипендії не отримує. Кінцевий термін навчання - 30.06.2028 року. Щорічна плата за навчання складає 53 000 грн. Крім цього вона орендує квартиру, плата за яку становить 5500 грн щомісячно. Також вона потребує коштів на одяг, харчування, проїзд, навчальні посібники і матеріали. Вказує, що після повноліття, усі витрати на її утримання несе матір, якій є непосильним забезпечити позивача всім необхідним, оскільки має ще іншу дитину 2012 р.н. Так, матір сплатила за перший семестр навчання 26500 грн, а також оплатила оренду житла. Натомість батько є здоровою людиною, працездатним, є військовослужбовцем ЗСУ, має статус військового пенсіонера, є учасником бойових дій, має високий та стабільний дохід, тому має можливість сплачувати матеріальне утримання на позивача, як таку, що продовжує навчання. Тому звернулася до суду з даною позовною заявою. 01.03.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не прибула, натомість у матеріалах справи міститься її письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, які просить задовольнити /а.с.31/. Відповідач в судове засідання не прибув, подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги про стягнення аліментів визнає в повному обсязі, не заперечує проти сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Так, судом встановлено, що батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та відповідач [PERSON] /а.с.7/. Як вбачається з повідомлення відповідного відділу ДВС від 22.02.2024 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу), до досягнення дитиною повноліття./а.с.22/. Матір позивача, [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, займається стоматологічною практикою/а.с.19,20/ та має ще іншу дитину, [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Відповідач є військовослужбовцем ЗСУ, від чого отримує достатній та стабільний дохід. Відповідно до довідки №32 від 16.02.2024 року повнолітня дочка, позивач [PERSON] навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті на 1 курсі стоматологічного факультету денної, контрактної форми навчання без стипендії з 01.09.2023 року по 30.06.2028 року/а.с.10/. Позивачем додано копію договору про навчання № 535 с від 11.08.2023 року та копію договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, з яких слідує, що позивач навчається за рахунок фізичних осіб, вартість платної освітньої послуги становить 53000,00 грн у рік навчання, замовником послуги вказано [PERSON] , матір позивача/а.с.11-14/. До позовних матеріалів також долучено копію договору № 201 оренди квартири від 06.10.2023 року, згідно до якого для проживання позивача [PERSON] її матір винайняла житло вартістю 5500 грн в місяць/а.с.15/. Відповідно до копій платіжних документів [PERSON] оплачувала вартість навчання позивача у сумі 26500 грн від 25.08.2023 та в сумі 26500 грн від 09.01.2024 року/а.с.17,18/. Позивач посилається на те, що у зв`язку з навчанням вона потребує матеріального утримання також від батька, який такого утримання не надає, однак має таку змогу, оскільки є працездатним, проходить військову службу у ЗСУ та має офіційні достатні доходи. Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Отже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. А тому, з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, на підставі наданих доказів, при розгляді справи доведено, що повнолітня дочка, що продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги від батька, який може надавати таку допомогу. Дані обставини визнаються та не оспорюються відповідачем згідно його письмової заяви. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує актуальну і дійсну потребу повнолітньої дочки у наданні їй матеріальної допомоги та матеріальний стан відповідача, визнання відповідачем позову, та приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.02.2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою 23-х років. Саме такий розмір буде справедливим та відповідати рівності обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, зможе в повній мірі забезпечити належні умови утримання та проживання доньки, однак не буде порушувати права відповідача. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Отже позовна заява підлягає до повного задоволення. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України. Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору. Згідно з п. 3, 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - зокрема у справах про стягнення аліментів. Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", суд стягує з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved