Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

10.05.2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» Безменко М.Є. звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області засобами поштового зв`язку «Укр Пошта» із позовною заявою, отриманою та зареєстрованою судом 15.05.2023 року, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 23.02.2018 року, яка складається з наступного: 309202,10 грн. заборгованість за кредитом; 60790,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом ; судові витрати у розмірі 5549,89, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] (далі відповідач) звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 23.02.2018 року, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взятих на себе зобов`язань відповідач не виконує, у зв`язку з чим, станом на 18.02.2023 року виникла заборгованість у розмірі 369\~992,39 гривень, з яких: 309\~202,10 грн. заборгованість за кредитом, 15\~150,80 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 45\~639,49 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 07.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) (а.с.114-115). 12.01.2024 року представник відповідача [PERSON] до суду подала письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що, у позовній заяві вказано, що відповідач згоден із тим що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зазначені обставини унеможливлюють встановити розмір отриманого кредиту, тривалості пільгового періоду по кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, розмір обов`язкового щомісячного платежу та розмір неустойки за несвоєчасне погашення кредиту тощо. Банк пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості зокрема проценти за користування кредитними коштами. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказаний висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. При цьому зауважує, що розрахунок заборгованості відповідача за кредитом необхідно здійснювати по виписці з рахунку відповідача та враховувати лише фактичні витрати відповідача, які останній здійснював за допомогою виданої йому позивачем кредитної картки та в рахунок заборгованості за кредитом не має враховувалось нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки між сторонами не було погоджено як розмір таких відсотків, так і не погоджено те, що вказані відсотки за користування кредитом мають зараховуватися позивачем до заборгованості за тілом кредиту. 08.02.2024 року від представника АТ КБ «Приват Банк» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів та їх дослідження, до якого долучив копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 05.06.2020 року. 15.03.2024 року представник позивача подав до суду заперечення, в якому зазначає наступне, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматися судом до уваги. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явися, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23.02.2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 12). До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/. З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.02.2018 року встановлено, що заборгованість [PERSON] станом на 18.02.2023 року становить 369\~992,39 гривень, з яких: 309\~202,10 грн. заборгованість за кредитом, 15\~150,80 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 45\~639,49 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-9). Окрім того, з розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач активно користувалася наданими Банком кредитними коштами, а також активно здійснювала погашення боргу, вносячи різні суми. З довідки про видачу [PERSON] на підставі кредитного договору №б/н від 23.02.2018 року кредитних карток встановлено, що відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано картку 15.02.2016 року було видано карту № [NUMBER] , терміном дії 02/17, тип кари «Visa Lady Platinum», 06.03.2017 року було видано картку № [NUMBER] , терміном дії 02/18, тип картки «Visa Lady Platinum», 23.02.2018 року було видано карту № [NUMBER] , термін дії до 02/19 року, тип картки «Visa Lady Platinum», 22.02.2019 року видано картку № [NUMBER] , термін дії до 01/20 року, тип картки «Visa Lady Platinum», 21.12.2017 року видано картку № [NUMBER] , термін дії до 02/20 року, тип картки «Visa Platinum», 29.11.2019 року видано картку № [NUMBER] , термін дії до 11/22 року, тип картки «Visa Signature» (а.с. 11). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] договір без номера вбачається, що спочатку на картку № [NUMBER] відповідачу 25.11.2019 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 110\~000,00 грн., 25.11.2019 року збільшено до 300\~000,00 грн., 27.12.2022 року зменшився до 0,00 грн. (а.с. 10). Змін умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] оформленої на [PERSON] суду не представлено. З розрахунку заборгованості наданого позивачем та виписки за договором № б/н за період з 15.02.2016 року по 20.02.2023 року вбачається, що відповідач по картці здійснювала операції, як зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, тощо (а.с. 81-110). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У Заяві позичальника від 23 лютого 2018 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, відсотки за несвоєчасну сплату кредиту. Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків на прострочений кредит банк посилався на вимоги статті 625 ЦПК України, згідно частини другої якої, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Банк, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23.02.2023 року, послався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms, як невід`ємні частини спірного договору (а.с. 20-64). Витягом із Тарифів обслуговування кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови (а.с. 15-19) За Умовами та Правилами користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, які є належними доказом в частині нарахування процентів, що узгоджена з позичальницею, і може бути застосована до правовідносин, які склалися між сторонами. Відповідно до розділу 1.4. заяви про приєднання до умов та правил надання послуг порядок повернення кредиту здійснюється декількома способами: шляхом договірного списання, з рахунку клієнта, у тому числі і за рахунок кредитного ліміту у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок для якого відкрито кредитну картку до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. При цьому розмір мінімального обов`язкового платежу становить 7% від заборгованості але не менше 100 грн. щомісячно; у разі прострочення з 31 дня 10% від заборгованості; у разі прострочення з 181 дня 100% від заборгованості. З наявного в матеріалах справи розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що він зроблений з відрахуванням коштів на погашення процентів за користування кредитом за узгодженою процентною ставкою (3 % щомісяця або 37,2 % річних) з урахуванням пільгового періоду, та за такою самою ставкою продовжено нарахування процентів на прострочений кредит. При цьому 01 серпня 2020 року банком винесено нараховані відсотки на прострочення без здійснення інших нарахувань з фіксуванням цієї суми станом на 18 лютого 2023 року (а.с. 6-9). Крім того, до позову додано Паспорт споживаючого кредиту, який містить підпис [PERSON] . Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 15.02.2016 року по 20.02.2023 року, яка згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. На підтвердження кредитних відносин з відповідачем, позивачем надано також довідку про зміну кредитного ліміту та довідку про кредитні картки видані відповідачу, відповідно до якої в останнє кредитна картка перевипущена 29.11.2019 року, терміном дії якої до листопада 2022 року (а.с. 11). Підписана відповідачем Анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, виписка по картковому рахунку та довідки про зміну кредитного ліміту і видані відповідачу кредитні картки, є належними і допустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин. За таких обставин, враховуючи доведення позивачем належними доказами отримання відповідачем кредиту, користування кредитними коштами у період з 23.02.2018 року по 18.02.2023 року та порушення позичальником грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту в розмірі 309\~202,10 грн. В матеріалах справи наявний підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту у розмірі 37,2 % - для преміальних карток. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та Паспорт споживчого кредиту, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Крім того, з виписки руху коштів за рахунком вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти після підписання Паспорту споживчого кредиту, далі неодноразово порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, що і стало підставою для нарахування штрафних санкцій. При цьому суд враховує те, що виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом МЮ України №578/5 від 12.04.2012р., має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. Крім того, слід врахувати, що у постанові НБУ № 705 від 05.11.2014р. «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» також зазначено, що документи за операціями з використанням електронних платежів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на викладене, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також умови кредитування, викладені в анкеті-заяві та Паспорті споживчого кредиту, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного кредиту в розмірі 369\~992,39 гривень, з яких: 309\~202,10 грн. заборгованість за кредитом, 15\~150,80 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками, 45\~639,49 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. При прийнятті рішення у справі суд враховує правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у справі № 342/180/17 (постанова від 03 липня 2019 року) та\~Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 284/157/20 (постанова від 02 грудня 2020 року). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, із [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» документально підтверджені судові витрати сплачені банком при поданні позовної заяви, у розмірі 5549,89 грн. (а.с. 80) На підставі викладеного,

Outcome: approved