Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

07 червня 2023 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із заявою про визнання недієздатним його рідного брата [PERSON] та встановлення опіки і призначення опікуна. В обґрунтування заяві зазначив, що він є рідним братом [PERSON] . Брат є інвалідом другої групи з дитинства. Причиною його інвалідності є хронічне психічне захворювання, яке призводить до того, що він має обмеження життєдіяльності до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, до навчання, до професійного навчання, до здобуття освіти. Загальна тривалість перебування на інвалідності з 2010 року. Він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. За таких обставин, заявник просив визнати недієздатним його рідного брата та встановити опіку над ним, призначивши його опікуном, як найближчого родича. Ухвалою судді від 12.06.2023 відкрито провадження у справі (а.с.25). У ході судового розгляду 07.08.2023 суд призначив судово-психіатричну експертизу з метою визначення психічного стану [PERSON] (а.с. 32). У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник, адвокат Акрітов П.К. просили визнати [PERSON] , рідного брата заявника, недієздатним та встановити над ним опіку та призначити опікуном заявника. [PERSON] та його представник, адвокат Стороженко С.В. просили вимоги заяви задовольнити. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування вважав за можливе призначити опікуном [PERSON] його брата [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства у зв`язку із наявним психічним розладом, що підтверджується Витягом з протоколу №1684 засідання психолого медико педагогічної консультації та довідкою до акту огляду МСЕК від 18.11.2014 (а.с.13,15). [PERSON] як внутрішньої переміщена особа проживає із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11,19). На даний час [PERSON] виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості. Ступінь розумової відсталості позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується Висновком судово-психіатричного експерта № 553 від 14.11.2023 (а.с.45-51), тому, відповідно до положень ч.1 ст.39 Цивільного кодексу України він може бути визнаний недієздатним. Заявник [PERSON] має задовільний стан здоров`я та матеріальний дохід у вигляді заробітної плати (а.с. 16-19). Згідно з ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Органом опіки і піклування надано до суду подання про призначення опікуном [PERSON] його рідного брата [PERSON] . Підстав, передбачених ст.64 ЦК України, які б перешкоджали його призначенню опікуном, під час судового розгляду не виявлено, заява підлягає до задоволення в частині призначення заявника опікуном його брата. Відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням характеру та ступеню психічного розладу [PERSON] , суд вважає доцільним визначити максимальний строк дії рішення 2 (два) роки.

Outcome: approved