Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» (далі - ТОВ «СГ «ОБЕРІГ») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом. Позовна заява обгрунтована тим, що 20.03.2021 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Land Rover», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Honda», номерний знак [NUMBER] . У судовому порядку відповідача [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Land Rover», номерний знак [NUMBER] , станом на дату ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів EP-202540226. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та власнику автомобіля «Honda», номерний знак [NUMBER] , завдано матеріальні збитки. Вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу, відповідно до ремонтної калькуляції, становить 10 686,79 грн. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 20.05.2021 між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 9 618,00 грн. 14.06.2021 на підставі заяви про виплату страхового відшкодування ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 9 618,00 грн. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особі у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . 30.11.2021 [PERSON] було направлено вимогу про виплату грошових коштів, однак станом на дату подання даної позовної заяви на банківський рахунок позивача кошти не надходили. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого відшкодування в розмірі 9618,00 грн., інфляційні витрати - 408,75 грн.; пеню - 4 097,76 грн., три відсотки річних - 288,46 грн.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу - 7 300,00 грн. Ухвалою від 13.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не подавала. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Представником позивача зазначено, що 20.03.2021 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Land Rover», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Honda», номерний знак [NUMBER] . З наданої представником позивача копії поліса # EP-202540226 вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Land Rover», номерний знак [NUMBER] , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ». Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.22.1 ст 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 вказаного Закону, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому законодавством. Статтею 1191 ЦК України та п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Тому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. На підтвердження своїх вимог представником позивача подано постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2021 у справі № 752/8409/21, з якої вбачається, що [PERSON] 20.03.2021 о 19 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки Land Rover моделі Range Rover, номерний знак [NUMBER] , у м. Києві по вул. К. Малевича 87, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Audi A3», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 195266 від 23.03.2021 року вбачається, що [PERSON] 20.03.2021 о 19 год. 40 хв., будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишила. Таким чином, вказана постанова суду, якою відповідача [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, стосується обставин іншої дорожньо-транспортної пригоди, яка є страховим випадком, і не стосується обставин ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу «Land Rover», номерний знак [NUMBER] , та транспортного засобу «Honda», номерний знак [NUMBER] . Усі інші додані до позову документи: ремонтна калькуляція № 27402-Б від 13.04.2021; заява на виплату страхового відшкодування від 19.05.2021; страховий акт № 27402/1 від 22.05.2021; вимога про виплату грошових коштів № 27402/1 від 15.11.2023, а також платіжне доручення № 6814 від 24.05.2021, також стосуються дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.03.2021 за участю транспортного засобу Land Rover, номерний знак [NUMBER] . під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Audi A3», номерний знак [NUMBER] . Отже, суд приходить до висновку, що представником позивача не подано до суду жодних належних доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, оцінивши наявні у матеріалах справи докази з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed