Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

12.02.2024 заявник звернулася до суду зі заявою, в якій просить встановити факт того, що їй, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) належать свідоцтво про право власності серії [NUMBER] видане 20.05.1997 та Договір дарування №157422, виданий 02.06.1997 на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви заявник зазначила, що їй належить згідно свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 20.05.1997 та договору дарування серія [NUMBER] від 02.06.1997 квартира за адресою [ADDRESS] , в яких її прізвище записано із помилкою як [PERSON] . Оригінали цих свідоцтв знаходяться у заявника. Помилка в написанні прізвища виникла через помилку перекладу прізвища з російської на українську мову в старому паспорті, якій був дійсний на момент оформлення свідоцтва про право власності та укладання договору дарування. Пізніше заявником було отримано новий паспорт, де ця помилка була усунена. Заявник зазначає, що задля подальшого розпорядженням своїм майном необхідно провести реєстраційні дії для внесення майна в Єдиний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, але ця помилка не дає можливості встановити, що свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 20.05.1997 та договір дарування серія ААІ №157422 від 02.06.1997 дійсно належать їй, адже її прізвище в цих документах і в паспорті різниться. На підтвердження належності цього договору заявник посилається на Договір купівлі-продажу р.№НЗ-732 від 28.06.1996р., Свідоцтво про право власності серія [NUMBER] від 20.05.1997р., Договір дарування серії ААІ №157422 від 02.06.1997р., паспорт [NUMBER] виданий 18.12.1997, в якому де є відмітка про місце проживання заявниці на момент оформлення цих документів. Отримати нове свідоцтво про право власності та договір дарування з виправленим прізвищем неможливо, тому для підтвердження права власності на майно та внесення його в Єдиний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності чинне законодавство не передбачає іншого способу як звернутися до суду. Встановлення вказаного факту необхідно для належної реєстрації речових прав в реєстрі, розпорядження майном, а наявність розбіжності у написанні прізвища заявниці перешкоджає в цьому, тому звернулася до суду з даною заявою. 16.02.2024 судді Київського районного суду м. Харкова дану заяву залишено без руху. Заявником були усунуті недоліки, про що подана відповідна заява. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 26.02.2024 року провадження по цивільній справі було відкрито, справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з`явився, на адресу суду подав заяву, в якій підтримав доводи заяви, яку просить задовольнити з обставин, викладених у заяві. Заінтересована особа(представник) в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що відповідно до паспорту серії [NUMBER] , виданого Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 18.12.1997 на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження: м.Миргород, написання прізвища російською на стор.2 зазначено як « [PERSON] », на стор.10 міститься штамп про реєстрацію шлюбу з [PERSON] [INFO] у м.Полтаві, на стор.11 міститься штамп про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , гурт, на стор.13 міститься штамп про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] з 24.03.1999. Відповідно до довідки ДПІ у Київському районі м.Харкова від 02.12.2004 про присвоєння ідентифікаційного коду [PERSON] отримала код [NUMBER]. Згідно свідоцтва про право власності від 20.05.1997, виданого за р.№2145 приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.Ф. по частці [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , бланк серія ААІ №813092. Право власності на частку цієї квартири зареєстровано КП «ХМБТІ» за [PERSON] 27.05.1997 р.П-2-10372. Відповідно до договору дарування від 02.06.1997, посвідченого ПН ХМНО [PERSON] за р.№6763, [PERSON] подарував [PERSON] (адреса місця проживання: [ADDRESS] , гурт) належну йому на праві власності частку квартири [ADDRESS] , право власності зареєстровано в КП «ХМБТІ» 02.06.1997 за р.№П-2-10372. в технічному паспорті на дану квартиру закреслено дані щодо власника [PERSON] , записано [PERSON] . З даного свідоцтва від 20.05.1997 та договору дарування від 02.06.1997 вбачається, що їх було видано до дати видачі паспорту заявниці [PERSON] - 18.12.1997. Заявник посилається на те, що розбіжність в написанні її прізвища виникла внаслідок перекладу з російської, оскільки в первісному договорі, оформленому на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» 28.06.1996 на підставі якого її чоловік придбав квартиру [ADDRESS] , його прізвище також російською зазначено, як « [PERSON] , місце проживання зареєстровано у [ADDRESS] , гурт. Згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу від 26.06.1987 виданого міським палацом одруження м.Полтава, укладено шлюб між [PERSON] [INFO] [PERSON] , [INFO] (мовою оригіналу). Відповідно до копії паспорту [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Київським РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 01.08.2015, на стор 10 міститься штамп про реєстрацію шлюбу міським палацом одруження м.Полтава 26.06.1987 з [PERSON] , 1965р.н. Згідно висновку експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім.засл. проф..М.С. Бокаріуса» №3266 від 22.04.2024 тза результатами лінгвістичного дослідження експертом встановлено, що написання прізвища « [PERSON] » у Свідоцтві про право власності від 20.05.1997 серія [NUMBER] та в Договорі дарування від 02.06.1997 серія [NUMBER] є помилковим варіантом написання прізвища « [PERSON] ». Таким чином, судом встановлено, що у вище перелічених документах існує розбіжність у написанні прізвища заявника « [PERSON] » на замість « [PERSON] », які викликані технічною опискою, пов`язаною з правописом. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Через такі розбіжності в правовстановлюючих документах, заявник не може оформити спадщину. Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що дану заяву слід задовольнити, оскільки встановлення даного факту ніким не оспорюється і не спростовується, встановлення факту породить для заявниці певні юридичні наслідки - зареєструвати у встановленому порядку право власності, реалізувати своє право на розпорядження майном, у зв`язку із тим, що в офіційних документах було помилково внесено невірні відомості щодо написання її прізвища.

Outcome: approved