Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, Позивачка зазначає, що 13.04.2004 було укладено шлюб з відповідачем, про що складено відповідний актовий запис №6, що підтверджує свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають дітей, один з яких є неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . Позивач, посилаючись на ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки в сторін втрачено почуття любові один до одного, що у свою чергу призвело до небажання підтримувати подальші сімейні відносини, зокрема на даний час сторони разом не проживають. На переконання позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, бажання примиритися відсутнє. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Від [PERSON] надійшов зустрічний позов, в порядку, передбаченому ст. 193 ЦПК України Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в позові вказує, що позовні вимоги за первісним позовом визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення, оскільки починаючи з лютого 2023 року між сторонами погіршились стосунки. Разом з тим, вказуючи на те, що неповнолітній син [PERSON] [INFO] , увесь час проживає з ним та знаходиться на його утриманні, просить в порядку ст. 160 Сімейного кодексу України залишити проживати неповнолітнього сина разом з ним. Зокрема, вказує, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , [PERSON] мешкає окремо від неповнолітнього сина, що підтверджує довідкою про склад зареєстрованих осіб №11-03-03-349 від 19.02.2024. Також, на підтвердження своїх позовних вимог вказує, що офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується з позитивної сторони, що підтверджує характеристикою з місця роботи ТзОВ «КОРТАКОЗ» від 04.03.2024. Згідно заяви за вх. №ЕП-473 від 01.05.2024 [PERSON] подав уточнення до позовних вимог, відповідно до яких просить також, встановити факт самостійного виховання та утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , батьком, без участі матері. Процесуальні дії у справі Суд ухвалою від 21 лютого 2024 року прийняв вище вказану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, справу прийнято розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 11 березня 2024 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 28 березня 2024 вирішено залучити до участі в цивільній справі №557/226/24 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Гощанську селищну раду Рівненської області в особі служби у справах дітей (місцезнаходження: 35400, Рівненська область, Рівненський район, селище Гоща, вул. Незалежності, 72 а). Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 13 травня 2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Первісний позивач [PERSON] (відповідач за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явилася, в заяві поданій на адресу суду зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без її участі. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судове засідання не з`явився, в заяві на адресу суду зазначено, що позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без його участі. Вказує, що позов [PERSON] визнає повністю. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, приходить до наступного висновку. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 13.04.2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Гощанського управління юстиції Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №06. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] ». Як убачається з матеріалів справи, від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Позивачка, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо фактичного припинення подружніх відносин через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, втрату фізичних та духовних зв`язків, а також почуття любові, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітніх дітей, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили. Як позивач, так і відповідач наполягали на розірванні шлюбу, про що кожен з них зазначив у поданих заявах. Щодо зустрічних позовних вимог, суд приходить до наступного висновку Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Встановлено, що неповнолітній син сторін по справі [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про зареєстрованих осіб від 19.02.2024. [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №4175 від 12.02.2024. Встановлено, що [PERSON] офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується з позитивної сторони, що підтверджує характеристикою з місця роботи ТзОВ «КОРТАКОЗ» від 04.03.2024. Зі слів свідків [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] видано 11.06.1996) та [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] видано 09.05.2000) убачається, що [PERSON] , проживає разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] , та здійснює належним чином батьківське утримання та виховання. Батько самостійно виховує та утримує дітей, мати участі в їх вихованні та утриманні не приймає. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] задіяний до виконання комплексу робіт оборонного призначення, пов`язаних із будівництвом інженерно-технічних і фортифікаційних споруд на території Рівненської обл. в складі 56 об. ТрО, що підтверджує копією листа ТОВ «Архітектурне бюро «Янкор» до Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обл. державної адміністрації, з переліком працівників, задіяних до робіт, що додається. Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Позивач має постійний та достатній дохід, самостійно займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує її матеріально та піклується про нього. Позивач як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дитину усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про її фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`я та успіхами. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом з ним, чи негативно впливали на її виховання та розвиток. Відповідач залишила дитину на позивача, як мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання спільної дитини разом з батьком, про що свідчить відповідна заява про визнання позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, зв`язок з батьком, а також те, що в даному випадку відповідач визнає позов та не заперечує щодо того, щоб спільна дитина проживала разом з батьком, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог про визначення місця проживання дитини на даний час разом з батьком. Судом встановлено та не заперечувалось [PERSON] те, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає з своїм батьком, який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над нею, доглядає та піклується про його стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері. З урахуванням зазначеного, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що заявлена вимога [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком підлягає до задоволення. Питання щодо судових витрат позивачем на ставиться.

Outcome: approved