Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона та відповідач перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 24.04.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №\~184, про що повторно 12.02.2019\~року Заводським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що Миколаївським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складено актовий запис № 1153 та 19.02.2019 року повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . На даний час шлюб між сторонами розірвано не було, однак незважаючи на перебування у шлюбі позивач та відповідача з листопада 2021\~року не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Наразі позивач\~та її\~малолітній син\~ [PERSON] \~проживають разом\~за адресою:\~ [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 27.09.2022 року №\~3244-7001533041 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та актом депутата Вишневої міської ради Бучанського району Київської області [PERSON] №\~1/04-284 від 03.04.2023\~року. З часу припинення спільного проживання син [PERSON] , повністю перебуває на утриманні позивача, весь тягар по його утриманню лежить на позивачу, а відповідач абсолютно ніяк не піклується про сина, матеріальної допомоги не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами укладено не було. При цьому, позивач є інвалідом ІІ групи з дитинства, на даний час не працює, окрім пенсії по інвалідності не має будь-якого іншого доходу, тому не може самостійно забезпечити належний рівень життя їх сина. Натомість, стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище дозволяє йому утримувати свого малолітнього сина. Крім того, відповідач інших осіб на утриманні немає. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (від 6 до 18 років), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася. При цьому, подала до суду заяву, згідно з якою, просила суд проводити судовий розгляд справи за її відсутності, де також вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити, щодо проведення заочного розгляду справу не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмовий відзив до суду не надходив. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено\~повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Так, КЦС ВС у\~Постанові від 30.09.2022 № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. За правилами\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими остання проживає. Положеннями\~ст. 185 СК України\~передбачено, що той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину. А також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Так, з матеріалів справи вбачається, що 13.04.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.\~М. від 18.04.2023 року у справі було відкрито позовне провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Під час судового розгляду, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебувають у шлюбі, що був зареєстрований 24.04.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 184 та 12.02.2019 року Заводським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , копія якого міститься у матеріалах справи. При цьому, у шлюбі від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 19.02.2019\~року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 1153. Однак, як вбачається із позовної заяви, незважаючи на перебування у шлюбі, позивач та відповідач не проживають разом з листопада 2021\~року, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. При цьому, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Після припинення спільного проживання сторін малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її повному утриманні, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями довідки від 27.09.2022 року № 3244-7001533041 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та акту депутата Вишневої міської ради Бучанського району Київської області Рудюк\~Я.\~М. № 1/04-284 від 03.04.2023 року. З часу припинення спільного проживання відповідач абсолютно ніяк не піклується про сина, матеріальної допомоги не надає та ухиляється від його утримання, будь-яких доказів протилежного суду не надано. Як вбачається з позовної заяви, позивач вказує, що стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище дозволяє йому утримувати свого малолітнього сина, інших осіб на утриманні він немає. При цьому, доказів протилежного відповідачем суду не надано. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Тому, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує приписи ч. 1 ст. 141 СК України, згідно якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи наведене та те, що судом встановлено, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні та забезпеченні малолітнього сина, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але неменше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Також, суд вважає за можливе роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них (ст. 192 СК України). Крім того, згідно з ст.\~141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1\~073,60 грн.

Outcome: approved