Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути: заборгованість за кредитним договором № Z75.00615.004604009 від 30.11.2018 у сумі 49\~347,88 грн., з яких 21\~822,95 грн. заборгованість по основному боргу, 27\~524,93 грн. заборгованість по відсоткам, та витрати на сплату судового збору у сумі 3\~028,00 грн. У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 30 листопада 2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z75.00615.004604009. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z75.00615.004604009 від 30.11.2018 перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників №4 до Договору факторингу ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z75.00615.004604009 від 30.11.2018 в сумі 49\~347,88 грн., з яких: 21\~822,95 грн. - заборгованість за основним боргом; 27\~524,93 грн. заборгованість за відсотками. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 16 квітня 2024 року. 16 квітня 2024 року судове засідання відкладено на 14 травня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 30.11.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z75.00615.004604009, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 23\~900,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору (п. 1.1 Договору). Відповідно до п. 1.2 Договору встановлено строк кредиту 12 місяців. Згідно паспорту споживчого кредиту визначено розмір процентної ставки, який становить 9,99% річних, тип процентної ставки змінювана, реальна річна процентна ставка 122,04780579%. У пункті 1.7 кредитного договору зазначено, що банк повідомляє позичальника про зміну розміру процентної ставки та надсилає позичальнику новий графік щомісячних платежів за кредитним договором листом без внесення змін (доповнень) до договору не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка. Згідно п. 2.5 кредитного договору нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, починаючи з дати видачі кредиту. Відповідно до додатку до Паспорта споживчого кредиту погашення суми боргу відбувається щомісячними платежами суми кредиту та суми процентів за користування кредитом. Дата останнього платежу 30.11.2019, загальна сума нарахованих процентів 1\~112,54 грн. Відповідно до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023, укладеного між АТ «Ідея Банк» (далі Клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі Фактор), Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Як вбачається з п. 5.1 Договору права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання Фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1 цього Договору. Платіжною інструкцією № 19913 від 11.07.2023 підтверджується сплата суми фінансування, визначеної п. 3.1 Договору факторингу № 07072023, що становить 15\~500\~000,00 грн. Як вбачається з витягу з реєстру боржників № 4 до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z75.00615.004604009 від 30.11.2018, загальна сума заборгованості 49\~347,88 грн. \~ \~ \~ \~З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, вбачається, що станом на 31.01.2024 заборгованість за кредитним договором № Z75.00615.004604009 від 30.11.2023 не погашена, залишок заборгованості складає 49\~347,88 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 21\~822,95 грн., заборгованості за відсотками 27\~524,93 грн. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу 21\~822,95 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Судом ухвалою суду від 08.03.2024 у позивача витребувано розрахунок нарахування відсотків із зазначенням періодів нарахування відсотків та із зазначенням сум, на які нараховані відсотки Указана вимога суду позивачем не виконана. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, вбачається, що розмір відсотків станом на 07.07.2023 становить 27\~524,93 грн., однак указаний розрахунок не містить періодів нарахування відсотків, сум тіла кредиту, на які нараховані відсотки. Самостійно це встановити суд позбавлений можливості. Договором визначено строк кредитування 12 місяців, тобто до 30.11.2019, умов щодо пролонгації договір не містить, отже позивач має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91). Згідно додатку до Паспорта споживчого кредиту розмір процентів за користування кредитом становить 1\~112,54 грн., нарахованих за період з 02.01.2019 по 30.11.2019, тобто в межах строку кредитування. Доказів зміни розміру процентної ставки, передбаченої п. 1.7 кредитного договору, до позовної заяви не додано. Суд зазначає, що нарахування позивачем відсотків за кредитним договором у період з 01.12.2019 по 07.07.2023 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредиту, передбаченого Договором, тобто за межами строку кредитування. Тому з відповідача підлягають стягненню відсотки за кредитним договором №Z75.00615.004604009 від 30.11.2023 у сумі 1\~112,54 грн., нараховані з 02.01.2019 по 30.11.2019, згідного графіку щомісячних платежів. У задоволенні вимог позивача про стягнення відсотків за період з 01.12.2019 по 07.07.2023 слід відмовити. Таким чином,\~оцінивши зібрані\~у справі\~докази в\~їх сукупності,\~враховуючи,\~що отримані\~та використані\~відповідачем кредитні\~кошти в\~добровільному порядку\~позивачу не\~повернуті,\~позовні вимоги\~підлягають задоволенню\~частково шляхом\~стягнення з\~боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №Z75.00615.004604009 від 30.11.2023 у сумі 22\~935,49 грн., яка складається з 21\~822,95 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 1\~112,54 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1\~407,33 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial