Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 01 листопада 2019 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. \~ \~ \~ \~Від шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] . \~ \~ \~ \~Разом з тим, спільне життя не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, не враховував її думку, не поважав її, зловживав алкогольними напоями та неодноразово вчиняв по відношенню до неї домашнє насильство. Також [PERSON] у присутності доньки влаштовував суперечки, що негативно впливало на її (позивачки) моральний та психологічний стан, так і на психологічний стан дитини. Вказані обставини призвели до того, що вони з відповідачем із серпня 2023 року проживають окремо, не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. На даний час між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Таким чином, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. \~ \~ \~ \~Після фактичного припинення сімейних відносин малолітня донька проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Однак їй важко самостійно утримувати доньку. При цьому відповідач не бере участі в утриманні та вихованні дитини, тим самим фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] є працездатною особою, на його утриманні непрацездатних осіб немає та стягнення за виконавчими документами не проводяться. Наскільки їй відомо, відповідач матеріально забезпечений, так як працює закордоном. Просила позов задовольнити: розірвати шлюб; стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи відбував у відсутність сторін та їх представників. 09.05.2024 представник [PERSON] адвокат Саламанович О.Г. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив позов задовольнити. Також у матеріалах справи наявна заява [PERSON] , де вона просила розглядати справу у її відсутність, за наявними у матеріалах справи доказами. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Окрім того, просила суд після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Клис А.А. належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Однак причини неявки не повідомили та відзиву на позов, клопотань, заяв до суду не подали. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 01 листопада 2019 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що зроблено актовий запис за №659 (а.с.5). [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] (а.с.6). Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. На даний час вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Ухвалою суду від 14.03.2024 сторонам надався строк на примирення. Однак вони так і не помирилися, що підтвердив у судовому засіданні (30.04.2024) представник позивачки [PERSON] адвокат Саламанович О.Г. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між необхідно розірвати. Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що після фактичного припинення подружніх стосунків між сторонами, їхня малолітня донька [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. У відповідності\~до вимог\~ст.ст.\~180,\~181\~СК України,\~батьки зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття.\~За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~ Нормами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). При призначенні аліментів суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Оскільки відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та малолітній дочці належним чином матеріально не допомагає, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Як вбачається із матеріалів позову, [PERSON] є працездатною особою, стан здоров`я його задовільний, на утриманні непрацездатних батьків немає, а тому, він може належним чином утримувати свою малолітню доньку та забезпечувати її усім необхідним. Доказів, які б свідчили протилежне, суду не надано. Таким чином, враховуючи наведені вище вимоги закону та фактичні обставини, підтверджені дослідженими доказами, суд вважає, що на підставі ст.183 СК України зі [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.11.2023 (дата поштового відправлення) та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України). З урахуванням вказаних вимог закону, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду (в частині вимог про розірвання шлюбу) у розмірі 1073грн. 60коп. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, що становить 1073грн. 60коп.

Outcome: approved