Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

15 березня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідачку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував з відповідачкою у шлюбі, який рішенням Богуславського районного суду Київської області від 05.03.2015 у справі №358/227/15-ц, було розірвано. Він та відповідачка є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Богуславської районної державної адміністрації Київської області від 15 липня 2016 року № 357, було визначено місце проживання дочки - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Розпорядженням Богуславської районної державної адміністрації Київської області від 31 серпня 2020 року № 184, було визначено місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] . З січня 2020 року [PERSON] не цікавиться життям своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , з дітьми не спілкується, обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання своїх дітей не займається, за весь період навчання дітей в ОЗО Богуславському НВО «Ліцей №3 - МАН» не цікавилась навчанням дітей, не відвідувала батьківські збори, не виходить на зв`язок з учителями. Абсолютно не цікавиться життям дітей, не приймає участі в їхньому вихованні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ними. Діти постійно проживають з ним (позивачем) за місцем його реєстрації. Посилаючись на положення ст.ст. 164, 165 СК України позивач просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Чайка О.В., позов підтримали, посилаючись на вищевказані факти та докази. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що погодиться з будь-яким рішенням суду щодо позбавлення її батьківських прав. При цьому пояснила, що її дочка [PERSON] після розірвання шлюбу стала проживати з чоловіком, а син [PERSON] до 2020 року проживав разом з нею, однак почав тікати з дому і в решті став жити з батьком та сестрою. До дітей вона відношення не має, їх не бачить і не спілкується, оскільки діти не бажають спілкуватися з нею, а примусити їх вона не може. На запитання відповіла, що свого житла немає, натепер не працює, має заборгованість по аліментах через малі доходи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Богуславської міської ради - Калінська О.А. в судовому засіданні враховуючи досліджені матеріали справи та те що відповідачка [PERSON] є особою, яка свідомо злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і визнала це в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення позову та вважала за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей. Також надала суду висновок органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради № 112/5 від 19.04.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо дітей: дочки [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідачки, представника третьої особи, свідків та дослідивши письмові докази, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який між ними розірвано 05 березня 2015 року, що підтверджується копією рішення Богуславського районного суду Київської області №358/227/15-ц від 05.03.2015 (а.с. 14). [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, являються батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.07.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції Київської області, [INFO] народився [PERSON] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] - відповідач у справі (а.с.11). Відповідно до копії судового наказу Богуславського районного суду Київської області від 23 лютого 2022 року з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку боржника, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 21 грудня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.17). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах виданого державним виконавцем Богуславського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 21.02.2024, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів за вищевказаним рішення суду за період з 01 грудня 2021 по 30.09.2022 у розмірі 40 446,50 грн (а.с.18). Також на підтвердження ухилення відповідачки від сплати аліментів надано розрахунок заборгованості по аліментах станом на 08.03.2024, з якого вбачається що [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів за вищевказаним рішення суду за період з 01 грудня 2022 по 31.019.2024 у розмірі 97 515,74 грн (а.с.19). Згідно копії розпорядження про визначення місця проживання дитини № 357 виданого головою Богуславської районної державної адміністрації Київської області [PERSON] 15.07.2016, вбачається, що місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , визначено разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). З копії розпорядження про визначення місця проживання дитини № 184 виданого т.в.о. голови Богуславської районної державної адміністрації Київської області О.П.Салати 31.08.2020, вбачається, що місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , визначено разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Крім того, той факт, що діти сторін проживають із батьком - [PERSON] , підтверджується довідкою про склад сім`ї № 3131 від 10.12.2021, виданою КП БМР «Богуславблагоустрій» (а.с. 13). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання № 24 від 27.03.2024, який складено за участю начальника служби в справах дітей Богуславської РДА Київської області Калінської О.А., головного спеціаліста Бурбана А.І. та спеціаліста І категорії Молодик Т.П. , підтверджується факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають давно з батьком - [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Діти знають про порушення батьком питання про позбавлення їх матері [PERSON] відносно них батьківських прав, оскільки мати не цікавиться їх життям та не спілкується з ними і їм не допомагає, вихованням не займається (а.с. 57-59). За інформацією КНП БМР «Богуславський ЦПМСД» № 125-20 від 25.03.2024, діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають під наглядом лікаря педіатра Пивоварової Н.В . Дітей на огляд до лікаря приводить батько - [PERSON] . Мати дітей [PERSON] останні три роки з дітьми на огляд не приходила, станом здоров`я дітей не цікавиться (а.с.51). Відповідно до характеристики №01-13/46 виданої 31.05.2023 директором Опорного закладу освіти Богуславського навчально-виховного об`єднання «Ліцей № 3 - Мала академія наук» Богуславської міської ради Київської області Байбуз Л.Ф., вбачається що [PERSON] навчався в ліцеї з 01 вересня 2019 року та за час навчання проявив себе дисциплінованим, відповідальним учнем. За весь період навчання дитини в закладі з класним керівником спілкувався лише батько [PERSON] , який відповідально ставиться до виховання та навчання свого сина, постійно підтримував зв`язок з вчителями, цікавився успіхами і поведінкою дитини в школі. Дитина завжди охайна і доглянута. Мати [PERSON] - [PERSON] , за весь період навчання дитини в закладі навчанням сина не цікавилася, батьківські збори не відвідувала, на зв`язок з учителем [PERSON] не виходила (а.с.31). Аналогічні дані зазначені й у характеристиці №01-13/45 виданій 31.05.2023 директором Опорного закладу освіти Богуславського навчально-виховного об`єднання «Ліцей № 3 - Мала академія наук» Богуславської міської ради Київської області Байбуз Л.Ф. , на ім`я дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 32). Характеристиками директора Опорного закладу освіти Богуславського академічного ліцею № 1 Богуславської міської ради Київської області Івченко К.А. за № 93 та № 94 від 04.03.2024, підтверджується що [PERSON] , [INFO] , учень 5-Е класу та учениця 8-Г класу - [PERSON] , [INFO] , здобувають освіту у ОЗО Богуславський академічний ліцей № 1 з 01 вересня 2023 року. За час навчання діти проявили себе дисциплінованими і відповідальними учнями. Програмний матеріал засвоюють на достатньому та високому рівні. Учні дотримуються правил внутрішнього розпорядку, уроків без поважних причин не пропускають, беруть активну участь у класних і загальношкільних заходах. Товаришують з однокласниками. Батько приділяє належну увагу вихованню дочки та сина (а.с.34-35). Довідкою директора Опорного закладу освіти Богуславського академічного ліцею № 1 ОЗО Богуславської міської ради Київської області Івченко К.А. № 88 від 29.02.2024 про участь батьків учня 5-Е класу - [PERSON] та учениці 8-Г класу - [PERSON] у шкільному житті дітей, підтверджується, що учні регулярно відвідують заняття в ліцеї, діти завжди охайні, оглянуті. Батько дітей [PERSON] спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дітей. Мати [PERSON] контакту із ліцеєм де навчаються діти не підтримує, із вчителями не спілкується, діти до ліцею та додому ходять самі (а.с. 33). Згідно довідки Богуславського районного центру дитячої та юнацької творчості Богуславської міської ради Київської області №01-08/05 від 23.02.2021, дочка [PERSON] - [PERSON] навчається в гуртках «Образотворче мистецтво» та тістопластики «Солоне тісто» з 01 листопада 2016 року, а його син - [PERSON] навчається у вказаних гуртках з 15 вересня 2020 року (а.с. 25, 26). [PERSON] та [PERSON] мають позитивну характеристику Богуславського районного центру дитячої та юнацької творчості Богуславської міської ради Київської області видану 24.02.2021, в якій зазначено, що діти зарекомендували себе, як здібні та талановиті учні. Батько дітей [PERSON] приділяє належну увагу вихованню своїх дітей (а.с. 25). З відповіді голови Богуславської міської ради Київської області від 02-14/420 від 11.02.2021 наданої [PERSON] у відповідь на його заяву від 26.01.2021 року щодо вжиття заходів до колишньої дружини [PERSON] , яка не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дітей вбачається, що за результатами розгляду завяви спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї в телефонному режимі роз`яснено [PERSON] про обов`язок утримувати та виховувати дітей незалежно від місця їх проживання та вказано на відповідальність передбачену законодавством за невиконання батьківських обов`язків (а.с.21). З копії постанови Богуславського районного суду Київської області від 26.03.2021 №358/192/21 (провадження № 3/358/119/21), вбачається, що відповідачка [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Зокрема, з постанови вбачається, що [PERSON] не приймає участі у вихованні своїх дітей та не відвідує їх за місцем проживання по [ADDRESS] (а.с.23). Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради в своєму висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 112/5 від 19 квітня 2024 року, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дітей: дочки [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] , оскільки це буде відповідати інтересам дітей. Окрім вказаних письмових доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, за клопотанням позивача допитані свідки, які надали наступні пояснення. Так, свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивача [PERSON] та хрещеною мамою братового сина [PERSON] , проживає в по [ADDRESS] , в судовому засіданні повідомила, що позивач виховує сам дочку [PERSON] та сина [PERSON] і забезпечує всім необхідним дітей, які відвідують гуртки, беруть участь у змаганнях. Мати дітей [PERSON] не навідується до дітей та не займається їх вихованням. Діти втратили до неї будь-які хороші почуття та родинний зв`язок з нею. Так, свідок [PERSON] , в судовому засіданні повідомила, що вона проживає в по [ADDRESS] , і дуже добре знає, що [PERSON] займається вихованням своїх дітей [PERSON] та [PERSON] з самого їх дитинства. Підтверджує також той факт, що коли син [PERSON] проживав разом з мамою [PERSON] в гуртожитку, він часто залишався сам наодинці та нерідко був голодним, тікав від мами і натепер вже тривалий час діти проживають саме з батьком по [ADDRESS] . [PERSON] її батько пропонував надати для проживання з дітьми свій будинок [ADDRESS] , однак вона відмовилася і залишилася проживати в гуртожитку. Мати [PERSON] не займається вихованням своїх дітей. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , в присутності педагога Олексієнко Оксани Миколаївни , в судовому засіданні пояснила, що мешкає з батьком [PERSON] . Мати [PERSON] з нею починаючи з 2016 року не спілкується, матеріально не допомагає та не вітає її з днем народження, а коли вони проживали разом мати часто її била. Також пояснила, що вона повністю підтримує думку свого батька про позбавлення батьківських прав матері [PERSON] щодо неї. Батько ніколи не чинив перешкод у спілкуванні з матір`ю [PERSON] . Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , в присутності педагога Олексієнко Оксани Миколаївни , в судовому засіданні погодився, що його матір потрібно позбавити батьківських прав, оскільки він втратив з нею всі зв`язки. На даний час він проживає з батьком та сестрою [PERSON] . Мати [PERSON] з ними не бачиться, не спілкується, матеріально не допомагає. Таким чином свідки підтвердили факт, що відповідачка не приймає участі у вихованні дочки та сина, та свідомо ухиляється від виховання дітей. Спірні правовідносини регулюються нормами матеріального права визначені, зокрема, Сімейним кодексом України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, частиною 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З аналізу вказаної статті, суд вважає, що зазначені підстави є вичерпними та позбавлення батьківських прав є правом, а не обов`язком суду. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 9 даної Конвенції, передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Суд також наголосив, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний суд у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року у справі № 215/3495/21 у п.53 - «Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини діях батьків». У п.54 зазначеної постанови Верховний суд зазначив: «Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17». Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Так, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позивач [PERSON] надав суду переконливі докази, які свідчать про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , що визначені пунктом другим частини першої ст. 164 СК України. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки та сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, що об`єктивно підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] та поясненнями дітей [PERSON] та [PERSON] . Яких-небудь перешкод у спілкуванні із дітьми позивач відповідачці не чинив. Сама відповідачка [PERSON] не чинить ані спроб, ані бажання щодо корегування своєї поведінки, не здатна проявити свою турботу та піклуватися про своїх дітей. Так, за змістом п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, коли вони свою винною поведінкою, свідомо нехтуючи своїми обов`язками та інтересами дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Отже, належними доказами судом встановлено, що відповідачка по справі [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, в їх утриманні участі не приймає, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, навіть не спілкується, що підтверджено дослідженими в ході судового засідання письмовими доказами. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені суттєві порушення прав непонолітніх дітей з боку їх матері. Невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання дітей, негативно впливає на їх розвиток, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Оцінюючи досліджені по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] має бути позбавлена батьківських прав щодо дітей: дочки [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вона свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, будь-яких спроб виправити свою поведінку не робить і не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved