Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

У січні 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.11.2021 між ТОВ « АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5053500. Сума кредиту 20000 грн. на строк 30 днів. Згідно п. 1.5.1 Договору стандартна процентна ставка становить 1, 90 % в день. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 11.11.2021 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір про надання споживчого кредиту №5053500 після заповнення Відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://creditplus.ua/. 11.11.2021 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору N?5053500, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор М819267, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 11.11.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 5053500 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 10.04.2023р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №10.04/23-Ф1, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ №10.04/23-Ф1 від 10.04.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 48 500,00 грн. Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконує і станом на має заборгованість в загальному розмірі 48500,00 грн., позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2024 року, цивільну справу передано для розгляду судді Романишеній І.П. Ухвалою суду від 11.03.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 0600256584694), проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 08.04.2024 року на електронну пошту суду надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого представник відповідача вказував, що відповідач визнає позов частково в частині тіла кредиту та частково за відсотками. Зазначив, що відповідно п.1.5.1 Договору процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах строку кредиту вказаного в п. 1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки. У розділі 4 цього Договору прописаний порядок та умови продовження строку кредитування (пролонгація), проте основною умовою визначено те, що продовження строку кредиту можливе лише за ініціативою споживача. Як вбачається з доданого до позову графіку платежів позивач проценти за користування кредитом обраховував з 11.11.2021р. по 10.12.2021р., тобто протягом 30 днів виходячи із зниженої процентної ставки - 0,76% за кожний день, в подальшому з 12.12.2021 р. по 24.02.2022р., тобто протягом 63 днів, виходячи з процентної ставки 1,90% за кожний день. Таким чином, строк кредитування склав 93 дні, замість 30 днів передбачених Договором. Відповідач [PERSON] з ініціативою продовжити строк кредиту не виходила і ніяких дій направлених на це не вчиняла. Позивач же зі своєї сторони не надав до суду доказів того, що споживач зверталася до кредитора з ініціативою продовження строку кредитування. Отже, в даному випадку строк кредитування визначений договором у 30 днів та сплив 10.12.2021р., а тому нарахування всіх процентів після зазначеної дати є таким, що не відповідає чинному законодавству і умовам кредитного договору. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 11.11.2021 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір про надання споживчого кредиту №5053500 після заповнення Відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://creditplus.ua/. 11.11.2021 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору N?5053500, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор М819267, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 11.11.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 5053500 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно п. 1.3 договору сума кредиту 20000 грн. на строк 30 днів. Згідно п. 1.5.1 Договору стандартна процентна ставка становить 1, 90 % в день. Згідно умов вказаного Договору відповідачу було надано кредит у сумі 20000 грн., а відповідач зобов`язалась повернути отримані кошти. Відповідно до п. 4.1 Договору Строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2. (шп. 4.2.1-4.2.4.) Договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) Договору. Згідно п. 4.3.1 Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строкукредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев?яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку. 10.04.2023р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №10.04/23-Ф1, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ №10.04/23-Ф1 від 10.04.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає: 48 500,00 грн. Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконує і має заборгованість в загальному розмірі 48500 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 20000 грн., заборгованості за відсотками - 28500 грн., позивач просить позов задовольнити. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за Договором виконав належним чином. Однак, після отримання кредитних коштів відповідач не виконав зобов`язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відтак, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання за Договором сума заборгованості з боку відповідача становить 48500,00 грн. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. В даному випадку суд відхиляє доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, що строк кредитування визначений договором у 30 днів та сплив 10.12.2021р., а тому нарахування всіх процентів після зазначеної дати є таким, що не відповідає чинному законодавству і умовам кредитного договору, оскільки станом на момент закінчення строку кредиту у відповідача була наявна заборгованість за договором, а тому у відповідності до п.4.3.1 Договору відбулась автоматична пролонгація на 90 днів. За таких обставин, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, тому суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення грошових коштів за кредитним договором підлягає задоволенню. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved