Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В., яким просить визнати таким,що не підлягає виконанню виконавчий напис № 34180 від 07 жовтня 2021 року, вчинений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором № 074779-КС-002 від 29 січня 2020 року у розмірі 24133,55 гривень. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. було відкрито виконавче провадження №67324270 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. від 07 жовтня 2021 року №34180 про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором №074779-КС-002 від 29 січня 2020 року в розмірі 24133 гривень 55 копійок. \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки йому не було надіслано письмову вимогу про усунення порушень кредитного договору та були відсутні відомості про безспірність вимоги, так як борг в повному обсязі позивач не визнає. \~ \~ \~ \~Також позивач зазначив, що діюча редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. \~ \~ \~ \~Кредитний договір, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», вчинено без нотаріального посвідчення, що унеможливлює вчинення на ньому виконавчого напису нотаріуса. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19 липня 2023 року справу передано до Харківського районного суду Харківської області за територіальною підсудністю. \~ \~ \~ \~Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 вересня 2023 року, справу передано в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2023 року справу прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання з викликом сторін. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2023 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. копію квитанції за надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання позивачу письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором №074779-КС-002 від 29 січня 2020 року. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки, причини неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. \~ \~ \~ \~Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 07 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 34180, відповідно до якого з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» стягнуто заборгованість за кредитним договором №074779-КС-002 від 29 січня 2020 року у розмірі 23483 гривень 55 копійок за період з 19 лютого 2020 року по 21 вересня 2021 року та 650 гривень 00 копійок виконавчого збору, а всього 24133 гривень 55 копійок. \~ \~ \~ \~29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67324270 з виконання виконавчого напису № 34180 від 07 жовтня 2021 року. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39\~Закону України\~«Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Судом встановлено, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 07 жовтня 2021 року, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між відповідачем та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. За вказаних обставин суд доходить висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Суд під час розгляду даної цивільної справи не вбачає підстав для відступлення від вказаних вище висновків щодо застосування норм права Верховного Суду. Враховуючи наведене та вказані вище висновки щодо застосування норм права Верховного Суду, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оцінюючи інші доводи та аргументи позивача, викладені в позовній заяві, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, викладеною зокрема в рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, N 303-A, параграф 29). Враховуючи підстави, з яких суд задовольняє позовні вимоги, суд не вбачає необхідності надавати оцінку по суті іншим доводам і аргументам позивача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 гривень. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і

Outcome: approved