Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

26.02.2024 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу об?єкта нерухомого майна у вигляді квартири [ADDRESS] , укладений 17 листопада 1997 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстрований на товарній біржі "Центральна одеська біржа" за № 3774. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивач не з`явився, подав до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій вона просив суд розглянути справу без його участі та просив задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не надали Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2\~ст. 191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.1997 року між позивачкою та відповідачами за позовом було укладено договір № 3774 щодо купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,0 кв.м., загальною площею 31,7 кв.м. за ціною у розмірі, яка зазначена як ціна позову. Договір посвідчено та зареєстровано на товарній біржі "Центральна одеська біржа" за участі директора та експерта біржі, а також на виконання п.9 договору зареєстровано в бюро технічної інвентаризації об?єктів нерухомого майна. Обставина щодо належної реєстрації об?єкта нерухомого майна за [PERSON] підтверджується відповіддю КП «БТІ та РОН» Одеської міської ради № 32992/04-04 від 18.01.2024 року. Судом встановлено, що сторони договору досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору. Всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов?язків, перехід права власності, і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало їх внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаного об?єкта нерухомого майна, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеній чинним законодавством України в 1997 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу, сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред?являлися. Я повністю сплатила за договором, вселилася до квартири, зареєстрована там, несу обов?язки з утримання належного мені майна. Згідно даних інформаційної довідки від 25.02.2024 року з Єдиного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що дані про реєстрацію права власності на кв. [ADDRESS] за [PERSON] не перенесені до Єдиного реєстру прав власності на об?єкти нерухомого майна, який функціонує з 01.01.2013 року. Уповноважені суб?єкти, які здійснюють реєстрацію, припинення прав на об?єкти нерухомого майна повідомили позивачці, що договір купівлі-продажу № 3774 від 17.11.1997 року, який укладено на біржі не прирівнюється до нотаріально посвідчених, зокрема стороною угоди зазначено особу, яка на час укладення була неповнолітньою, що унеможливлює перенесення даних про реєстрацію права власності до нового реєстру, а також можливість розпорядитися цим майном на власний розсуд, що є безумовною підставою для судового захисту шляхом визнання спірної угоди дійсною. Відповідно до положень чинного законодавства право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки угода укладена у листопаді 1997 року, коли діяв ЦК УРСР (в редакції 1963 року), тому спірні правовідносини підлягають регулюванню за нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов?язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов?язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.47 ЦК України (1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов?язкове лише у випадках, зазначених у законі. За змістом договору купівлі-продажу №3774 від 17.11.1997 року вбачається, що договір укладено у відповідності до вимог ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" та відповідно до п.10 договору не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. Разом з тим глава 20 ЦК УРСР 1963 року не передбачала обов?язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, предметом якого є квартира. Наведене у сукупності свідчить, що зазначені норми права не ставили в обов?язок сторін необхідність нотаріального посвідчення угоди. Згідно положення Закону України «Про товарну біржу» в редакції, діючий на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржи та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня, а необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу, якими відмежені об?єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. Зокрема, у редакції закону не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього Закону. Згідно з ч.2 ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд зазначає, що оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», тому суд вважає, що є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна - кв. [ADDRESS] , від 17.11.1997 року, реєстраційний №3774, оформленого на Товарній біржі «Центральна одеська біржа" дійсною. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.ст. 5, 15, 16, ЦК України від 16.01.2003 року, ст.ст. 41, 42, 47, 86, 128, 153, 220, 224, ЦК УРСР від , ст. 41 Конституції України, ст. 15 Закону України «Товарну біржу»,

Outcome: approved