Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що 15 квітня 2013 року між [PERSON] і громадянкою Китаю - [PERSON] було укладено шлюб в Бюро реєстрації шлюбів Відділу цивільного адміністрування провінції Цзянсі, номер свідоцтва [NUMBER] . Від спільного подружнього життя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 17.10.2013 року Генеральним консульством України в Шанхаї. Після народження дитини сторони нетривалий період проживали в Шанхаї , а згодом в Таїланді. З січня 2016 року сторони проживали в м. Кропивницький разом з малолітнім сином. 09 березня 2016 року відповідач отримала посвідку на постійне місце проживання № [NUMBER] в Україні, орган, що видав 3501. Місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . В лютому 2020 року відповідачка повідомила, що вирішила залишити територію України та повернутися в Китай . Сторони досягли спільної згоди, що дитина залишається проживати з батьком в Україні, а відповідач буде приїздити до сина, спілкуватиметься з ним без обмежень за допомогою технічних засобів та прийматиме і надалі активну участі у його вихованні та утриманні. 05 березня 2020 року відповідачка, забравши всі свої особисті речі перетнула державний кордон України. Нетривалий період часу [PERSON] майже щоденно телефонувала до дитини, спілкувалась з ним та з позивачем, проявляла інтерес до їх справ, повідомляла що сумує за ними, а також що при першій можливості обов`язково повернеться в Україну. З часом спільні розмови між сторонами ставали менш частини та тривалими, а згодом і зовсім стали дуже епізодичними. Рішенням Народного суду повіту Фенсінь провінції Цзянсі Китайської Народної Республіки (2022) Гань 0921 Мінь Чу № 2171 зі шлюборозлучного спору між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , яке вступило в силу 18.03.2023 року, було розірвано шлюб, виховання дитини та витрати на виховання взяв на себе [PERSON] , позивачка [PERSON] має право відвідувати сина, якщо це не заважатиме нормальному навчанню та життю. З 2020 року відповідач жодним чином не піклується про сина, не цікавиться його життям, станом здоров`я, навчанням, не піклується про його фізичний і духовним розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, не спілкується з дитиною, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу щодо його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, не проявляє заінтересованості в подальшому житті сина та не відвідувала жодного разу день народження дитини. Зазначає, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. За вказаного, змушений звернутись до суду із позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2024 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито загальне позовне провадження по справі та витребувано від Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . 25 квітня 2024 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда суддею Варакіною Н.Б. закрито підготовче провадження у справі та витребувано від Державної прикордонної служби України, інформацію, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» про перетинання державного кордону України за період з 05.03.2020 року по 05.04.2024 року - [PERSON] (англійською мовою [PERSON] ), стать - жіноча, [INFO] , національність - хань, громадянство - Китай , номер посвідчення особи громадянина [NUMBER] . 16 травня 2024 року від Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради надійшли висновок та рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову не заперечив, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 квітня 2013 року між [PERSON] і громадянкою Китаю - [PERSON] було укладено шлюб в Бюро реєстрації шлюбів Відділу цивільного адміністрування провінції Цзянсі, номер свідоцтва [NUMBER] . Від спільного подружнього життя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 17.10.2013 року Генеральним консульством України в Шанхаї. Відповідно до свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] його батьками є - « БАТЬКО » - [PERSON] , громадянство Україна та «МАТИ» - [PERSON] , громадянство Китай . Після народження дитини сторони нетривалий період проживали в Шанхаї , а згодом в Таїланді. З січня 2016 року сторони проживали в м. Кропивницький разом з малолітнім сином. 09 березня 2016 року відповідач отримала посвідку на постійне місце проживання № [NUMBER] в Україні, орган, що видав 3501. Місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . В лютому 2020 року відповідачка повідомила, що вирішила залишити територію України та повернутися в Китай . Сторони досягли спільної згоди, що дитина залишиться з батьком в Україні, а відповідач буде приїздити до сина, спілкуватиметься з ним без обмежень за допомогою технічних засобів та прийматиме і надалі активну участі у його вихованні та утриманні. 05 березня 2020 року відповідачка, забравши всі свої особисті речі перетнула державний кордон України, а дитини залишилась з позивачем. Нетривалий період часу [PERSON] майже щоденно телефонувала до дитини, спілкувалась з ним та з позивачем, проявляла інтерес до їх справ, повідомляла що сумує за ними, а також що при першій можливості обов`язково повернеться в Україну, але з часом спільні розмови між сторонами ставали менш частини та тривалими, а згодом і зовсім стали дуже епізодичними. Рішенням Народного суду повіту Фенсінь провінції Цзянсі Китайської Народної Республіки (2022) Гань 0921 Мінь Чу № 2171 зі шлюборозлучного спору між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , яке вступило в силу 18.03.2023 року, було розірвано шлюб, виховання дитини та витрати на виховання взяв на себе [PERSON] , позивачці [PERSON] має право відвідувати сина, якщо це не заважатиме нормальному навчанню та життю. Відповідно до довідки квартального комітету №4 від 13.03.2024 року - [PERSON] зареєстрований та проживає у [ADDRESS] . Склад сім`ї - [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ) не проживає з березня 2020 року по теперішній період. Відповідно до довідки квартального комітету №4 від 24.11.2023 року - [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні батька гр. [PERSON] . З 01 вересня 2019 року неповнолітній [PERSON] відвідує заняття у приватній організації «Приватний заклад позашкільної освіти «Мозаїка» (наразі відвідує додаткові заняття за програмою підготовки до атестації в 5 класі), що підтверджується Довідкою № 6/24 від 05.04.2024 року виданої ПО «Приватний заклад позашкільної освіти «Мозаїка». З 19 серпня 2022 року неповнолітній [PERSON] навчається у ПЗ ЗСО «Київський ліцей сучасних освітніх технологій «Вікторі» міста Києва на дистанційній формі, що підтверджується Довідкою № 30 від 05.04.2024 року виданої ПЗ ЗСО «Київський ліцей сучасних освітніх технологій «Вікторі». Відповідно до довідок з навчальних закладів вбачається, що договори про надання освітніх послуг, оплату за навчання, курси пов`язані з навчанням та інші витрати здійснює позивач - [PERSON] . Як вбачається з висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради № 3004/19 від 23.04.2024 року, факт ухиляння гр. [PERSON] від виконання батьківських обов`язків підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради № 3004/19 від 23.04.2024 року, орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 14.05.2024 року № 530 висновок було затверджено. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 зазначеної статті). Таким чином, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача, та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням дитини та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до сина будь-якої батьківської уваги та турботи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує та не бажає виконувати своїх батьківських обов`язків відносно дитини [PERSON] , а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. При цьому, суд наголошує на тому, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду про поновлення батьківських прав (ВС постанова 459/3411/18). У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 1211,20 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved