Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] через свого представника - адвоката Харчука О.П. звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , ПрАТ «ВФ Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про скасування арешту на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначила, що 11.01.1982 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було видано довідку № 023/1144 про те, що [PERSON] рішенням Київського міськвиконкому № 1946/1 від 04.12.1981 року затверджена членом ЖБК «Лепсе-2» і їй дозволено внести кошти за трьох кімнатну квартиру. 06.08.1982 року [PERSON] було видано ордер № 033368 на право зайняття трьох кімнатної квартири [ADDRESS] . 21.02.1996 року ЖБК «Лепсе-2» було видано довідку № 181 про те, що [PERSON] , яка являється власником квартири [ADDRESS] , повністю виплатила пайовий внесок на квартиру в розмірі 11 409 руб. Отже, [PERSON] являється членом ЖБК «Лепсе-2» з 1982 року. Квартира не продана, не під заставою, в спорі і під арештом не перебуває. Згідно довідки ЖБК «Лепсе-2» № 40 від 01.02.2007 року вбачається, що [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] . Сума пайового внеску за квартиру сплачена 15.10.1990 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. Згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 30.03.2007 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 439-С від 13.03.2007 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 27.04.2007 року за № 41/30092, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Проте, 12.12.2023 року [PERSON] при реєстрації права власності в держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: зі сформованої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 358005030 стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 1711328, зареєстрований 24.02.2005 12:27:44 за № 1711328 реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова, 176/35, 10.02.2005, Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Також, згідно інформаційної довідки № 358005030 значиться, що власником квартири [ADDRESS] нібито є [PERSON] . 26.12.2023 року [PERSON] звернулась до Київського державного нотаріального архіву, щодо отримання копії постанови, на підставі якої було накладено арешт. 29.12.2023 року Київським державним нотаріальним архівом було надано копію постанови про арешт майна боржника від 10.02.2005 року, прийнятої відділом державної виконавчої служби Святошинського району м. Києва. Відповідно до отриманої копії постанови, арешт на квартиру було накладено на підставі виконання виконавчого листа 2-2953, виданого 21.11.2003 року Святошинським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] , є донькою [PERSON] і ніколи не була власником квартири [ADDRESS] , на користь УГГ ДСП «УМЗ» 1 143, 07 грн. боргу. Згідно відповіді начальника Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» Ященко Н. № 062/14-1047 від 30.01.2024 року за даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] не проводилась. 08.01.2024 року [PERSON] звернулася до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою, в якій просила скасувати арешт з квартири [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності. За результатами розгляду заяви про скасування арешту з майна, [PERSON] отримала відповідь за підписом начальника відділу Василевського А. за вих. № 620 від 10.01.2024 року, з якої вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні у Відділі виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) не перебувають та зареєстрованими не значаться. Встановити засобами Автоматизованої системи виконавчого провадження, при виконанні якого виконавчого документу державним виконавцем внесено обтяження за номером 1711328, зареєстроване 24.02.2005 року на підставі постанови 176/35 від 10.02.2005 року Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, не виявляється можливим, у зв`язку із початком функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з 2009 року. Враховуючи відсутність у Відділу підстав та технічної можливості для припинення обтяження майна [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) за номером 1711328, зареєстроване 24.02.2005 року на підставі постанови 176/35 від 10.02.2005 року Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, дане питання може бути вирішено заінтересованою особою в судовому порядку. Таким чином, вважала, що наявність арешту квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , створює для неї перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження даною квартирою, а тому вона змушена звернутися до суду щодо зняття даного арешту. Тому, просила скасувати (зняти) арешт з квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 1711328, зареєстрований 24.02.2005 року 12:27:44 за № 1711328, реєстратор: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова, 176/35, 10.02.2005, Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с. 39). Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 54). Учасники процесу в судове засідання не з`явились. Від представника позивача - адвоката Харчука О.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач - ПрАТ «ВФ Україна», який в установленому порядку повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем її реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк була повідомлена в ухвалі про відкриття провадження у справі від 08.03.2024 року. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про судове засідання, про причини своєї неявки не повідомив, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про скасування арешту на нерухоме майно. Третя особа пояснення щодо позову не подала, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно довідки року виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 023/1144 від 11.01.1982 [PERSON] рішенням Київського міськвиконкому № 1946/1 від 04.12.1981 року затверджена членом ЖБК «Лепсе-2» і їй дозволено внести кошти за трьох кімнатну квартиру (а.с. 12). 06.08.1982 року [PERSON] було видано ордер № 033368 на право зайняття трьох кімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно довідки ЖБК «Лепсе-2» № 181 від 21.02.1996 року [PERSON] , яка являється власником квартири [ADDRESS] , повністю виплатила пайовий внесок на квартиру в розмірі 11 409 руб. [PERSON] являється членом ЖБК «Лепсе-2» з 1982 року. Квартира не продана, не під заставою, в спорі і під арештом не перебуває (а.с. 14). Згідно довідки ЖБК «Лепсе-2» № 40 від 01.02.2007 року [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] . Сума пайового внеску за квартиру сплачена 15.10.1990 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення (а.с. 15). Згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 30.03.2007 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 439-С від 13.03.2007 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 27.04.2007 року за № 41/30092, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 358005030 від 12.12.2023 року на квартиру [ADDRESS] , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 1711328, зареєстрований 24.02.2005 12:27:44 за № 1711328 реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова, 176/35, 10.02.2005, Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Власником квартири [ADDRESS] значиться [PERSON] (а.с. 19). Листом Київського державного нотаріального архіву № 5760/01-17 від 29.12.2023 року надано копію постанови про арешт майна боржника від 10.02.2005 року, прийнятої відділом державної виконавчої служби Святошинського району м. Києва. Відповідно до отриманої копії постанови, арешт на квартиру було накладено на підставі виконання виконавчого листа 2-2953, виданого 21.11.2003 року Святошинським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] , є донькою [PERSON] і ніколи не була власником квартири [ADDRESS] , на користь УГГ ДСП «УМЗ» 1 143, 07 грн. боргу (а.с. 24-25). Згідно відповіді начальника Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» Ященко Н. № 062/14-1047 від 30.01.2024 року за даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] не проводилась (а.с. 22). Відповідно до відповіді Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за підписом начальника відділу Василевського А. за вих. № 620 від 10.01.2024 року, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні у Відділі виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) не перебувають та зареєстрованими не значаться. Встановити засобами Автоматизованої системи виконавчого провадження, при виконанні якого виконавчого документу державним виконавцем внесено обтяження за номером 1711328, зареєстроване 24.02.2005 року на підставі постанови 176/35 від 10.02.2005 року Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, не виявляється можливим, у зв`язку із початком функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з 2009 року. Враховуючи відсутність у Відділу підстав та технічної можливості для припинення обтяження майна [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) за номером 1711328, зареєстроване 24.02.2005 року на підставі постанови 176/35 від 10.02.2005 року Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, дане питання може бути вирішено заінтересованою особою в судовому порядку (а.с. 23). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи вищевикладене, на час звернення з позовом до суду за наявності заборон, накладених на майно позивача, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Більш того, підстав для продовження обтяження на зазначене майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб, оскільки суду не надано доказів щодо існування підстав для продовження обтяження на майно позивача або ж наявності стосовно нього на теперішній час виконавчого провадження, у якому останній є боржником, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved