Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 15 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області, між [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 27. Від шлюбу сторони мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] , який на даний час зареєстрований та проживає разом з позивачем за однією адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з нею. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У сторін різні погляди на життя. З вини обох сторін, сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливими. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2022 року. За таких обставин, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Спору щодо місця проживання дитини та щодо поділу майна у позивача та відповідача немає. Позивач зазначає, що вони з відповідачем разом не проживають. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини на достатньому рівні. Спільна дитина потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя, зокрема, витрат на одяг, харчування, медичний догляд, шкільне знаряддя, а також для забезпечення належного рівня освіти. В свою чергу, позивач не має можливості самостійно утримувати дитину та потребує гарантії в тому, що в майбутньому відповідач не припинить перерахунок грошових коштів на утримання дитини, користаючись особистими чи іншими мотивами. Звертає увагу суду на те, що відповідач мас офіційне місце роботи та обіймає посаду фрезувальника в ПП «Галіол», що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова. буд. 7, що свідчить про те, що відповідач отримує стабільний дохід та матиме змогу сплачувати аліменти. Тому, позивач просить суд: розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області, актовий запис № 27; стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитиною. Ухвалою суду від 16 січня 2024 року за позовом було відкрито провадження та справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, 15.04.2024 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, 15.04.2024 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, проти розлучення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Зазначене твердження викладене в ст. 141 Сімейного кодексу України, згідно із якою - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що між 15 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області, між [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 27, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 жовтня 2012 р. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 листопада 2013 р. Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 26.12.2026 року. Про існування спору з приводу майна, набутого за час перебування у шлюбі, подружжям не заявлено. Спору з приводу визначення місця проживання спільних дітей також не заявлено. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а тому подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Щодо вимоги про стягнення аліментів, судом встановлено, що відповідач є працездатним, інших осіб на своєму утриманні не має, працевлаштований, а тому має можливість виконувати свій обов`язок щодо утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , до його повноліття. З заявленим розміром аліментів на утримання дитини відповідач погодився, подавши до суду заяву про визнання позову. На підставі встановлених обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору по даній категорії позовних вимог.

Outcome: approved