Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 02 грудня 1980 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] у Великотроянівській сільській раді Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис № 12. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначений шлюб виявився невдалим, сім`я розпалася остаточно та станом на сьогоднішній день існує формально. Причина розпаду сім`ї полягає в тому, що позивач з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. Протягом останніх років сімейні відносини між сторонами погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сумісне життя та збереження сім`ї стало неможливим. Між сторонами зникло почуття любові та взаємоповаги, вони стали чужими людьми. На протязі двох років сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. В результаті цього, позивач прийшов до висновку, що розлучення це єдиний вихід для сторін побудувати нове щасливе життя. Примирення між сторонами бути не може, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому просив строк для примирення не надавати. За таких обставин, позивач вважає, що відновлення їхньої родини в подальшому не можливе. Позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, а також у разі неявки відповідачки у судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суд не повідомила, також не подала відзив, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається, 02 грудня 1980 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Великотроянівській сільській раді Ульяновського району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис № 12/а.с.6/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач, наполягає на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Разом з тим суд констатує, що відповідачка в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки, окрім того їй було відомо про розгляд справи (її повідомлено телефонограмою), крім того вона відмовилась від отримання надісланих судових повісток, що саме по собі вказує, що вона не бажає зберегти шлюб та проживати в гармонії з позивачем. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідачки у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved