Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У лютому 2024 р. представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва невиплачену заробітну плату за період з 21.01.2023р. по 30.06.2023р. включно у розмірі 284 838,90 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 25.11.2023р. по день ухвалення судового рішення та стягнути понесені ним судові витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 918,39 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 20.01.2023р. визнано незаконним і скасовано Розпорядження Київського міського голови Кличка В.В. № 148 від 09.03.2022 про відсторонення [PERSON] Стягнуто із Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 564 724,08 грн. В іншій частині позову щодо поновлення позивача на посаді Начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» - відмовлено. 23.08.2023р. вказане рішення суду залишено без змін Постановою київського апеляційного суду . Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 09.03.2022р. по 20.01.2023р. виконано відповідачем у листопаді 2023р. Під час розгляду вказаного спору судами, термін дії укладеного контракту закінчився. Відтак, позивач не був допущений до виконання своїх трудових обов`язків. Відповідно, жодна заробітна плата позивачу не виплачувалася. У зв`язку із закінченням строку дії контракту, Київським міським головою прийнято розпорядження № 547 від 27.06.2023р. «Про звільнення [PERSON] » на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ. Заробітна плата за період з 21.01.2023р. по дату звільнення - 30.06.2023р. [PERSON] не була виплачена (період, який пройшов із часу ухвалення рішення Шевченківським районним судом м.Києва по дату звільнення). Жодних розрахунків про виплату усіх сум, що належить [PERSON] при звільненні, після 23.08. 2023р., позивач від відповідача не отримав. На момент пред`явлення позову у відповідача існує заборгованість перед позивачем по заробітній платі за період з 21.01.2023р. по 30.06.2023р. (115 робочих днів) та становить : 115х2 476, 86 = 284 838,90 грн. Просить позов задовольнити. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала. Надала відзив на позовну заяву в якому вказала, що 20.01.2023р. у справі № 761/10449/22 ухвалено рішення, відповідно до якого позов [PERSON] задоволено частково визнано незаконним і скасовано розпорядження Київського міського голови Кличка В.В. від 09.03.2022 № 148 про відсторонення, при цьому у поновленні позивача на посаді начальника ШЕУ Святошинського району - відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили 23.08.2023р. Під час розгляду вказаного спору судами, термін дії укладеного контракту закінчився, відповідно розпорядженням Київського міського голови від 27.06.2023р. № 547 звільнено [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ. Якщо працівника, відстороненого від роботи, не звільнено з роботи відповідно до закону, він має право бути допущеним до роботи після усунення підстав, або закінчення визначеного строку відсторонення, з якими пов`язувалося відсторонення працівника від роботи, або у зв`язку із скасуванням відповідного рішення роботодавця про таке відстронення. Наголошує, що термін дії укладеного контракту закінчився 30.06.2023, що не заперечує позивач у своєму позові, а усунення підстав, за якими пов`язувалося відстронення працівника від роботи відбулося після 23.08.2023р. (набрання законної сили) рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2023р.). Вказує, що оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не виконує роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством. Таким чином, [PERSON] не виконував роботу, жодна заробітна плата позивачеві не нараховувалася та не могла бути нарахована. Зазначає, що ШЕУ Святошинського району виплачено на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 5 місяців. Просить відмовити у задоволенні позову. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Київського міського голови від 09.03.2022р. № 148 начальника Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва Каневського с.Г. відсторонено від займаної посади з 09.03.2022року до закінчення строку дії правового режиму воєнного стану/а.с.12/. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2023р. визнано незаконним і скасовано розпорядження Київського міського голови Кличка В.В. № 148 від 09.03.2022 про відсторонення [PERSON] Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва на коритсь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 564 724,08 грн. та стягнуто судові витрати/а.с.15-20/. Постановою Київського апеляційного суду від 23.08.2023р. рішення Шевченкіського районного суду м. Києва від 20.01.2023р. залишено без змін/а.с.21--25/. Як встановлено, розпорядженням Київського міського голови від 27.06.2023р. № 547, [PERSON] звільнено з посади начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва 30.06.2023р. у з`вязку з закінченням строку контракту. Відповідно до наказу від 28.06.2023р. № 108-к у зв`язку із закінченням строку контракту від 30.06.2023р. (п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ) та на підставі розпорядження Київського міського голови від 27.06.2023 № 547 «Про звільнення [PERSON] », відповідно до статті 116 КЗпПУ, абзацу першого ст. 24 ЗУ «Про відпустки» наказано , виплатити всі суми позивачу, у тому числі компенсацію за 153 календарних дні невикористаних щорічних відпусток/а.с.14/ Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.11.2023р. стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва на користь [PERSON] невиплачену суму за невикористані дні відпустки у розмірі 89394, 26 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день розрахунку у розмірі 351714, 12 грн., що загалом складає 441108, 38 грн.; стягнуто судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 4411, 02 грн. та судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правової допомоги у розмірі 7000, 00 грн. У решті позовних вимог відмовити/а.с.26-31/. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вказане рішення суду від 24.11.2023р. постановою Київського апеляційного суду від 27.02.2024р. залишено без змін. Відповідно до довідки № 252 від 12.04.2024р. КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва з [PERSON] повністю проведено розрахунок і у підприємства відсутня заборгованість з виплати заробітної плати та інших компенсаційних виплат. Як вбачається із змісту позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату з 21.01.2023р. (наступний день після оголошення рішення суду Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2023р. по 30.06.2023р. (час розрахунку з позивачем). Відповідно до ч. 1 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Частиною другою вказаної статті передбачено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2023р., яким визнано незаконним і скасовано розпорядження Київського міського голови Кличка В.В. № 148 від 09.03.2022р. про відсторонення [PERSON] та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу (за період з 09.03.2022р. по 20.01.2023р.) у розмірі 564 724, 08 грн., набрало законної сили 23.08.2023р. Тобто після звільнення позивача. Відсторонення працівника від роботи слід розуміти, один із випадків передбачених законодавством призупинення трудових правовідносин, яке полягає у тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасове увільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Виходячи зі змісту цих норм, заробітна плата виплачується саме за виконану роботу, а оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата у період відсторонення не виплачується. Слід вказати, що позивач скористався свої правом та оскаржив наказ про відсторонення. З підстав незаконного відсторонення від роботи позивач з 09.03.2022р. був позбавлений можливості працювати та на його користь вже було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно з частинами третьою,четвертою статті12,частинами першою,шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав таобов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). За змістом ст. ст.77,78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, оцінюючи наведені і встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вимоги [PERSON] не обгрунтовані на законі та не підтверджені доказами. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові - на позивача. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК , оскільки суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати щодо розгляду покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed