Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Позивач - [PERSON] , звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 05.07.2016 року між сторонами у справі, з метою створення сім`ї, зареєстровано шлюб. Однак, сімейне життя не склалося, подальше збереження шлюбу і спільне життя є неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, тому позивач просить шлюб розірвати. Відповідач - [PERSON] , була належним чином повідомлена про здійснення судового розгляду справи шляхом направлення судом на встановлену в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України зареєстровану адресу місця проживання останнього копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів та ухвали суду про відкриття провадження у справі. 07.05.2024 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечувала проти розірвання шлюбу, вказала, що сторони проживають окремо не через припинення шлюбних відносин, а у зв`язку з тим, що позивач призваний на військову службу та періодично перебуває у зоні бойових дій, також подружжя має двох неповнолітніх дітей, а тому на думку відповідача - розірвання шлюбу є недоцільним. За викладеного, відповідач у відзиві заявила клопотання про надання сторонам строку для примирення. КЛОПОТАННЯ ПРО ПРИЗНАЧЕНЯ СТРОКУ ДЛЯ ПРИМИРЕННЯ Розглянувши клопотання відповідача про призначеня подружжю строку для примирення, суд звертає увагу на наступне. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (частина 1 статті 111 Сімейного кодексу України). У справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців (частина 7 статі 240 Цивільного процесуального кодексу України). Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Надання строку для примирення подружжя є виключно правом суду, а не його обов`язком (Постанова Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18). З огляду правового аналізу викладених положень чинного законодавства та судової практики Верховного Суду вбачається, що призначення подружжю строку для примирення є правом суду, а необхідність здійсненя такого призначення - визначається у кожному окремому випадку індивідуально. В позовній заяві позивач вказує, що він наполягає на розірванні шлюбу, а також окремо вказує, що на його думку надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки обставини, покладені в обгрунтування позову, продовжуються протягом тривалаго часу, а спроби примирення не принесли жодних результатів. За таких обставин, суд не знаходить підстав для призначеня подружжю строку для примирення, оскільки це, з огляду на вказану позицію позивача, не призведе до збереження шлюбу між сторонами у справі, у зв`язку з чим - клопотання відповідача задоволеню не підлягає. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (частина 1 статі 21 Сімейного кодексу України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (Стаття 51 Конституції України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (частина 3 статті 56 Сімейного кодексу України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України (частина 3 статті 105 Сімейного кодексу України). Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. За змістом статті 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які незаборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема, до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ВИСНОВКИ СУДУ 05.07.2016 року зареєстровано шлюб між сторонами у справі (орган реєстрації - Старосамбірський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 23, свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] ). Звернення позивача до суду свідчить про стійке бажання розірвати шлюб з відповідачем, подальше спільне життя сторін у справі і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому відмова у задоволенні позовної заяви матиме наслідком фактичне примушування позивача до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим у демократичному суспільстві та порушуватиме вищевказані вимоги чинного законодавства України. Вищевикладені обставини свідчать про наявність правових підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу між сторонами у справі. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статі 133 Цивільного процесуального кодексу України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі. Про понесення позивачем інших витрат, пов`язаних з розглядом справи останній не вказує. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви. РІШЕННЯ СУДУ

Outcome: approved