Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

25 березня 2024 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15625 грн, судових витрат у розмірі 2422,4 грн та витрат на правову допомогу 9000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.05.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] був укладений договір № 230531-62245-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн, строком на 150 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Даний кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua або https://monetka.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір був підписаний 31.05.2023 року о 15:32:46 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 763996 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 31.05.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому станом на 21.03.2024 року заборгованість за Договором №230531-62245-1 від 31.05.2023 року становить 15625 грн, яка складається з: 2500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 13125,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 31.05.2023 року по 28.10.2023 року включно, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також судові витрати у розмірі 2422,4 грн та 9000 грн витрат на правову допомогу. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 15.04.2024 року надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] . Згідно інформації, наданої виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім того, даною ухвалою було витребувано у Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] платіжну карту [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти [NUMBER] , що належить [PERSON] за період з 31.05.2023 року по 05.06.2023 року; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною картою [NUMBER] в період з 31.05.2023 року по 05.06.2023 року; надати інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] 01 травня 2024 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» на виконання ухвали суду від 15.04.2024 року надійшла виписка про рух коштів по рахунку № [NUMBER] (картка № [NUMBER] ), який належить [PERSON] за період з 31.05.2023 року по 05.06.2023 року. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надійшло. На адресу суду повернулися поштові повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /адреса місця реєстрації відповідача та адреса проживання відповідача/. Заперечень щодо розгляду справи у його відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про, в тому числі, відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування. Заперечень від відповідача не надійшло, відзив на позов відповідач не подав. Судом дотримані вимоги ст.131 ЦПК України, які регламентують, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, суд ухвалив, відповідно ст.280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 31.05.2023 року між ТОВ «Ріальто» та [PERSON] був укладений договір № 230531-62245-1, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 грн., строком на 150 днів, шляхом переказу на електронний платіжний засіб № [NUMBER] , що належить позичальникові, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. /а.с.26-29/ Відповідно до п. 1.3. договору строк надання кредиту становить 150 днів. Протягом цього періоду, відповідно до п.1.2. Кредитного договору, позивач нараховує відсотки за користування кредитом в сумі 3,5 % від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 1277,5 %) користування кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 цього Договору. Разом з тим, відповідно до п.3.3. Кредитного договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених цим договором, Позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів, переданих позичальнику за цим договором за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1277,5%). Відповідно до п.6.2.1 Договору, підписуючи даний Договір, позичальник засвідчує, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом Договору, Додатків до нього, Паспортом споживчого кредиту та Правил і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Даний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». /а.с.31 зворот - 33/ Згідно довідки №121010 від 14.03.2024 року смс-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» з текстом «Для підтвердження згоди з умовами Договору введіть 763996» було доставлено на номер [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 31.05.2023 року о 15:28:06 год. /а.с.33 зворот/ На виконання ухвали про витребування доказів від 15.04.2024 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» надано суду виписку по рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 31.05.2023 року по 05.06.2023 року, з якої вбачається, що відповідач користувався наданими йому кредитними коштами. /а.с.67/ Крім того, листом №81-15-9/4034-БТ від 25.04.2024 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» було надано суду інформацію про те, що фінансовим номером гр. [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , є [NUMBER] . /а.с.66/ У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту. Станом на 21.03.2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №230531-62245-1 від 31.05.2023 року становить 15625 грн, яка складається з: 2500,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 13125,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим процентам. /а.с.31/ Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору. За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2422,4 грн., які підтверджені квитанцією про сплату судового збору /а.с.1/. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн суд зазначає наступне. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг №203 від 10.01.2024 року до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг; копію платіжної інструкції №1100 від 12.01.2024 року на суму 180000 грн. /а.с.15-18/ Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг №203 про надання юридичної допомоги від 10.01.2024 року виконавець (ФОП [PERSON] ) надав, а замовник (ТОВ «ФК «Ріальто») прийняв наступні послуги: підготовка позовних заяв про стягнення заборгованості по боржникам ТОВ «ФК «Ріальто» згідно реєстру №1 від 10.01.2024 року. Загальна вартість юридичних послуг складає 180000 грн. /а.с.16/ З платіжної інструкції №1100 від 12.01.2024 року вбачається, що ТОВ «ФК «Ріальто» було сплачено 180000 грн за надання юридичних послуг по Договору №02/06/2022 від 02.06.2022 року згідно акту №203 від 10.01.2024 року. /а.с.15 зворот/ Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн., суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial