Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 21.01.2011 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалося, з січня 2023 сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки подружжя, ведення спільного господарства та виховання дитини. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. За клопотанням відповідача ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2024 року провадження у справі було зупинено та подружжю надано строк на примирення до 26.02.2024. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2024 (після повернення справи з Дніпровського апеляційного суду за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу суду від 25.01.2024), провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи її без участі, у якій позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із відповідачем. Після розірвання шлюбу позивачки виявила бажання залишити собі прізвище чоловіка. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи його без участі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст.\~81\~ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 січня 2011 року, який зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 11. У шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, спір про місце проживання дитини наразі відсутній. Шлюбні відносини сторони припинили та з січня 2023 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться. За клопотанням відповідача сторонам було надано строк на примирення, який результатів не дав та позивачка й надалі наполягає на розірванні шлюбу. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~ \~ \~ \~Позивачка скористався даним правом та звернулася до суду з вказаним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, при цьому позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, з січня 2023 року сторони подружніх стосунків не підтримують. \~ \~ \~ \~Шлюбні відносини\~подружжя фактично\~припинені та є лише формальністю. \~ \~ \~ \~Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, вважаючи, що їх сім`я фактично розпалась, а її збереження є неможливим та не відповідає інтересам подружжя й дитини, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved