Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Кожухівський Ярослав Ігорович в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та [PERSON] укладено кредитний договір №1975511317. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитні кошти та зобов`язався повернути їх разом із процентами за користування ними. 27.01.2023 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір відступлення прав вимоги №20230127, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Позивач набув право вимоги в тому числі за спірним договором до відповідача в сумі 73580, 68 грн, з яких 48791,01 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4711,74 грн - сума заборгованості за річними відсотками та 20077,93 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками. Кредитний договір укладено з відповідачем в електронній формі на умовах публічної пропозиції (оферти) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України. Позивачем не здійснювалися нарахування штрафних санкції відповідачу за кредитним договором. Відповідач не виконала свої обов`язки за кредитним договором, в результаті чого має заборгованість у загальній сумі 73580, 68 грн. Крім того, 09.07.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено договір поруки №1975511317-П, відповідно до якого вона поручилася перед кредитором боржника за виконання боржником своїх обов`язків за кредитним договором та у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого встановленого цим договором порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 73580,68 грн та понесені судові витрати. 27.09.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначення її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 09.07.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №1975511317, на підставі якого позивач зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція 16.06.2021, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір. Відповідно до п. 3.2. кредитного договору від 09.07.2021 №1975511317 договір, паспорт кредиту №5511317 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» в редакції від 16.06.2021 складають єдиний кредитний договір. Відповідно до паспорту кредиту №5511317 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» надало кредит у національній валюті у сумі 59206,40 грн., перерахованих у безготівковій формі на картковий рахунок, з процентною ставкою 2,99% в місяць зі строком дії 36 місяців відповідачу, який зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним. 09.07.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено договір поруки №1975511317-П, відповідно до якого поручитель поручилася перед кредитором боржника за виконання боржником своїх обов`язків за кредитним договором та у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого встановленого цим договором порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 27.01.2023 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір відступлення прав вимоги №20230127, відповідно до якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №20230127 від 27.01.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1975511317, заборгованість за основною сумою кредиту 48791,01 грн, заборгованість за річними відсотками 4711,74 грн та заборгованість за щомісячними відсотками 20077,93 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідача становить 73580,68 грн, з яких прострочений борг по тілу кредиту - 48791,01 грн, прострочена заборгованість за відсотками 4711,74 грн та прострочена плата за щомісячними відсотками 20077,93 грн. Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що 09.07.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №1975511317, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» надало кредит у національній валюті у сумі 59206,40 грн, перерахованих у безготівковій формі на картковий рахунок, з процентною ставкою 2,99% в місяць зі строком дії 36 місяців відповідачу, який зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням кредитом, тип кредиту - кредит, спосіб отримання - переказ на рахунок. При цьому суд вважає, що Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», не є частиною договору від 09.07.2021, оскільки вони не були підписані відповідачем. Доказів на підтвердження протилежного суду надано не було. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором відступлення прав вимоги №20230127 від 27.01.2023 набуло право вимоги як кредитор у зобов`язанні, де боржником є [PERSON] . Суд відзначає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за кредитним договором від 09.07.2021 №1975511317 становить суму, що зазначена у витязі з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №20230127 від 27.01.2023. Суд вважає, що позивач не довів належними та допустимим доказами наявність кредитної заборгованості, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості. Суд зауважує, що додатки до договору про відступлення прав вимоги без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач, яку частину тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була у межах строку кредитування. Суд не приймає як доказ наявності заборгованості та її розмір довідку ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» від 30.01.2023 №8579593-SG, оскільки вважає цей документ недопустимим доказом, оскільки довідка не є первинним бухгалтерським документом. Суд вважає, що тільки банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] за договором від 09.07.2021 №1975511317, укладеним з ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». При цьому у суду відсутній обов`язок суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed