Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернувся в суд до відповідача з зазначеним позовом. Посилався на те, що 12 березня 2019 року АТ «Альфа-Банк» та відповідач уклали кредитний договір № 491001500 шляхом підписання оферти на укладання про надання кредиту. Відповідно до умов договору позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит у сумі 46150 гривень 84 копійки, а останній зобов`язався повернути кредит у строк до 13 березня 2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 32 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. Відповідачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами порушені. Станом на 09 січня 2024 року заборгованість відповідача становить у розмірі 62153 гривні 72 копійки, що складається з: - 37275 гривень 88 копійок - тіло кредиту; - 24284 гривні 05 копійок - заборгованість за відсотками. 17 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 12 березня 2019 року, що укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 18 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 12 березня 2019 року, що укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 12 березня 2019 року, що укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12 березня 2019 року АТ «Альфа-Банк» та відповідач уклали кредитний договір № 491001500 шляхом підписання оферти на укладання про надання кредиту. Відповідно до умов договору позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит у сумі 46150 гривень 84 копійки, а останній зобов`язався повернути кредит у строк до 13 березня 2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 32 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти у сумі 46150 гривень 84 копійки, що підтверджується меморіальним ордером № 566770 від 13 березня 2019 року. 17 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 12 березня 2019 року, що укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Зазначене підтверджується додатком 1-1 до договору факторингу № 2 від 17 травня 2021 року. 18 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 12 березня 2019 року, що укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Зазначене підтверджується додатком 1-1 до договору факторингу № 18-05/21 від 18 травня 2021 року. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 12 березня 2019 року, що укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Зазначене підтверджується реєстром боржників до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Відповідач свої зобов`язання за умовами укладеного договору не виконує. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту за договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Станом на 09 січня 2024 року заборгованість відповідача становить у розмірі 62153 гривні 72 копійки, що складається з: - 37275 гривень 88 копійок - тіло кредиту; - 24284 гривні 05 копійок - заборгованість за відсотками. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору станом на 09 січня 2024 року наданий суду і відповідає вимогам закону. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають зазначені суми за кредитним договором. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 3028 гривень. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 02 січня 2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 02-01/2023. Крім того, у матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 10 січня 2024 року про оплату 52000 гривень (призначення платежу - надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 02-01/2023), заявка на надання юридичної допомоги № 296 від 02 січня 2024 року, витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року. Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вбачається, що заявником не надано суду доказів надання правничих послуг саме адвокатом, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 гривень.

Outcome: approved