Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок в цілому та на земельну ділянку загальною площею 0,20 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Єдиною спадкоємицею першої черги після смерті батька є позивачка. 04.11.2022 року вона звернулась до нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок загальною площею 146,1 кв.м. з погосподарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку загальною площею 0,20 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , але їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідних, належним чином оформлених документів. У зв`язку з цим у позивача виникла необхідність звертатися до суду для захисту своїх прав. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду зяаву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа Сумська районна державна нотаріальна контора Сумської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, місце та час повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положення частини другої\~статті 247 ЦПК України\~суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 1991 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , який був розірваний 07.12.2006 року. Під час зареєстрованого шлюбу за договором купівлі-продажу від 08.12.1998 року була придбана земельна ділянка площею 0,20 га надану для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Також під час шлюбу на даній земельній ділянці був побудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який на праві власності належав [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на цілий житловий будинок (а.с.12). Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який втратив чинність з 1 січня 2004 року внаслідок вступу в дію Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року, та ст.ст. 60- 65 Сімейного кодексу України встановлено, що будь-яке майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно заочного рішення Сумського районного суду Сумської області від 08.07.2008 року у справі №2-12/08 за позовом [PERSON] (колишньої дружини) до [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння та присадибної земельної ділянки при ньому і їх реальний розподіл було проведено реальний поділ житлового будинку та господарських будівель та земельних ділянок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] і визначено кожному із виділених часток окремий об`єкт нерухомості. [PERSON] - 424/1000 частки житлового будинку та 1055,70 кв.м земельної ділянки, [PERSON] - 576/1000 часток житлового будинку та 1055,70 кв.м. земельної ділянки. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України та ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (а.с.37 зв.б. та а.с.38), однак ці права не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у встановленому порядку . Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5) та після його смерті відкрилася спадщина. Згідно листа №716/02-14 від 18.06.2021 року Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області вбачається, що за матеріалами спадкової справи №1/2021 , заведеної 05.01.2021 року після смерті [PERSON] , 1968 року народження, померлого [INFO] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , станом на 18.06.2021 року наявні дані про те, що до кола спадкоємців спадкодавця [PERSON] входить тільки один спадкоємець [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Постановою державного нотаріуса Блошенко В.І. від 04.11.2022 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок загальною площею 146,1 кв.м з господарськими будівлями та спорудами та на земельні ділянки загальною площею 0,20 га, надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в цілому, після батька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних, належним чином оформлених документів, подання яких передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 295/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, а також документів, що безспірно підтверджують склад спадкового майна (ст. 68 ЗУ «Про нотаріат») (а.с.11). 25.11.2022 року [PERSON] змінила прізвище та після державної реєстрації прізвище, власне ім`я, по батькові стало: [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №1/2021 року спадщину за законом після [PERSON] , який помер [INFO] прийняла [PERSON] , своєчасно подавши заяву про прийняття до державної нотаріальної контори (ч. 1 ст. 1269 ЦКУ). Спадкодавець [PERSON] розлучений з 2006 року. Інших спадкоємців, своєчасно прийнявших спадщину, згідно ст. 1261 ЦКУ не має (а.с. 19-97). У роз`ясненнях, наданих у п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~визначено,\~що свідоцтво\~про право\~на спадщину\~видається за\~письмовою заявою\~спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину в\~порядку,\~встановленому цивільним\~законодавством.\~У разі\~відмови нотаріуса\~в оформленні\~права на\~спадщину особа\~може звернутись\~до суду\~за правилами\~позовного провадження. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). \~ До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України). \~ \~ \~ \~ Ст. 1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України). \~Згідно ст. ст.\~1268,\~1296,1297\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ Відповідно до положень ст.\~328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 1\~ст.\~377\~ЦК\~України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою\~статті 120 ЗК України\~визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначені норми земельного та цивільного законодавства закрпілюють принцип цілісності та єдності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований та встановлюють, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Таким чином, особа, яка є власником будівлі чи споруди (та/або частини), стає власником відповідної земельної ділянки (та/або частини). При цьому слід виходити з того, що навіть в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на цій ділянці об`єкти. Це правило стосується у випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом на нерухомість, однак ділянка набула ознак об`єкту права власності (постанова ВСУ від 15.05.2017 року у справі №705/6917/14-ц, постанова ВСУ від 01.11.2017 року у справі №334/2465/14-ц). \~У постанові від 21.03.2018 року у справі №686/950/16-ц ВСУ звернув увагу на те, що ч. 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] володів спадковим майном у вигляді домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки загальною площею 0,20 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства за вищевказаною адресою на законних підставах. Враховуючи викладене та з урахуванням того, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , інші спадкоємці відсутні, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved