Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач на момент смерті матері знаходився за кордоном України, він міг лише фінансово допомагати батькові, пересилаючи його другу, [PERSON] , гроші аби він з батьком, з пошаною, та за традиціями поховали його матір. Батько позивача хворів на цукровий діабет, в нього була відсутня частина ноги і позивач взяв на себе повний обов`язок, щодо його утримання та утримання його майна, постійно перераховуючи фінансову допомогу. [INFO] [PERSON] , - батько позивача помер. Після смерті батька, позивач знаючи, що автомобіль ні кому не потрібен, вирішив його продати. За його проханням, 19 квітня 2023 року [PERSON] видав довіреність на ім`я [PERSON] , передав йому автомобіль та всі документи які мав батько, щоб [PERSON] допоміг його продати та допоміг вирішити питання зі спадщиною батька. Отримавши та вивчивши документи [PERSON] розповів [PERSON] , що спадщина залишилися не тільки після смерті батька, але і матері позивача, [PERSON] , яка склала на ім`я позивача заповіт. Враховуючи те, що позивач знаходиться за кордоном, з метою прийняття спадщини після смерті батька та матері - [PERSON] , 30 травня 2024 року видав на ім`я [PERSON] та [PERSON] довіреність, відповідно до якої, крім іншого, доручив їм бути його представниками з питань, які виникають при оформленні спадкових прав після смерті його батька [PERSON] та матері [PERSON] . Маючи відповідні повноваження [PERSON] в продовж шести місяців з дня коли позивачу стало відомо про наявність заповіту, звернувся до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. 16 листопада 2023 року нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В якій зазначила, що спадкоємці за законом та за заповітом для відкриття спадщини не зверталися та заяви про прийняття спадщини за законом та за заповітом не подавали у встановлений законом строк. Таким чином єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину був чоловік [PERSON] [PERSON] , у зв`язку з чим позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] . Про наявність заповіту позивачу - [PERSON] , стало відомо лише після 19 квітня 2023 року, після того, як [PERSON] передав [PERSON] автомобіль DEEWOO LANOS, реєстраційний номер [NUMBER] та документи які зберігав батько позивача, [PERSON] , померлий [INFO] . Вважає, що пропущений [PERSON] строк для прийняття спадщини, був пропущений з об`єктивних та поважних причин, оскільки йому не було відомо про складання заповіту його матір`ю [PERSON] , про наявність заповіту йому стало відомо лише тоді коли про це повідомив йому [PERSON] в квітні 2023 року.Крім того, прізвище позивача [PERSON] , яке зазначено в паспорті, не збігається з прізвищем його матері - [PERSON] , що зазначене в свідоцтві про її смерть, але вважає, що такі різні прізвища вони отримали через невідому та незалежну від них причину при отриманні паспортів, певно, через довільний переклад з російської мови на українську, оскільки відповідно свідоцтва про народження заявника (на російській мові) він записаний як « [PERSON] ». Також, на другій сторінці паспорта [PERSON] , його прізвище на російській мові також зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00042691290 від 12 грудня 2023 наданий Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) батьком [PERSON] [INFO] , місце народження Україна, Дніпропетровська область, Покровський район, с. Катеринівка є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), матір`ю, відповідно, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Прізвище подружжя (батьків позивача), відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № \~ \~ \~ \~000426042922 від 6 грудня 2023-Розструсний та Розструсна. Висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану, виданого Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актового запису цивільного стану про смерть батька та актового запису про смерть матері. У зв`язку з чим, просить суд визначити [PERSON] , який народився [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , терміном шість місяців з дня набрання рішенням законної сили; встановити юридичний факт того, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 7 квітня 2022 року, актовий запис № 486, місце державної реєстрації Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] в селі Катеринівка, Покровського району, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача Покровської селищної ради в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду причини неявки. Про місце, день та час розгляду справи судом повідомлений належним чином. Треті особи: представник Нікопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальник [PERSON] та приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Свідок [PERSON] надала до суду письмове пояснення, в якому зазначила, що знає заявника [PERSON] . Також знала його батьків [PERSON] та [PERSON] , які проживали по сусідству з нею. Підтверджує, що їхнім сином є [PERSON] , вони називали його сином, а він звертався до них мама і тато. Свідок [PERSON] надав до суду письмове пояснення, в якому зазначив, що родину Розструсних знає більше сорока років. [PERSON] був його другом. У нього народився син [PERSON] . Про те, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] йому достеменно відомо, оскільки [PERSON] ріс на його очах. В квітні 2023 року [PERSON] зробив довіреність на автомобіль та передав її [PERSON] з іншими документами, які перед смертю передав йому [PERSON] . Свідок [PERSON] надав до суду письмове пояснення, в якому зазначив, що знайомий з [PERSON] близько трьох років. В період спілкування, неодноразово чув за його хворих батьків, яким він постійно допомагав, піклувався про них. Батько- [PERSON] , мати [PERSON] . Зі слів [PERSON] , він знав, що вони являються його батьками, а [PERSON] їхнім сином. На початку квітня 2023 року, [PERSON] звернувся до нього з проханням, допомогти продати його автомобіль Део Ланос, якиій він купляв батьку. Документи на вказаний автомобіль йому передав друг його батька- [PERSON] . Разом з цими документами, в папці знаходився і заповіт його матері- [PERSON] , про який він відразу розповів [PERSON] . Суд, дослідивши письмові пояснення свідків, письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 квітня 2022 року Васильківським відділом ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №486, після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно (а.с.11). Також встановлено, що 14.01.2022 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Катеринівської сільської ради за реєстровим №04. Зі змісту даного заповіту вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті земельну ділянку на підставі Державного акту на право приватної власної на землю серія IV-ДП №109401 в розмірі 4.030 га, що знаходиться на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та земельну ділянку на підставі договору про розподіл спадкового майна (НВО №6158301, що розташована на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області заповідає повністю [PERSON] , [INFO] , який є позивачем по вказаній справі (а.с. 18). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14 лютого 2023 року Васильківським відділом ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №280 (а.с. 10). Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 листопада 2023 року, спадкоємці за законом та за заповітом для відкриття спадщини не зверталися та заяви про прийняття спадщини за законом та за заповітом не подавали у встановлений законом строк. Таким чином єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину був чоловік [PERSON] [PERSON] , у зв`язку з чим позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 12). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126,133,135 Сімейного кодексу України №000426991290 від 12.12.2023 року наданий Нікопольським відділом ДРАЦС у Нікопольському району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 13). Крім того, прізвище подружжя (батьків заявника), відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №000426042922 від 6 грудня 2023 Розструсний та Розструсна (а.с. 14). Висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану, виданого Нікопольським відділом ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актового запису цивільного стану про смерть батька та актового запису про смерть матері (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з положеннями ч. 3 ст.1222, ч. 1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами ч. 1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс12,від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15 і підтримана Верховним Судом, зокрема у постановах від 28 лютого 2018 року в справі№318/1037/15-ц (провадження №61-4630св18), від 21 жовтня 2019 року в справі №662/1724/18 (провадження №61-9300св19), від 24 січня 2020 року в справі №192/1663/17 (провадження №61-7193св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як на обґрунтування доводів позовної заяви щодо обґрунтованості пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини представник позивача вказує на те, що про існування заповіту, позивач [PERSON] , який склала його мати [PERSON] , він дізнався лише після 19 квітня 2023 року, після того, як [PERSON] передав [PERSON] автомобіль DEEWOO LANOS, реєстраційний номер [NUMBER] та документи які зберігав батько позивача, [PERSON] , померлий [INFO] , що також підтверджується поясненням свідка [PERSON] . Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він не проживав зі спадкодавцем на момент смерті, а тому об`єктивно не міг знати про наявність на його ім`я заповіту. Отже, у межах шестимісячного строку позивач не вчиняв дій, спрямованих на прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту. Про існування заповіту позивачу стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, підстави пропуску строку для прийняття спадщини зазначені [PERSON] можна вважати поважними. Враховуючи встановлені обставини справи, наявність заповіту на користь позивача, як спадкоємця майна, а також наведені причини несвоєчасного подання заяви про прийняття спадщини, які свідчать про наявність об`єктивних та істотних труднощів у питанні подання заяви про прийняття спадщини, суд, з урахуванням свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Щодо позовної вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Катеринівка Покровського району Дніпропетровської області, що підтверджується його копією паспорта громадянина України (а.с. 9). Крім того, на другій сторінці паспорта [PERSON] , його прізвище, ім`я, по батькові на російській мові зазначено як « [PERSON] ». У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого 22.05.1982 року, актовий запис №10, батьками заявника (прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначені російською мовою [PERSON] , [INFO] ) зазначені (прізвище, ім`я, по батькові батьків заявника зазначені російською мовою): батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.9, зворот). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126,133,135 Сімейного кодексу України №000426991290 від 12.12.2023 року наданий Нікопольським відділом ДРАЦС у Нікопольському району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , матір`ю відповідно [PERSON] (а.с. 13). Крім того, прізвище подружжя (батьків заявника), відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00042604922 від 6 грудня 2023 Розструсний та Розструсна (а.с. 14). Висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану, виданого Нікопольським відділом ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актового запису цивільного стану про смерть батька та актового запису про смерть матері (а.с. 15). Представник позивача [PERSON] [PERSON] у позові наполягав на тому, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , яка померла [INFO] , а розбіжність у написанні їх прізвищ - « [PERSON] » та « [PERSON] » виникла при перекладі прізвищ з російської на українську мову. Дійсно, у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 1998 року прізвище позивача зазначено як «Розструсний», в той час як свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане на ім`я [PERSON] . Отже, у прізвищі позивача [PERSON] та прізвищі померлої [INFO] [PERSON] наявна розбіжність у написанні однієї літери, а саме: «Розструсний» та « [PERSON] ». Таким чином, на теперішній час у позивача відсутній документ, який би підтверджував факт родинних відносин між ним та його матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Проаналізувавши всі надані представником позивача матеріали в їх сукупності, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, оскільки ім`я та по батькові позивача співпадають з іменем та по батькові померлої [PERSON] , а також враховуючи, що прізвище позивача [PERSON] та померлої [PERSON] не співпадає лише на одну літеру, суд приходить до переконання, що матеріалами справи підтверджується факт того, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] дійсно є матір`ю [PERSON] . Оскільки від встановлення факту, що має юридичне значення залежить виникнення у позивача прав на отримання спадщини, суд приходить до переконання про наявність підстав для встановлення зазначеного факту у судовому порядку. Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , а тому позовну вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити, що надасть можливість позивачу [PERSON] належним чином оформити свої спадкові права. На підставі викладеного,

Outcome: approved