Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

05 березня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (далі АТ «Райффайзен Банк»), яке діє через свого представника [PERSON] , до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 421261,15 гривень та судового збору у розмірі 6318,92 гривень. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 22 лютого 2022 року між АТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-130409554, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в розмірі 343503,74 грн строком на 72 місяці під фіксовану процентну ставку 27,90% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, та сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Всупереч вимогам Кредитного договору Позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов`язання не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за кредитом, у зв`язку з чим станом на 17 січня 2024 року виникла заборгованість відповідача перед банком, яка становить 421261,15 грн, з яких: 394596,26 грн заборгованість за кредитом, в тому числі 4200,13 грн прострочена заборгованість за кредитом; заборгованості за відсотками у розмірі 26664,89 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 25160,90 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав на адресу суду заяву із проханням розглядати справу без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву із проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розгляд справи проведено без участі сторін з урахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши докази в сукупності, суд \~вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що 22 лютого 2022 року між АТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-130409554, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в розмірі 343503,74 грн строком на 72 місяці під фіксовану процентну ставку 27,90% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту та сплатити проценти за користування кредитом /а.с. 10 зв. -13, 13 зв.-14/. Вказана Заява-Договір містить електронний підпис відповідача. До зазначених заяв додано графік платежів /а.с. 15-16/, а також додаткові угоди № 1 від 16 листопада 2022 року з графіком платежів, від 28 квітня 2023 року та від 28 вересня 2023 року, відповідно /а.с. 17-19, 20-22, 23-25/. Згідно виписки по рахунку /а.с. 26-30/ всього обороти - 5795 грн, вихідний залишок - 392243,19 грн. 18 січня 2024 року позивачем на адресу відповідача надсилалась вимога від 17 січня 2024 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором /а.с. 31, 32-33, 34/. Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» /а.с. 9-10/ підписано електронним підписом [PERSON] . До позовної заяви додано правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» /а.с. 35-39/ та копія статуту АТ «Райффайзен Банк» /а.с. 45-47/. Умови, передбачені кредитним договором, відповідач не виконав, в результаті чого станом на 17 січня 2024 року виникла заборгованість відповідача перед банком, яка становить 421261,15 грн, з яких: 394596,26 грн заборгованість за кредитом, в тому числі 4200,13 грн прострочена заборгованість за кредитом; заборгованості за відсотками у розмірі 26664,89 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 25160,90 грн /а.с. 7-8/. Згідно ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1\~статті 638 ЦК України\~є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору Клієнт зобов`язаний повернути Банку Кредит та сплатити проценти за його користування. Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України. Припис абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України встановлює, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. В силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови фінансової установи. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості, станом на 17 січня 2024 року виникла заборгованість відповідача перед банком, яка становить 421261,15 грн, з яких: 394596,26 грн заборгованість за кредитом, в тому числі 4200,13 грн прострочена заборгованість за кредитом; заборгованості за відсотками у розмірі 26664,89 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 25160,90 грн /а.с. 7-8/, з якою суд погоджується. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідачем порушені умови\~ кредитного договору та норми цивільного законодавства України. Враховуючи вимоги\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України,\~визнання відповідачем\~позову,\~яке не\~суперечить закону\~та не\~порушує права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~на користь\~позивача з\~відповідача підлягає\~стягненню 50\~відсотків судового\~збору в\~сумі 3159,46\~грн (6318,92:2=3159,46),\~а 3159,46\~грн \~поверненню позивачу /а. с. 6/.

Outcome: approved