Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.03.2024 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних. На підтвердження своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2021 року по справі № 235/7189/21 частково задоволені його позовні вимоги до ДП «ВК «Краснолиманська», стягнуто з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 80998,00 грн, сума визначена після утримання податків й інших обов`язкових платежів. Рішення суду набрало законної сили 06 грудня 2021 року. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист та 24 грудня 2021 року Покровським відділом державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 67987681 з примусового виконання виконавчого листа № 235/7189/21. За весь час боржником на виконання рішення суду не сплачено жодної гривні. В зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 32826,89 грн, з яких 5419,00 грн три проценти річних та 27407,89 інфляційних втрат. 12 березня 20024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 13 березня 2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 08 травня 2024 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що установлена частиною другою ст. 625 ЦК України відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання не застосовується до трудових відносин, які виникли у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні працівника з роботи та несвоєчасною виплатою заробітної плати, оскільки такі відносини врегульовані нормами трудового права. В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають за наступних підстав: Відповідно до статті\~ 12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої, другої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2021 року по справі № 235/7189/21 частково задоволені його позовні вимоги до ДП «ВК «Краснолиманська», стягнуто з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 80998,00 грн, сума визначена після утримання податків й інших обов`язкових платежів (а.с. 10-14). Зазначеним рішенням суду встановлено, що позивач [PERSON] перебував в трудових правовідносинах з відповідачем ДП «ВК «Краснолиманська» з 03.01.1983 року по 21.04.2008 року та з 16.05.2008 року по т19.11.2020 року, був звільнений за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Частиною 4\~ст. 82 ЦПК України\~передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання\~рішення суду\~було видано\~виконавчий лист\~та 24\~грудня 2021\~року Покровським\~відділом державної\~виконавчої служби\~у Покровському\~районі Донецької\~області Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Харків)\~відкрито виконавче\~провадження №\~67987681\~з примусового\~виконання виконавчого\~листа №\~235/7189/21\~(а.с.\~16). Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~509\~ЦК України\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплати гроші\~тощо)\~або утриматися\~від певної\~дії,\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку.\~За змістом\~статей 524\~та 533\~ЦК України\~грошовим є\~зобов`язання,\~яке виражається\~в грошових\~одиницях України\~(або\~грошовому еквіваленті\~в іноземній\~валюті).\~Передбачена ст.\~625\~ЦК України\~відповідальність не\~застосовується до\~правовідносин,\~які регулюються\~спеціальним законодавством.\~Зокрема,\~дія ст.\~625\~ЦК України\~не поширюється\~на трудові\~правовідносини. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаої палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2019 у справі №757/14073/16-ц міститься висновок про те, що тлумачення статті 625\~ЦК України дає підстави для висновку про те, що вона не застосовується до трудових правовідносин, які регулюються спеціальними нормами права. Аналогічні положення містяться упостанові ВС від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13. Таким чином, до роботодавця не може бути застосована відповідальність у вигляді нарахування трьох процентів річних та інфляції, а відтак позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed