Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] разом з ним, а [PERSON] , [INFO] разом з матір"ю, [PERSON] . Позовну заяву мотивує тим, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, примирення є неможливим. Крім того, просить визначити місце проживання їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з ним, оскільки дитина проживає з ним, а відповідачка ще не визначилася щодо проживання дочки [PERSON] з ним. З його сторони немає ніяких обмежень щодо спілкування дочки з мамою. Також зазначив, що не заперечує проти залишення їх другої дитини [PERSON] на проживання з матір"ю. Ухвалою суду від 16 січня 2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Визначено Службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати суду висновок щодо розв`язання спору. 09 квітня 2024 року суд видалився до нарадчої кімнати. Ухвалою від 09 квітня 2024 року суд поновив судовий розгляд цивільної справи за стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року викликано в судове засідання, для з`ясування думки дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Залучено до участі у справі психолога Управління освіти Рівненського міськвиконкому. Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задоволити. Відповідач в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] в судовому заісданні просила задоволити позов в частині визначення місця проживання дітей в інтересах дітей, висновок органу опіки підтримує. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, думку дітей за участі психолога, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 02 червня 2021 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 521, сторони зареєстрували шлюб 01 червня 2013 року. Згідно з частиною третьою\~статті 105 Сімейного кодексу України\~(надалі -\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини другої\~статті 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини третьої\~статті 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 06 листопада 2014 року та дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 05 липня 2016 року. За змістом висновку органу опіки та піклування № 08-2760 від 29.12.2023 року, [PERSON] не заперечує, та просить визначити місце проживання доньки [PERSON] з нею. [PERSON] з донькою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини має стабільний дохід, за місцем проживання характеризується позитивно. Під час бесіди з дитиною встановлено, що вона навчається в 3-му класі, полюбляє мистецтво, інформатику, фізкультуру. Емма пояснила, що проживати надалі хоче з татом і мамою. З сестричкою [PERSON] та мамою бачиться часто. [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . В квартирі створені умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої [PERSON] . Мама дитини працює, має стабільний дохід. За місцем роботи характеризується позитивно. У своєму письмовому поясненні мама зазначає, що не заперечує щодо визначення місця проживання доньки [PERSON] з нею, а доньки [PERSON] з татом. Під час бесіди з дитиною встановлено, що вона навчається в 2-му класі, подобається їй вивчати предмети я пізнаю світ та англійську мову. Надалі дівчинка бажає проживати з мамою. З інформації Рівненського ліцею № 15 вбачається, що [PERSON] навчається у 3-А класі навчального закладу з 01 вересня 202. року. Мати [PERSON] бере активну участь у житті класу, організації екскурсій, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням дитини, спілкується з вчителями щодо навчальних досягнень [PERSON] , слідкує за відвідуванням дитиною ліцею. До закладу дівчинку приводять і мама, і тато. Після закінчення уроків Емма йде додому самостійно. В окремі дні її забирає хтось із батьків. Батько [PERSON] з класним керівником не підтримує спілкування щодо організації навчальної діяльності [PERSON] , батьківські збори не відвідував. Під час спілкування [PERSON] розповідає, що з татом дивиться спортивні турніри, змагання, тому дівчинка гарно знає відомих спортсменів України. Сай [PERSON] навчається у 2-Б класі Рівненського ліцею № 15 Рівненської міської ради з 01 вересня 2022 року. Спостерігаючи за участю батьків у вихованні та утриманні доньки, зазначено, що дитину приводять вчасно до ліцею почергово мама або тато. Після закінчення роботи групи подовженого дня дівчинку останнім часом забирає мама. Шкільним приладдям дитина забезпечена, сніданки бере з дому, гроші на власні потреби має. Мати [PERSON] бере активну участь у житті класу та ліцею, цікавиться досягненнями доньки, відвідує батьківські збори, активний учасник класного чату. Вчитель знайома з [PERSON] з 2022 року, але за цей час він не виявляв зацікавленості у питаннях навчання та виховання [PERSON] . Питання про визначення місця проживання малолітніх Сай [PERSON] та [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 13.03.2024. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи прийняла рішення про доцільність залишення на проживання Сай [PERSON] з батьком [PERSON] , а Сай [PERSON] з мамою [PERSON] . Наданий службою у справах дітей висновок про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] із матір"ю, дитини [PERSON] з батьком зроблено на підставі всебічного, повного та об"єктивного вивчення усієї необхідної інформації, у відповідності до ст.19 Сімейного кодексу України. Тож переконання про доцільність визначення проживання дитини [PERSON] саме із матір"ю, а дитини [PERSON] з батьком є обгрунтованим, і оцінка вказаному доказу судом надається в сукупності з іншими доказами. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитині, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). З аналізу зазначених норм випливає, що Сімейним кодексом України врегульовано процедуру визначення місця проживання дитини органом опіки та піклування або судом лише в разі наявності спору між батьками. Якщо спір між батьками відсутній, місце проживання дитини визначається за згодою батьків, тобто в договірному порядку. Отже, наявність у батьків мирних домовленостей щодо спільного виховання дитини та її місця проживання свідчить про те, що потреба у захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав дитини з цього питання відсутня. Разом з тим, наявність усної домовленості між батьками щодо місця проживання однієї дитини з матір"ю, а іншої з батьком у ряді випадків є недостатньою підставою для вчинення певних правових дій, пов`язаних із захистом інтересів дітей. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Малолітня [PERSON] за участі психолога була заслухана в судовому засіданні та пояснила, що бажає проживати разом з батьком. Малолітня [PERSON] за участі психолога також була заслухана в судовому засіданні та пояснила, що бажає проживати разом з матір"ю. Враховуючи обставини справи, вік дітей, думку дітей, висловлену в судовому засіданні, особисту прихильність дитини [PERSON] до батька, а дитини [PERSON] до матері, а також для забезпечення їх прав та інтересів, суд дійшов висновку про те, що місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] має бути визначено разом із батьком, враховуючи тривалість та сталість проживання з нею, створення батьком сприятливих умов для проживання доньки, гармонійного психологічного розвитку що, в свою чергу, не вплине на реалізацію матір"ю своїх прав на участь у вихованні дитини, а місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] має бути визначено разом із матірю, при цьому батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я і дочки [PERSON] , стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. При цьому, визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із батьком, а дитини [PERSON] разом із матір"ю жодним чином не позбавляє батьків на безперешкодне спілкуванні із дітьми, участь у їх вихованні та розвитку, проведенні спільного відпочинку тощо незалежно від того з ким із батьків проживає кожна з дітей. Так, частиною третьою статті 157 Сімейного кодексу України встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За таких обставин, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] з матір`ю, а дитини [PERSON] - з батьком, вік дітей, наявність у позивача та відповідача можливості створити дітям належні умови для їх виховання та розвитку, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з матір`ю (відповідачем), дитини Емми - з батьком (позивачем), відтак позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved