Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 21 березня 2024 року до Жовківського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання малолітніх (неповнолітніх) дітей (аліментів) в твердій грошовій сумі. Зазначає, що вона, [PERSON] , 15 жовтня 2020 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, про що 15.10.2020 року було складено відповідний актовий запис № 14. Вказує, що враховуючи те, що в них із відповідачем нема теплих стосунків, їх шлюб і вони як сім`я існють фактично «на папері», оскільки вони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, відповідач вчиняв домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до неї, вона втратила почуття любові та поваги до відповідача, вона прийшла до висновку про розірвання шлюбу, а тому звернулася в Жовківський районний суд Львівської області із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Зазначає, що у даному шлюбі у них із відповідачем народилося двоє дітей, а саме дочка, [PERSON] , [INFO] ,\~ що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 26.05.2021 року, та син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 26.05.2021 року. З довідки, яка видана головою ОСББ «Виклик» 13.03.2024 року, вбачається, що їх син, [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , з 26.08.2022 року, дійсно проживають за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) без реєстрації. В той же час їхні спільні із відповідачем діти зареєстровані разом із нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади. Зазначає, що відповідач надає кошти на утримання їхніх дітей мінливо та в незначному розмірі, крім того, розуміючи, що не знати як складеться їхнє подальше особисте життя, вона не впевнена, що відповідач буде утримувати їхніх спільних дітей зі своєї сторони стабільно та на належному рівні в майбутньому. Вказує, що відповідач упродовж подружнього життя був байдужим до потреб та інтересів сім`ї, він як чоловік не проявляв жодної ініціативи до того, щоб утримувати сім`ю на належному рівні. [PERSON] завжди при здійсненні витрат на сім`ю, в тому числі і на їхніх спільних дітей в основному покладався на неї, тобто матеріально не допомагав і не допомагає утримувати дітей на належному рівні. Наприклад на утримання двох дітей на останні 6 тижнів залишив лише 1500 грн. До того відповідач взагалі не утримував дітей. На її звернення до нього він постійно заявляє, що в нього немає коштів. Внаслідок того, що відповідач не утримував сім`ю, незважаючи на народження двох дітей, вже після досягнення дітьми 3 (трьох) місяців вона змушена була вийти із декретної відпустки і працювати для забезпечення потреб сім`ї. На даний момент вона працює на посаді вчителя початкових класів у Рава-Руському ЗЗСО I-III\~ступенів № 3 Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, що підтверджується довідкою № 04/01-39, яка видана 12 березня 2024 року Рава-Руським ЗЗСО III\~ступенів № 3. Стверджує, що діти фактично знаходяться на її повному утриманні. Водночас тих коштів, які вона заробляє, недостатньо для того щоб самостійно утримувати дітей. Водночас дітям повинен бути забезпечений\~належний\~рівень\~життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального\~розвитку. Такий\~належний\~рівень у будь-якому\~разі не повинен бути меншим\~ніж\~прожитковий\~мінімум. Вона не зверталася упродовж тривалого часу з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей, оскільки надіялася, що відповідач добровільно буде брати участь в утриманні сина та дочки, забезпеченні їх добробуту, розвитку здібностей та знань. Так як [PERSON] \~надає кошти на утримання їхніх спільних дітей мінливо і в незначному розмірі, а\~ їй одній важко забезпечувати належний рівень життя дітям за рахунок тих коштів, які вона заробляє,\~а тому вважає, що батько дітей, тобто відповідач у справі, який є особою молодого віку, працездатним,\~не має жодних перешкод по стану здоров`я до праці, на скільки їй відомо, не має утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, працює, може і повинен сплачувати аліменти в сумі по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Вказує, що такий розмір аліментів зумовлений тим, що діти швидко ростуть, потребують\~постійної купівлі нового одягу та взуття, засобів гігієни, забезпечення продуктами харчування, ціни на які досягли європейських, купівлі лікарських засобів при захворюваннях, таких як ГРВ, нежить, кашель тощо. В квартирі необхідно підтримувати певний температурний режим, щоб діти\~не хворіли, в неї є витрати на оплату комунальних послуг, які використовуються в тому числі і в інтересах та потребах їхніх спільних із відповідачем дітей. Їхні із відповідачем діти потребують відвідування місць проведення дозвілля для саморозвитку. Всі ці потреби, які є фактично життєвонеобхідними для дітей, викликають значні витрати. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з її сторони як матері, з якою проживають діти, які перебувають на її утриманні, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дітей є загальновідомими та не потребують доказуванню. На скільки їй відомо, у відповідача немає жодних перешкод по стану здоров`я для отримання заробітку та надання з такого грошей для утримання їхніх спільних дітей. Вказує, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, він працює стоматологом, достойно заробляє, однак їй невідомо доходу, заробітної плати відповідача. Відповідач приватно проводить стоматологічну діяльність, він орендує стоматологічний кабінет в селі Добряни, Стрийського району Львівської області. Крім того працював в львівській клініці «Ori\~Dent». Зазначає, що відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] , яку ними спільно куплено в шлюбі. Також під час шлюбу ними придбано автомобіль марки «Suzuki», модель NEW\~SX4, однак титульним власником такого є саме відповідач. Просить суд врахувати, що з 1 січня 2024 року мінімальна заробітна плата в Україні становить 7100,00 грн., а середньомісячна по Львівській області близько 18000,00 грн. Вважає, що батьком\~дітей поставлено власні інтереси вище інтересів його ж дітей. А тому враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, те, що їхні спільні із відповідачем діти проживають разом із нею, знаходяться фактично на її утриманні, оскільки відповідач надає кошти на утримання сина та дочки мінливо та в незначному розмірі, не цікавиться їх потребами, вона водночас хоч і працює, однак її заробітку не вистачає для того, щоб самостійно утримувати спільних із відповідачем дітей на достатньому рівні, шансу на те, що відповідач буде забезпечувати дітей добровільно в достатньому розмірі немає, обов`язок відповідача, батька дітей утримувати їх, беручи до уваги насамперед інтереси дітей, зумовлені їх розвитком, зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] потребують значних коштів на їх утримання щомісячно, а відповідач [PERSON] є особою молодого віку, працездатним, не має жодних перешкод по стану здоров`я до праці, є фізичною особою-підприємцем, працює стоматологом та достойно заробляє, є співвласником квартири та автомобіля, не має на утриманні інших осіб, в тому числі непрацездатних а тому вважає, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання (аліменти) їхніх спільних дітей та виконувати покладені на нього законодавством обов`язки по забезпеченню зі своєї сторони синові та дочці належного рівня життя для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зважаючи на вищенаведене, позивач просить ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] кошти на утримання (аліменти) малолітніх (неповнолітніх) дітей, а саме сина, [PERSON] , [INFO] , та дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 5000,00 (п`ять тисяч) гривень щомісячно на кожну дитину з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, і до досягнення дітьми повноліття та стягувати такі в її, [PERSON] , користь. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі із підстав, наведених в такій. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та зазначив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 1250 грн на одну дитину щомісячно, тобто по 2500 грн на двох дітей щомісячно. Пояснив, що дійсно працює стоматологом, однак з початком війни пацієнтів у нього стало менше, а тому заробляє не багато. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а від так, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , 15 жовтня 2020 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, про що 15.10.2020 року було складено відповідний актовий запис № 14. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] . Це підтверджується викладеним у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області 15 жовтня 2020 року. Від подружнього життя у позивача із відповідачем народилося двоє дітей, а саме дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 26.05.2021 року, та син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 26.05.2021 року. З довідки, яка видана [PERSON] головою ОСББ «Виклик» 13.03.2024 року, вбачається, що син, [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , з 26.08.2022 року, дійсно проживають за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) без реєстрації. В той же час спільні позивача із відповідачем діти зареєстровані разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади. Суд враховує, що відповідач визнає той факт, що діти проживають разом із матір`ю та фактично перебувають на її утриманні, так як він, батько дітей, надає кошти на утримання дітей мінливо і в незначному розмірі. Встановлено, що позивач працює на посаді вчителя початкових класів у Рава-Руському ЗЗСО I-III ступенів № 3 Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, що підтверджується довідкою № 04/01-39, яка видана 12 березня 2024 року Рава-Руським ЗЗСО III ступенів № 3. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, працює стоматологом. Відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] , яку сторонами спільно куплено в шлюбі, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 306955032 від 09.08.2022 року. Також під час шлюбу сторонами придбано автомобіль марки «Suzuki», модель NEW SX4, титульним власником такого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Суд враховує, що з 1 січня 2024 року мінімальна заробітна плата в Україні становить 7100,00 грн. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5\~ст. 157 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в\~ст. 7 СК України. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини»\~батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Судом встановлено, що відповідач інших осіб, в тому числі і непрацездатних, на своєму утриманні не має, жодних перешкод по стану здоров`я до праці також не має. Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідног віку, вимоги статті 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, обов`язок батьків щодо утримання дітей, беручи до уваги насамперед інтереси дітей, зважаючи на подані сторонами в справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача необхідно стягувати кошти на утримання (аліменти) малолітніх (неповнолітніх) дітей, а саме дочки, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 21 березня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи із норми частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дітей підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 21 березня 2024 року, що підтверджується штампом на позовній заяві (аркуш справи № 1). Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 6 статті 141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача [PERSON] .

Outcome: partial