Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

20.07.2023 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла справа за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення на підставі ухвали Володарського районного суду Київської області від 28.06.2023 про направлення справи за підсудністю. Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.07.2023 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Маркєлової В.М. Ухвалою від 28.07.2023 суд прийняв заяву до свого провадження та відкрив провадження у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Залучив до участі у справі як заінтересовану особу Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (04209, м. Київ, вул. Озерна, буд. 18-А). Призначив судовий розгляд справи на 14.00 год. 18.09.2023 у приміщенні Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5-а, каб. 127. В судове засідання викликав заявника та заінтересовану особу. Викликав для допиту як свідків за клопотанням заявника 1. [PERSON] , 2. [PERSON]. 18.09.2023 суд відклав розгляд справи за клопотанням представника заявникаадвоката Пархоменко О.О. на 03.11.2023. В судовому засіданні 03.11.2023 заявник пояснив, що він підтримує заяву повністю із зазначених у ній підстав. Представники заявника адвокати Пархоменко О.О та [PERSON] підтримали заяву. За клопотанням заявника суд також допитав як свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також суд протокольною ухвалою 03.11.2023 задовольнив клопотання представника заявника та долучив до матеріалів справи докази проживання за кордоном іншого брата та сестри [PERSON] та заявника - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою від 18.12.2023 Дарницький районний суд м. Києва зупинив провадження у справі № 364/438/23 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення - до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 201/5972/22 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [INFO] , [PERSON] , про встановлення факту самостійного виховання дитини. Постановою від 19.02.2024 Київський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах заявника, скасував ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18.12.2023, направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою від 22.03.2024 суд поновив провадження у справі, призначив судове засідання о 15 год. 30 хв. 21.05.2024. В судовому засіданні 21.05.2024 представник заявника адвокат Пархоменко О.О. пояснила, що всі докази сторона заявника надала до оскарження ухвали про зупинення провадження, свідки допитані, всі докази судом досліджено, інших клопотань немає. Просила задовольнити вимоги заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив. Заслухавши представника заявника адвоката Пархоменко О.О., вивчивши доводи, викладені у заяві, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких мотивів. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Мотиви та норми права, з яких виходить суд. Оцінка доказів. Суд розглядає справи про встановлення факту, які визначені ч. 1 ст. 315 ЦПК України. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 18 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою. Заявник просить установити факт, що він, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка є інвалідом 2 групи та за станом здоров?я потребує постійного стороннього догляду, у зв?язку з відсутністю інших осіб. Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] (далі - Заявник) є рідним братом [PERSON] , [INFO] (далі - [PERSON] або сестра Заявника). [PERSON] має 2 групу інвалідності, хворіє на важку форму цукрового діабету. Після загострення захворювання у сестри, заявник звільнився з роботи, щоб постійно доглядати за нею. Фінансові витрати на себе взяли другий брат - [PERSON] і сестра [PERSON] . З чоловіком [PERSON] розлучилась, і заявник є єдиною людиною, яка доглядає за нею. Через важку форму хвороби [PERSON] постійно втрачає свідомість, що може бути смертельним для неї, так як в такому випадку необхідно одразу вводити ліки. Заявник щодня три-чотири рази на день контролює рівень її глюкози в крові, слідкує за введенням інсуліну, стежить за харчуванням, яке безпосередньо впливає на рівень глюкози в крові, готує їжу для сестри та виводить її на прогулянки. [PERSON] не може виходити сама, оскільки гіпоглікемія може статися в будь-який момент. Метою встановлення цього юридичного факту, яку заявник зазначив у заяві та разом із його представниками підтвердив у засіданнях, є необхідність офіційного підтвердження такого догляду у державних органах - для створення умов здійснення ним особистих немайнових прав та підтвердження наявності неоспорюваних прав, а саме: 1)підтвердження права заявника щодо отримання соціальних пільг і виплат, передбачених Законом Украни «Про реабілітацію інвалідів з Україні», 2)підтвердження права на відстрочку від мобілізації, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов?язок і військову службу». В судовому засіданні 03.11.2023 заявник пояснив, що [PERSON] є його сестрою, вона має дуже поганий стан здоров`я, є інвалідом 2 групи, хворіє на цукровий діабет, часто втрачає свідомість, а він є єдиною особою, яка здійснює догляд за нею, оскільки їх брат і сестра зайнятий проживають за кордоном. Свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона є сестрою заявника та [PERSON] , проживає у Франції, фінансово допомагає своїй сестрі, [PERSON] , яка має дуже поганий стан здоров`я, є інвалідом 2 групи, хворіє на цукровий діабет, а доглядом за нею зайнятий їх брат, який є заявником у справі. Свідок [PERSON] надала свідчення, що вона є сестрою заявника, проживає разом з братом, його дружиною, [PERSON] , та їх дітьми. Вона має дуже поганий стан здоров`я, є інвалідом 2 групи, хворіє на цукровий діабет та супутні захворювання, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду, і заявник доглядає за нею. Свідок [PERSON] надала свідчення, що вона є дружиною заявника, вони проживають разом з чоловіком та дітьми і разом з братовою сестрою, [PERSON] , яка є інвалідом 2 групи, хворіє на цукровий діабет та супутні захворювання, у зв`язку з цим потребує постійного стороннього догляду. Доглядом за сестрою займається заявник, оскільки вона не має на це часу через те, що зайнята доглядом за своїми дітьми. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом 2 групи, хворіє на цукровий діабет, проживає разом із заявником, який є її братом, та його родиною - дружиною і дітьми. Інші брат і сестра [PERSON] проживають за кордоном (а.с 57-90). Заявник допомагає [PERSON] , зокрема здійснює за нею сторонній догляд. Згідно з копією довідки до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 322751 [PERSON] , [INFO] , 28.09.2009 пройшла черговий огляд, з 01.10.2009 їй встановлено 2 групу інвалідності довічно, причина інвалідності - загальне захворювання, за висновком МСЕК [PERSON] може працювати в спеціально створених умовах (а.с. 13). Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 1638 від 19.12.2019 Подільської МСЕК (програму складено удруге), [PERSON] (після розлучення прізвище змінено на « [PERSON] »), якій встановлено 2 групу інвалідності довічно, причина інвалідності - загальне захворювання, ступінь обмеження до виконання ІПР (до самообслуговування, пересування і трудової діяльності - 2), навчається на 1 курсі Київського мистецького коледжу (а.с. 25-28). Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91 N 875-XII (далі - Закон). Згідно статей 2-3 цього Закону, інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, наслідком травм або з уродженими дефектами, що призводить до обмеження життєдіяльності, до необхідності в соціальній допомозі і захисті. Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я України. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій інвалідів в особі їх республіканських органів. Згідно з п. 26 Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді. Згідно з п. 27 Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, - підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі. - підставою для встановлення 2 групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі. Отже, оскільки згідно з наявною у справі медичною документацією, а саме: копією довідки до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 322751 та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1638 від 19.12.2019 Подільської МСЕК [PERSON] встановлено не 1, а 2 групу інвалідності довічно, ступінь її обмеження до виконання ІПР (до самообслуговування, пересування і трудової діяльності - 2), - ці письмові докази не підтверджують доводи заявника про те, що [PERSON] потребує постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, тому що згідно з п. 27 Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» потребу у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі мають особи, яким встановлено 1 групу інвалідності. Інша медична документація (надана в копіях), зокрема УЗД дослідження органів черевної порожнини від 27.11.2020 (а.с. 18), виписка з медичної картки стаціонарного хворого № 1479 від 20.06.2017 (а.с. 19), виписка з медичної картки стаціонарного хворого № 7057 від 19.05.2009 (а.с. 20), УЗД дослідження нирок та заочеревного простору від 17.05.2020 (а.с. 21-22), МРТ від 08.05.2008 (а.с. 23), УЗД дослідження органів черевної порожнини від 10.03.2020 (а.с. 24) не містить відомостей про те, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Пояснення заявника та свідчення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] , яка є інвалідом 2 групи, хворіє на цукровий діабет та супутні захворювання, і у зв`язку з цим потребує постійного стороннього догляду, не є допустимими (такими, що можуть відповідно до чинного законодавства, зокрема Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, підтверджувати потребу особи у постійному сторонньому догляді), та спростовуються письмовими доказами, наявними у справі (копією довідки до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 322751 та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1638 від 19.12.2019 Подільської МСЕК). Ці показання свідків підтверджують наявність хвороби та пов`язаних з нею обмежень життєдіяльності у [PERSON] , та той факт, що заявник надає їй сторонню допомогу та догляд, однак показання свідків відповідно до закону не можуть підтверджувати наявність у неї потреби у постійному сторонньому догляді, оскільки це є компетенцією МСЕК. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), ще обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, як чають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що надані заявником докази не підтверджують факт, який просить установити заявник - що він є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за [PERSON] , яка є інвалідом 2 групи та за станом здоров?я потребує постійного стороннього догляду, у зв?язку з відсутністю інших осіб, - заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed