overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 15 жовтня 2019 року, зареєстрований виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 52. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відносини в сім`ї не склались, вони мають різні характери та погляди на сімейне життя та обов`язки. Між подружжям зникло взаєморозуміння, відсутні почуття поваги та любові. Подальше збереження шлюбу неможливе. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з?явився, відзив на позов не надав, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та що визнає позовні вимоги позивачки. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 жовтня 2019 року, виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 52, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с. 8/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження / а.с. 9/. Судом встановлено, що причинами розпаду сім`ї - це різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. На даний час сторони сумісно не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство ними не ведеться, примирення їх неможливе. Таким чином, суд вважає, що при таких обставинах подальше збереження сім?ї стало неможливим. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про визначення місця проживання дитини, яка проживає з матір`ю у сторін немає. Це питання у судовому засіданні не вирішувалося. Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Крім того, частиною 1 ст. 142 ЦПК України, перебачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] судовий збір на користь позивачки в розмірі 620,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 19.05.2018 року Виконавчим комітетом Часовоярської міської ради Бахмутського району актовий запис № 16. На обґрунтування позову позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, відсутні довіра, взаєморозуміння в сім`ї. Сторони припинили спільне проживання. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сім`ї між ними не можливо, шлюб носить лише формальний характер. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився про час розгляду справи належно повідомлявся, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.05.2018 року Виконавчим комітетом Часовоярської міської ради Бахмутського району актовий запис № 16. (а.с.12). В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, його намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом з`ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судові витрати залишити по фактично понесеним витрати відповідно до заяви позивачки. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 23.01.2021 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 75 000грн. 00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказує, що відповідач порушив зобов`язання за договором і станом на 05.03.2024 року має заборгованість в загальному розмірі 51 213грн. 29коп. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.01.2021 року, а також стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що 23.01.2021 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір за №б/н. Згідно даного договору відповідач отримав кредит у розмірі 75 000грн. 00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. /а.с.16-46/. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості, в наслідок несвоєчасного виконання зобов`язання, відповідач станом на 05.03.2024 року, заборгував перед банком борг в сумі 51 213грн. 29коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 42 390грн. 46коп., заборгованість за простроченими відсотками 8 822грн. 83коп. /а.с.6-15/. Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 04.01.2022 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 200 000грн. 00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказує, що відповідач порушив зобов`язання за договором і станом на 25.02.2024 року має заборгованість в загальному розмірі 33 478грн. 27коп. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.01.2022 року, а також стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що 04.01.2022 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір за №б/н. Згідно даного договору відповідач отримав кредит у розмірі 200 000грн. 00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. /а.с.16-30/. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості, в наслідок несвоєчасного виконання зобов`язання, відповідач станом на 25.02.2024 року, заборгував перед банком борг в сумі 33 478грн. 27коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 27 090грн. 37коп., заборгованість за простроченими відсотками 6 387грн. 90коп. /а.с.11-13/. Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В даний час сім`я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини припинені. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася, просила розгляд справи проводити без її участі. В судове засідання відповідач також не з`явився, в телефонному порядку повідомив, що проти позову не заперечує, просив шлюб розірвати. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 18 грудня 2010 року, який зареєстровано у відділі ДРАЦС Сумського міського управління юстиції у Сумській області, за актовим записом № 1905, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Направленим позовом заявниця просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачка будучи належним чином повідомлений про існування даного судового провадження свого ставлення до заявлених вимог не висловила і жодних заяв з даного приводу на адресу суду не направляла. З позовної заяви убачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2008 року. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. За вказаних обставин, позивач просить розірвати шлюб. Сторони мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Враховуючи фактичні обставини справи, положення норм матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Направленим позовом заявник просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачка, в свою чергу, скерувала на адресу суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вона не заперечує проти задоволення позову та просить суд розірвати шлюбу, укладений між сторонами. З позовної заяви убачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2000 року. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. За вказаних обставин, позивач просить розірвати шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Враховуючи фактичні обставини справи, положення норм матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Направленим позовом заявниця просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач будучи належним чином повідомлений про існування даного судового провадження свого ставлення до заявлених вимог не висловив і жодних заяв з даного приводу на адресу суду не направляв. З позовної заяви убачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2013 року. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. За вказаних обставин, позивачка просить розірвати шлюб. Сторони мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Враховуючи фактичні обставини справи, положення норм матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Направленим позовом заявниця просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач будучи належним чином повідомлений про існування даного судового провадження свого ставлення до заявлених вимог не висловив і жодних заяв з даного приводу на адресу суду не направляв. З позовної заяви убачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2008 року. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. За вказаних обставин, позивачка просить розірвати шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Враховуючи фактичні обставини справи, положення норм матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved