Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У провадження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 20.07.2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Близько двох місяців після народження дитини відповідач повністю змінила спосіб свого життя в негативну сторону. Відповідач самоусунулась від виховання дитини. Така поведінка спочатку почала проявлятися у частому споживанні спиртних напоїв, що відображалося на міцності сімейних відносин та на взаємозв`язок з дитиною. Згодом відповідач перестала з`являтися додому, така відсутність могла тримати декілька днів. Відповідач весь період сімейних відносин, у тому числі з дати народження дитини, не працювала та не працює зараз. На цьому фоні, між сторонами почали виникати постійні сварки, постійно психологічно страждала від такого відношення дитина. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог, підтвердив всі обставини які зазначені у позові. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, завчасно надав заяву про розгляд справи у його відсутність та надав висновок № 6/11-31 від 22.02.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 20.07.2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2019 року. Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.11.2019 року. За приписами ч. ч. 2, 3ст. 150 СК України, абз. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до ч. 1ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначено позивачем у позові та доведено у судовому засіданні, близько двох місяців після народження дитини відповідач повністю змінила спосіб свого життя в негативну сторону. Відповідач самоусунулась від виховання дитини. Така поведінка спочатку почала проявлятися у частому споживанні спиртних напоїв, що відображалося на міцності сімейних відносин та на взаємозв`язок з дитиною. Згодом відповідач перестала з`являтися додому, така відсутність могла тримати декілька днів. Відповідач весь період сімейних відносин, у тому числі з дати народження дитини, не працювала та не працює зараз. На цьому фоні, між сторонами почали виникати постійні сварки, постійно психологічно страждала від такого відношення дитина. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. З висновку органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради № 6/11-31 від 22.02.2024 року вбачається, що дитина, [PERSON] , проживає разом зі своїм батьком - [PERSON] . При обстеженні умов проживання дитини спеціалістами управління - служби у справах дітей встановлено, що [PERSON] створено належні умови для виховання, проживання, навчання та всебічного розвитку дитини. Мати, [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до дитини будь-якої материнської уваги та турботи, не займається її вихованням. За таких умов, орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,00 грн.

Outcome: approved