Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 січня 2024 року (з дня пред`явлення позову до суду) до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 31 серпня 2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що малолітній син проживає разом з нею. Вона працює вчителем у закладі загальної середньої освіти, однак сама нести витрати на утримання спільної дитини не може. Да таких витрат належать: щомісячні витрати на забезпечення потреб дитини з врахуванням віку, стану здоров`я, витрати на забезпечення життєдіяльності, продукти харчування, навчальні матеріали, відвідування басейну, одяг, взуття, відвідування лікарів, додаткові заняття з репетитором, гуртки. Крім того, [PERSON] перебував на обліку в алергоцентрі, у зв`язку з чим, потребує щорічного оздоровлення. Також, на її утриманні перебуває повнолітній син, який навчається у закладі вищої освіти. Водночас, відповідач бере участь в утриманні дітей, проте така допомога не є регулярною, достатньою та надається після неодноразових її прохань. Враховуючи, що відповідач працює начальником Центру інноваційних технологій у Національному університеті оборони України та має постійний заробіток (дохід), на користь третіх осіб аліменти не сплачує, користується транспортним засобом, має у власності гараж, за станом здоров`я має можливість працювати, тому має змогу утримувати дитину. З урахуванням викладеного, позивач вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, тому звернулася до суду з указаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в заяві, просила позов задовольнити. Зазначила, що відповідач матеріально допомогає в утриманні дитини, однак до січня місяця така допомога була не постійною. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що він завжди матеріально підтримував дітей. Просив стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини та присудити їх з моменту розірвання шлюбу, оскільки наразі сторони проживають разом та він несе велику частину витрат. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що 31 серпня 2002 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 31 серпня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19 квітня 2005 року, та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21 травня 2013 року. Сторони на даний час проживають разом, однак не ведуть сімейного господарства та малолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері (позивача), що відповідачем не заперечувалося. Звертаючись до суду з указаним позовом позивач зазначає, що відповідач не надає постійної матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами другою, третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). Водночас, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум з 01 січня 2024 року для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»). Згідно з частинами першою-третьою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Суд установив, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю. Відповідачем не спростовано зазначений факт. В ході судового розгляду з`ясовано, що з моменту звернення до суду з цим позовом, відповідач регулярно надає кошти на утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини, потреби дитини, а також те, що малолітній [PERSON] , 2013 року народження, перебуває на утриманні матері, відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований, отримує стабільний дохід, надає кошти на утримання сина, а також те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя та відсутність доказів того, що він не має можливості чи не здатен допомагати дітям. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на малолітню дитину в розмірі 1/4 частки, оскільки позивачем не доведено необхідність стягнення аліментів саме в розмірі 1/3 частки доходу відповідача, можливість сплати останнім аліментів в такому розміру з урахуванням отримуваних ним доходів. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial