Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви зазначила, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина. Вказала, що відповідно до свідоцтва про її народження її прізвище записано як « [PERSON] », її батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . У зв`язку з реєстрацією шлюбу вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після звернення її представника до Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), начальником указаного відділу повідомлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з наявністю розбіжностей в написанні прізвища її батька в актовому записі про шлюб та в написанні її дошлюбного прізвища, вона не має можливості отримати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Указує, що розбіжності у написанні її прізвища в актовому записі про її народження та прізвища її батька у свідоцтві про смерть виникли у зв`язку із неправильним перекладом з російської на українську мови, а також через неуважність осіб, які вчинили такі записи. Заявник зазначає, що в даному випадку встановлення факту родинних відносин їй необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину, а в позасудовому порядку встановити факт родинних відносин неможливо. На підставі наведеного, просила встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] і який записаний в її свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 16.09.1975, виданому Іллічівським РАЦС, як [PERSON] . У судовому засіданні представник заявника - адвокат Старостіна С. О. просив заяву задовольнити. Начальник Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гжибовський А. подав заяву про розгляд справи без участі представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Також зазначив, що відповідно до положень чинного законодавства, рішення суду про встановлення факту не є підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану. Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як слідує з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками записані: батько - [PERSON] , [INFO] та мати - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.06.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України). Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У справах окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, обов`язковим є визначення мети, для якої заявник просить встановити певний факт. Залежно від мети встановлення такого факту визначається коло заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Заінтересовані особи мають матеріально-правову заінтересованість у справах окремого провадження у випадку, коли рішення суду створює, змінює або припиняє певні права чи обов`язки цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). Так, у заяві про встановлення факту родинних відносин [PERSON] метою встановлення такого факту визначає необхідність отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька. Отож, виходячи із цієї мети встановлення факту, заінтересованими особами у даній справі мають бути особи, які мають право на спадщину після смерті [PERSON] , або територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом. Як слідує з витребуваної судом в порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявою про прийняття спадщини після його смерті [INFO] звернулася [PERSON] як донька померлого. У заяві вона зазначила, що спадкоємцем першої черги також є дружина померлого - [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кокаревою І. Ю. листом від 23.11.2023 повідомлено [PERSON] як спадкоємицю за законом першої черги після смерті [PERSON] про право прийняття спадщини або відмови від її прийняття. У зв`язку з цим повідомлено про необхідність у строк до 11.12.2023 звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Як слідує з довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 11.12.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , осіб, станом на [INFO] (день відкриття спадщини) разом з [PERSON] за указаною адресою також зареєстровані [PERSON] , [INFO] та з 26.05.2008 [PERSON] , [INFO] . Заяви [PERSON] про відмову від спадщини після смерті [PERSON] матеріали спадкової справи не містять. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, як встановлено, спадкоємцем [PERSON] також є дружина померлого - [PERSON] , проте заявником її як заінтересовану особу у даній справі не визначено. Однак, заінтересованою особою у даній справі заявником визначено Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), при цьому не обґрунтовано залучення такої особи як заінтересованої. Виходячи з мети встановлення факту, визначеної заявником у заяві, а саме необхідність отримання свідоцтва про право на спадщину, заінтересованою особою у даній справі має бути [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом. За загальним правилом Цивільного процесуального законодавства України та положень статті 294 ЦПК України на заявника покладено обов`язок визначати заінтересованих осіб у справі. Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі заявником. Суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди заявника залучати інших заінтересованих осіб до участі у справі та зобов`язується вирішити справу за тією заявою, що пред`явлена, і стосовно тих осіб, які зазначені у ній. Якщо заявник не заявляє клопотання про заміну/залучення заінтересованих осіб, суд повинен відмовляти у задоволенні поданої заяви про встановлення юридичного факту. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 449/1352/15-ц. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Крім того, у заяві заявник зазначає, що наявність розбіжностей у написанні прізвища її померлого батька та у написанні її дошлюбного прізвища унеможливлює підтвердження їхніх родинних відносин та перешкоджає їй у реалізації її спадкових прав. Однак, як слідує з листа Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кокаревої І. Ю. від 19.12.2023 № 90/02-14 щодо визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, нотаріусом, проаналізувавши подані [PERSON] та сформовані шляхом доступу до єдиних реєстрів документи, зазначено, що оформлення спадщини після смерті [PERSON] унеможливлюється у зв`язку з невизначеністю зі складом спадкового майна. Указано, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2023 № 358987953, за [PERSON] не зареєстровано право власності на будь-який об`єкт нерухомого майна. Тому, оскільки [PERSON] не надано документи, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] відсутня, нотаріусом запропоновано [PERSON] звернутися до суду з метою визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Отже, з наданого нотаріусом роз`яснення слідує, що неможливість спадкування заявником після смерті [PERSON] пов`язана не з необхідністю доведення заявником родинних відносин зі спадкодавцем, а з відсутністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про зареєстроване на ім`я спадкодавця майно. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин.

Outcome: dismissed