Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

07 березня 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (місце проживання та реєстрації: [ADDRESS] ) право власності на житловий будинок загальною площею 87,6 м 2 ., житловою площею 35,4 м 2, допоміжною площею 52,2 м 2 позначеного на плані літерою "А-І" з усіма належними йому господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у виді житлового будинку з будівлями та спорудами. Позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності, з причини відсутності належних правовстановлюючих документів, що обумовлено відсутністю державної реєстрації права власності. Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. На судове засідання представник відповідача, не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Малоолександрівською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області, актовий запис про смерть № 21. За життя [PERSON] , належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який був побудований у 1980 році. На той час реєстрація права власності не вимагалася, а отже право власності на збудований житловий будинок набувалося в порядку, який існував на час його будівництва. З Витягу з по господарської книги № 4 за 1991 рік Малоолексаидрівського старостинського округу Великоолександрівської селищної ради, головою домогосподарства була [PERSON] . Родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] про, що зроблено відповідний актовий запис за № 6, де матір`ю позивача значиться [PERSON] . Відповідно до технічного паспорта виготовленого 02 липня 2023 року замовником останнього на будинок за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] яка відповідно витягу сформованого 01.12.2023 року з реєстру територіальної громади прописана за вказаною адресою з 26 травня 1992 року. На підставі статті 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Для того щоб одержати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємець повинен надати нотаріусу документи до переліку яких входить і правовстановлюючий документ на спадкове майно. Також на підставі п.1 глави 8 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 - «Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства....», у даному випадку відсутній правовий документ, який підтверджує право власності на вказаний житловий будинок. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отримати зараз правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, так як власник будинку помер, тому й успадкувати вказаний будинок без належних правовстановлюючих документів позивач не може. Після смерті матері позивача за його заявою 15.06.1999 року заведено спадкову справу № 78/1999 року, та позивач отримав у спадок земельну ділянку, за оформленням будинку не звертався. Окрім позивача осіб, які мають право на спадкування вказаного житлового будинку за заповітом або за законом після смерті матері, немає. Зазначені документи свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке було придбано на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент придбання цього майна. Таким чином, виникла ситуація при якій, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин, виходячи з приписів статті 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлого, якому на момент смерті належало майно у виді вказаного майна, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про перехід прав належних спадкодавцю до нього у порядку спадкування. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, так і відповідачки, який не заперечує проти задоволення вимог позивача. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та участь останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved