Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, мотивуючи свої вимоги наступним. 20.08.1987 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. На даний час справа № 670/369/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу перебуває на розгляді у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області. В період перебування в шлюбі, за спільні кошти, подружжям було придбано: легковий автомобіль ВАЗ 2008 року випуску, вартістю 80000 грн; трактор колісний марки FT180В, 2008 року випуску, вартістю 280000 грн; причіп до легкового автомобіля; плуг та інше обладнання до трактора, та інше майно. Оскільки вони не досягли згоди щодо поділу спільного майна [PERSON] , з урахуванням збільшених позовних вимог, просить виділити їй у приватну власність: трактор колісний марки FT180В, 2008 року випуску, заводський номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1272 см. куб., реєстраційний номер [NUMBER] , а також плуг та інше обладнання до трактора, вартістю 68502 грн; десять бджолиних вуликів з сім`ями бджіл вартістю 35000 грн; млин трьохфазний з електродвигуном 5 квт. вартістю 12000 грн; бджолиний епідомик вартістю 14000 грн; драбину оцинковану вартістю 3000 грн, а [PERSON] виділити у приватну власність: автомобіль ВАЗ 2008 року випуску, модель 111830, тип легковий седан, об`єм двигуна 1596 см. куб., номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 80000 грн; причіп до легкового автомобіля вартістю 10000 грн; десять бджолиних вуликів з сім`ями бджіл вартістю 35000 грн; станок пилорамний трьохфазний з двигуном 3 квт з циркуляркою та фуговочним валом вартістю 15000 грн; кормодробилку з двигуном 2 квт. вартістю 4000 грн; зарядний пристрій вартістю 3000 грн; медогонку на дві рамки з поворотом вартістю 4000 грн; газовий балон в кількості 2шт. вартістю 2000 грн; газову горілку в кількості 1 шт. вартістю 1000 грн; сітку рябицю оцинковану в кількості 2 шт. вартістю 2000 грн; драбину металеву 2,5 м вартістю 2000 грн; плуг ручний для обробки картоплі вартістю 1000 грн; бідон алюмінієвий ємкістю 40 л в кількості 2 шт. вартістю 3000 грн; бідон алюмінієвий ємкістю 25 л в кількості 1 шт. вартістю 1000 грн; банки скляні ємністю 20 л в кількості 4 шт. вартістю 4000 грн; лавку дерев`яну довжиною 3,5 м в кількості 1 шт. вартістю 1500 грн; зварювальний апарат вартістю 6000 грн. Ухвалою судді Волкової О.М. від 14.11.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 25.10.2023 року у зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку справу передано судді Мамаєву В.А. Ухвалою судді Мамаєва В.А. від 27.10.2023 року справу прийнято до свого провадження. 11.01.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що причеп до легкового автомобіля і свідоцтво про його реєстрацію знаходиться у відповідача і він їх не надає. У судовому засіданні 27.03.2024 року відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти виділення позивачці у власність: трактора з плугом та іншим обладнанням до нього, десяти бджолиних вуликів з сім`ями бджіл, млина трьохфазного, бджолиного епідомика. Погоджувався на виділення йому у власність: автомобіля ВАЗ 2008 року випуску, бджолиних вуликів з сім`ями бджіл, станку пилорамного трьохфазного з циркуляркою та фуговочним валом, кормодробилки, зарядного пристрою, медогонки, газового балону, сітки рябиці, драбини металевої, плуга ручного, бідона алюмінієвого ємкістю 40 л, банок скляних ємністю 20 л, лавки дерев`яної, зварювального апарата. Заперечував наявність у подружжя майна: драбини оцинкованої, бідона алюмінієвого ємкістю 25 л, газової горілки. Також зазначав, що причіп до легкового автомобіля знаходиться у нього, але він належить іншій особі на підтвердження чого може надати свідоцтво про реєстрацію причепу. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 27.03.2024 року попросив надати перерву для подання відповідачем доказів належності причепу іншій особі, а також для мирного врегулювання спору сторонами. Але у судові засідання призначені на 10.04.2024, 25.04.2024 та 06.05.2024 року ні відповідач, ні його представник, будучи належним чином повідомлені про день, час і місце судового засідання, не з`явились і не надали докази, а тому суд відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України вважає за необхідне розглядати справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11). Судом встановлено, що 20.08.1987 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Віньковецькому райвідділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 56. На даний час сторони проживають порізно та шлюбних відносин не підтримують. За час спільного проживання сторонами набуто: трактор колісний марки FT180В, 2008 року випуску, заводський номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1272 см. куб., реєстраційний номер [NUMBER] , а також плуг та інше обладнання до трактора, вартістю 68502 грн; двадцять бджолиних вуликів з сім`ями бджіл вартістю 70000 грн; млин трьохфазний з електродвигуном 5 квт. вартістю 12000 грн; бджолиний епідомик вартістю 14000 грн; драбину оцинковану вартістю 3000 грн; автомобіль ВАЗ 2008 року випуску, модель 111830, тип легковий седан, об`єм двигуна 1596 см. куб., номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 80000 грн; причіп до легкового автомобіля вартістю10000 грн; станок пилорамний трьохфазний з двигуном 3 квт з циркуляркою та фуговочним валом вартістю 15000 грн; кормодробилку з двигуном 2 квт. вартістю 4000 грн; зарядний пристрій вартістю 3000 грн; медогонку на дві рамки з поворотом вартістю 4000 грн; газовий балон в кількості 2шт. вартістю 2000 грн; газову горілку в кількості 1 шт. вартістю 1000 грн; сітку рябицю оцинковану в кількості 2 шт. вартістю 2000 грн; драбину металеву 2,5 м вартістю 2000 грн; плуг ручний для обробки картоплі вартістю 1000 грн; бідон алюмінієвий ємкістю 40 л в кількості 2 шт. вартістю 3000 грн; бідон алюмінієвий ємкістю 25 л в кількості 1 шт. вартістю 1000 грн.; банки скляні ємністю 20 л в кількості 4 шт. вартістю 4000 грн; лавку дерев`яну довжиною 3,5 м в кількості 1 шт. вартістю 1500 грн; зварювальний апарат вартістю 6000 грн. Відповідач та його представник не оспорювали вартість спільного майна, яку визначила позивач. Щодо переліку майна, що підлягає поділу, то відповідач не визнав, що причіп до легкового автомобіля є спільною сумісною власністю подружжя, а належить іншій особі на підтвердження чого може надати свідоцтво про його реєстрацію, а також заперечував наявність у подружжя такого майна як драбини оцинкованої, газової горілки, бідона алюмінієвого ємкістю 25 л. Судом було надано строк відповідачу для надання вказаних доказів, але і відповідач, і його представник тричі (10.04.2024, 25.04.2024 та 06.05.2024 року) не з`явились у судове засідання і в порушення вимог ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України не надали доказів на підтвердження своїх заперечень. Тому такі твердження відповідача суд не бере до уваги як не доведені належними доказами. Відтак, спірне майно було придбана сторонами за час шлюбу, а тому таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини у разі його поділу будуть рівними (позивачу буде виділено у власність майно на загальну суму 138502 грн., а відповідачу - на загальну суму 138700 грн.), що повністю узгоджується з вимогами ч. 2 статті 372 ЦК України та ч.1 ст. 70 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя є обґрунтованим і підлягають задоволенню відповідно до вимог ст .ст. 69-71 СК України, ст. 372 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Тому при здійсненні поділі майна сторін їх право спільної сумісної власності на це майно припиняється, а до [PERSON] та [PERSON] переходить право власності на визначене їм судом майно. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави, оскільки обидві сторони звільнені від їх оплати на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 60, 69-71СК України, ст.ст. , 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved