Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

25 січня 2024 року позивач Радехівська міська рада Львівської області звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві зазначає, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб згідно із Свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 4 жовтня 2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області про що в книзі реєстрації актів укладення шлюбу зроблено запис № 65. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] та дружині - [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 2017 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, [PERSON] народився [INFO] в місті Радехів Радехівського району Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 22 грудня 2017 року зроблено відповідний запис № 174. У відомостях про батьків зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Від спільного подружнього життя у шлюбі у подружжя народився син [PERSON] . [PERSON] (батько), [INFO] , проживаючий на [ADDRESS] , був засуджений 7 квітня 2016 року Радехівським районним судом Львівської області за ст. 190, ч. 1, 2, ст. 185 ч. 2, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, згідно зі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений із встановленням іспитового строку покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців, це покарання не відбув та відповідно до ухвали Радехівського районного суду Львівської області від 02.12.2016 іспитовий строк з випробуванням було скасовано за порушення умов відбування призначеного покарання та направлено [PERSON] в місця позбавлення волі. Згідно із Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 24 жовтня 2018 року, виданим Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, [INFO] у віці 35 років померла мати [PERSON] - [PERSON] про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 93 від 24 жовтня 2018 року. Місце смерті: місто Київ. Розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації № 392 від 30 жовтня 2018 року малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, з підстав: смерть матері та засудження батька до позбавлення волі та ухиляння від відбування покарання. Відповідно до Розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації № 1371 від 21.12.2018 [PERSON] , [INFO] , влаштований у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 15.05.2020 рішенням Галицького районного суду м. Львів на підставі ст. 82 КК України [PERSON] , замінено невідбутий строк покарання на 2 роки виправних робіт з відрахуванням 20% від заробітку в дохід держави. [PERSON] , звільнений з місць позбавлення волі, з 01.06.2020 перебував на обліку Червоноградського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області та відбував покарання (виправні роботи) у ФОП [PERSON] , на посаді підсобного робітника. Під час відбування призначеного покарання порушень не допускав та на підставі ухвали Радехівського районного суду Львівської області від 12.10.2021 звільнений від призначеного покарання (виправні роботи) із застосуванням умовно-дострокового звільнення. Після звільнення, протягом 2022-2023 років [PERSON] не звертався до сектору «Служба у справах дітей» Радехівської міської ради щодо повернення йому на виховання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки-інформації № 1661 від 20.07.2023, виданої Радехівською міською радою, в Радехівську міську раду надійшло повідомлення з Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУ Національної поліції у Львівській області про численні порушення [PERSON] загального порядку. Відповідно до інформації, наданої Відділенням поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області № 4133/62/01 від 08.06.2023, [PERSON] , [INFO] , неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності протягом 2022-2023 років за ст. 173-2 КУпАП, ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 178 КУпАП, ст. 175-1 КУпАП. Малолітній [PERSON] відповідно до Розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації № 1371 від 21.12.2018 «Про влаштування в дитячий будинок сімейного типу до батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] на спільне проживання та виховання дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] від 21.12.2018 влаштований та виховується в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батьки-вихователі відповідально ставляться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти. Батьки-вихователі підтримують постійний зв`язок з дошкільним закладом та вихователями. За час проживання дитини в дитячому будинку сімейного типу, рідний батько, [PERSON] , в службу у справах дітей Мостиської міської ради не звертався. Згідно з інформацією навчального закладу, батьківські збори, заходи й свята відвідують батьки-вихователі. [PERSON] жодного разу не приходив до дитини в навчальний заклад згідно з листом Служби у справах дітей Мостиської міської ради № 201 від 10.07.2023. Зі слів батьків - вихователів [PERSON] один раз у 2020 році відвідав дитину. За інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мостиської міської ради Львівської області» [PERSON] не звертався за медичною допомогою та не цікавився станом здоров`я дитини. Відповідно до довідки Радехівської міської ради Львівської області № 520-к від 24.05.2023 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Сектором «Служба у справах дітей» Радехівської міської ради неодноразово [PERSON] направлялись листи щодо прибуття до Сектору «Служба у справах дітей» для бесіди щодо участі у вихованні сина, але ніякої відповіді від відповідача на дані листи в міську раду не надходило. Враховуючи вищенаведені обставини та той факт що батько [PERSON] ні одного разу ніяким чином не цікавиться життям та вихованням свого сина [PERSON] сектор «Служби у справах дітей» Радехівської міської ради ініціював процес позбавлення батьківських прав [PERSON] . [PERSON] . міською радою неодноразово було повідомлено про те, що в Радехівській міській раді буде відбуватись засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому буде слухалось питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] в міську раду не з`явився та жодної інформації не подав. Позивач зазначає, що обстежити умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не вдалося, оскільки ніхто не відкривав двері, що видно з копії актів обстеження умов проживання від 14.07.2023 та 21.07.2023. Станом на 04.01.2024 батько [PERSON] не звертався до сектору «Служба у справах дітей» Радехівської міської ради щодо повернення йому дитини в сім`ю. Позивач вважає, що відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, жодним чином не цікавиться життям та потребами сина [PERSON] . Всі питання щодо виховання вирішуються батьками-вихователями самостійно без участі та будь-якої підтримки з боку [PERSON] . Позивач вказує, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування відповідача своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських зобов`язань. Враховуючи вище зазначене, з метою захисту законних прав та інтересів дітей, беручи до уваги те, що батько свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться розвитком, станом його здоров`я, не піклуються про духовний, фізичний і моральний розвиток дитини, не створює належних умов для розвитку природних здібностей дітей, не забезпечує його необхідним харчуванням, фінансово не допомагає, Радехівська міська рада Львівської області вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Виконавчий комітет Радехівської міської ради як орган опіки і піклування своїм рішенням від 6 вересня 2023 року № 135 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» затвердив висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батька [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Також позивач зазначає, що Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 11.05.2017 (справа № 451/1437/16-ц) [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав щодо їхніх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Отже, орган опіки та піклування Радехівської міської ради Львівської області просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.3,3-зворот,4,4-зворот,5,5-зворот,6). 25 січня 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.34). Ухвалою судді від 30 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.1-2). Ухвалою підготовчого засідання від 22 лютого 2024 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду (а.с.40). Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовільнити (а.с.39). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався позивач. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися повторно, хоча про місце, дату та час розгляду судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили (а.с.71,72). З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовільнити, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд установив, що 4 жовтня 2011 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, що видно із копії Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 4 жовтня 2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області про що в книзі реєстрації актів укладення шлюбу зроблено запис № 65. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] та дружині - [PERSON] (а.с.17). Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 2017 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, у подружжя народився син [PERSON] [INFO] в місті Радехів Радехівського району Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 22 грудня 2017 року зроблено відповідний запис № 174. У відомостях про батьків зазначено батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.18). [PERSON] (батько, відповідач), [INFO] , був засуджений 7 квітня 2016 року Радехівським районним судом Львівської області за ст. 190, ч. 1, 2, ст. 185 ч. 2, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, згідно зі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений із встановленням іспитового строку покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців, покарання не відбув та згідно з ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 02.12.2016 іспитовий строк з випробуванням було скасовано за порушення умов відбування призначеного покарання та направлено [PERSON] в місця позбавлення волі, що підтверджується копією відповіді на лист Червоноградського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області №828/16/36-22 від 17 травня 2022 року (а.с.21). Згідно з копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 24 жовтня 2018 року, виданого Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, [INFO] у віці 35 років померла мати [PERSON] - [PERSON] про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 93 від 24 жовтня 2018 року. Місце смерті: місто Київ (а.с.19). Копією Розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації № 392 від 30 жовтня 2018 року підтверджується, що малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, з підстав: смерть матері та засудження батька до позбавлення волі та ухиляння від відбування покарання (а.с.13). Відповідно до копії Розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації № 1371 від 21.12.2018 [PERSON] , [INFO] , влаштований у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.14,15,15-зворот,16). 15.05.2020 рішенням Галицького районного суду м. Львів на підставі ст. 82 КК України [PERSON] , замінено невідбутий строк покарання на 2 роки виправних робіт з відрахуванням 20% від заробітку в дохід держави. [PERSON] , звільнений з місць позбавлення волі, з 01.06.2020 перебував на обліку Червоноградського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області та відбував покарання (виправні роботи) у ФОП [PERSON] , на посаді підсобного робітника. Під час відбування призначеного покарання порушень не допускав та на підставі ухвали Радехівського районного суду Львівської області від 12.10.2021 звільнений від призначеного покарання (виправні роботи) із застосуванням умовно-дострокового звільнення, що підтверджується копією відповіді на лист Червоноградського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області №828/16/36-22 від 17 травня 2022 року (а.с.21). Як видно з копії відповіді на запит Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» №6/2072 від 15.04.2022 відповідно до обліково-довідкової картотеки установи ув`язнений [PERSON] , [INFO] , з 09.12.2018 утримувався в установі та звільнений 25.05.2020 (а.с.20). Відповідно до копії довідки-інформації № 1661 від 20.07.2023, виданої Радехівською міською радою, в Радехівську міську раду надійшло повідомлення з Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУ Національної поліції у Львівській області про численні порушення [PERSON] загального порядку (а.с.23). Згідно з копією інформації, наданої Відділенням поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області № 4133/62/01 від 08.06.2023, [PERSON] , [INFO] , неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності протягом 2022-2023 років за ст. 173-2 КУпАП, ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП, ч. 1, ч. 2 ст. 130 КУпАП, ст. 178 КУпАП, ст. 175-1 КУпАП (а.с.22). Як видно з копії характеристики вихованця дошкільного закладу № 56/01-20 від 20.06.2023, [PERSON] зарахований в дошкільний заклад 01.09.2021. За час перебування в закладі виявив середній рівень знань, не завжди проявляє інтерес до навчання, має музичні здібності. Батьки-вихователі відповідально ставляться до виховання та навчання дитини. Дитина виховується в дитячому будинку сімейного типу. Батьки-вихователі: [PERSON] та [PERSON] відповідально ставляться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти. Батьки-вихователі підтримують постійний зв`язок з дошкільним закладом та вихователями, постійно відвідують батьківські збори, заходи й свята. Батько [PERSON] , [PERSON] , жодного разу не з`являвся в дошкільному закладі, не був присутній на заходах, не цікавився своїм сином (а.с.24). Згідно з копією Довідки №56/01-20 від 20.06.2023, виданою дирекцією Стрілецького закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти з короткотривалим режимом роботи даного навчального закладу (а.с.25). З копії відповіді на лист Служби у справах дітей Мостиської міської ради № 201 від 10.07.2023 видно, що Розпорядженням голови Мостиської районної державної адміністрації № 1371 від 21.12.2018 «Про влаштування в дитячий будинок сімейного типу до батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] на спільне проживання та виховання дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] від 21.12.2018 влаштований та виховується в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За час проживання дитини в дитячому будинку сімейного типу, рідний батько, [PERSON] , в службу у справах дітей Мостиської міської ради не звертався. Згідно з інформацією навчального закладу, батьківські збори, заходи й свята відвідують батьки-вихователі. [PERSON] жодного разу не приходив до дитини в навчальний заклад. Зі слів батьків - вихователів [PERSON] один раз у 2020 році відвідав дитину (а.с.26). Відповідно до копії інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мостиської міської ради Львівської області» №140 від 20.06.2023 [PERSON] не звертався за медичною допомогою та не цікавився станом здоров`я дитини [PERSON] (а.с.27). Згідно з копією довідки Радехівської міської ради Львівської області № 520-к від 24.05.2023 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Сектором «Служба у справах дітей» Радехівської міської ради неодноразово [PERSON] направлялись листи №62 від 19.05.2023, №75 від 29.06.2023, №82 від 13.07.2023 щодо прибуття до Сектору «Служба у справах дітей» для бесіди щодо участі у вихованні сина, але ніякої відповіді від відповідача на ці листи в міську раду не надходило (а.с.29,30,31). [PERSON] Радехівською міською радою Львівської області у листах №1689 від 25.07.2023, №99 від 14.08.2023 було повідомлено про те, що буде відбуватись засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому буде слухалось питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Проте, [PERSON] в міську раду не з`явився та жодної інформації не подав (а.с.32-33). Відповідно до копій актів обстеження умов проживання від 14.07.2023 та 21.07.2023 обстежити умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не вдалося, оскільки ніхто не відкривав двері (а.с.10,10-зворот,12,12-зворот). Згідно з копією акту обстеження умов проживання від 11.07.2022 не виявлено порушено щодо стану утримання та виховання дітей-вихованців, батьки-вихователі створили належні житлово-побутові умови для проживання дітей, діти забезпечені усім необхідним, здорові та охоплені навчанням (а.с.11,11-зворот). Виконавчий комітет Радехівської міської ради як орган опіки і піклування своїм рішенням від 6 вересня 2023 року № 135 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» затвердив висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батька [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.8,8-зворот,9,9-зворот). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Статтею 7 СК України передбачено, що суд під час розгляду справ про регулювання сімейних відносин повинен забезпечити можливість здійснення прав дитини, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні та максимально можливо враховувати інтереси дитини. Згідно із ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Із ч. 1 ст. 155 СК України видно, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до абзацу 9 пункту 8 постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Із ч. 4 ст. 155 СК України видно, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, у тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, п. 15, 17 цієї ж Постанови Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. До того ж, положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми враховуються судом, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини. Так, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 7 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Також суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» потрібно проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд установив, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків стосовно своєї дитини [PERSON] , [INFO] , не цікавиться його долею, участі у його вихованні та розвитку не приймає, тобто жодного контакту з дитиною не підтримує. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та він свідомо відмовився приймати участь у житті своєї дитини, суд доходить висновку про законність позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищезазначене, суд вважає доцільним роз`яснити відповідачу ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд справи судом, від сплати якого позивач був звільнений при зверненні в суд з позовом, необхідно стягнути на користь держави з відповідача. На підставі ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 7, 8, 150, 155, 164, 165, 166, 169, 180 СК України,

Outcome: approved