Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: 1) визначити, що розмір частки померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; квартиру за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS] складає по від кожної зазначеної квартири окремо; 2) визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на частки померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності, а саме на квартири за адресою: [ADDRESS] , квартиру за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] .. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , квартиру за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві власності колишній дружині позивача [PERSON] .. Однак, вказані квартири належали батьку позивача та його колишній дружині на праві спільної сумісної власності подружжя як майно набуте подружжям за часм шлюбу. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.04.2020 у справі №756/2662/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а тому батько позивача на час смерті не перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Вказує, що за життя між батьком позивача та [PERSON] було укладено договір про поділ майна подружжя, згідно з яким квартира [ADDRESS] , вважатиметься такою, що належить [PERSON] , а автомобіль марки BMW, модель Х6, 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , належатиме [PERSON] .. Зазначає, що інше майно подружжя, в тому числі квартира за адресою: [ADDRESS] , квартиру за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS] за життя [PERSON] поділені між колишнім подружжям не були. Крім того, відповідачка [PERSON] 16.01.2021, тобто після смерті [PERSON] , подала до Київського апеляційного суду скаргу, в якій просила скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.04.2020 у справі №756/2662/20 про розірвання шлюбу, яка 30.03.2021 постановою Київського апеляційного суду залишена без задоволення. Зазначає, що він є єдиним спадкоємцем за законом, однак постановою приватного нотаріуса КМНО Гайдамака О.М. від 01.07.2021 йому відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартири у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вищевказане майно. Вказує, що колишня дружина [PERSON] - [PERSON] є законним власником вищевказаних квартири, згідно з Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому праовостановлюючі документи на квартири знаходяться у відповідачки, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2021 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Рибака М.А.. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.12.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (суддя Рибак М.А.). Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.. Протокольною ухвалою суду від 01.04.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити та ухвалити відповідне рішення, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. У судове засідання відповідачка не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причину неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причину неявки до суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст..1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Cудом встановлено, що [INFO] помер - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Бердянським міжрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Померлий являється батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] , квартира за адресою: [ADDRESS] та квартира за адресою: [ADDRESS] , які на праві власності належать [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 21.11.2019 [PERSON] та [PERSON] , уклали Договір про поділ майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Сибіга С.Е., зареєстровано в реєстрі за № 1144, відповідно до якого квартира [ADDRESS] важатиметься такою, що належить [PERSON] , а автомобіль марки BMW, модель Х6, 2017 року випуску номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , належатиме [PERSON] .. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.04.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (№756/2662/20). 29.10.2020 року приватним нотаріусом КМНО Гайдамакою О.М. було заведено спадкову справу за № 11/2020, що підтверджується відповідними витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №66662192. З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину шляхом подання до приватного нотаріуса КМНО Гайдамаки О.М. заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Однак постановою приватним нотаріусом КМНО Гайдамакою О.М. від 01.07.2021 року відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартири за адресою: [ADDRESS] , квартиру за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вищевказане майно. Крім того, 16.01.2021 [PERSON] звернулась до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.04.2020 у справі №756/2662/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановою Київського апеляційного суду від 30.03.2021 апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Положишника В.В. залишено без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.04.2020 залишено без змін. Таким чином, єдиним спадкодаємцем майна після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] .. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної сумісної власності за його боргами та відкритті після нього спадщини. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до положень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України). Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВСУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.3.4 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Визначити, що частка померлого [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/2 частини, на квартиру [ADDRESS] становить частини, на квартиру кв. [ADDRESS] становить частини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 визначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Стосовно позовних вимог щодо визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на спадкове майно, а саме 1/2 частку квартиру за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 квартири за адресою: [ADDRESS] , та квартири за адресою: [ADDRESS] , судом зазначається наступне. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач по справі є спадкоємцем першої черги після померлого. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За матеріалами справи щодо майна померлого [PERSON] не встановлено наявність його заповітів, а тому спадкування відбувається за законом, позивач прийняв спадщину і подав про це нотаріусу відповідну заяву у встановлений шестимісячний строк, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому виник цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Статтею 392 ЦК визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved