Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак він не виконав покладені на нього зобов`язання, не повернув отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. [INFO] позичальник помер. У разі смерті фізичної особи боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців. В даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі. Тому представник позивача звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів наявну заборгованість; та стягнути судові витрати. Ухвалою від 09 січня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник відповідачів 28 лютого 2024 року подав суду відзив, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідачі не є спадкоємцями майна померлого, фактичного жодної спадщини після [PERSON] не приймали та не могли прийняти у зв`язку із відсутністю спадщини та правових підстав для її прийняття. Представник позивача 22 березня 2024 року подав суду відповідь на відзив. Вказує, що оскільки відповідачі не відмовилися від прийняття спадщини, то вони є такими, що її прийняли. До складу спадщини входять, у тому числі і кредитні зобов`язання померлого позичальника. Позов просить задоволити. Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви просить провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалами від 08.03.2024 р. та 29.03.2024 р. заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було задоволено. Однак, в судові засідання, які були призначені на 26.03.2024 р., 23.04.2024 р. та 16.05.2024 р. представник позивача на зв`язок не вийшов. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без їх участі суду не подавали. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Представник відповідачів в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просить справу розглядати без участі відповідачів та представника. У задоволенні позову просять відмовити з причин, зазначених у відзиві. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Фактичні обставини, встановлені судом, позиція сторін. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.06.2016 року. Позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, на підставі заяви-приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Представник позивача зазначає, що при укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зазначена обставина була підтверджена: анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 20). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.04.2021 року. Згідно із ст. 1218 ЦПК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку із смертю боржника припиняються ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Згідно із ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1263 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 20.04.2021 року по 20.10.2021 року. В даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі. Вказана обставина підтверджується копіями їх паспортів, де вони разом із позичальником зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Таким чином відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як суду не було надано доказів того, що відповідачі відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Норми законодавства, які застосовує суд. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 та 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 та 2 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ст. 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Водночас ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину в силу статей 1281,1282 ЦК України зобов`язані в межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. Системний аналіз змісту вище перелічених статей Цивільного кодексу України, вказує, що кредитор спадкодавця вправі пред`явити до спадкоємців вимоги про погашення боргів померлого, розмір яких має бути обмеженим виключно вартістю успадкованого майна, та у строк протягом 6 місяців з дня прийняття такими спадкоємницями спадкового майна. Однак, як встановлено в судовому засіданні на підставі наявних матеріалів справи: - спадкової справи після смерті [PERSON] щодо його майна відкривалося (а.с. 109); - [PERSON] на час смерті тривалий час не проживав за адресою реєстрації: [ADDRESS] , а фактичним місцем його проживання було с. Злазне Рівненського (на той час Костопільського) району Рівненської області (а.с. 110); - фактичним місце проживання [PERSON] є [ADDRESS] , де він проживає з 2016 року. Вказана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 111); - [PERSON] на час смерті [PERSON] не була його дружиною, оскільки їхній шлюб було розірвано ще 07.09.2019 р., про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 107); - будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , не були власністю покійного [PERSON] , оскільки право власності на такий будинок було оформлено [PERSON] лише 15.02.2022 р. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 15.02.2022 р., посвідченого нотаріусом Киселюк О.В. та протоколу загальних зборів учасників ТОВ «А.М.В. ГРУП» від 15.02.2022 р. у зв`язку із поверненням вкладу із статутного капіталу даної юридичної особи. Жодного відношення таке набуття прав власності до спадкових правовідносин не має. А відтак, відповідачі фактично жодної спадщини після смерті [PERSON] не приймали та не могли прийняти у зв`язку із відсутністю спадщини, та відсутністю правових підстав для її прийняття. Висновки суду. Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі статей 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як позивач, зобов`язаний був довести, що саме відповідачі прийняли спадщину та зазначити вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину. При цьому, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, що наявна в матеріалах справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті боржника [PERSON] ніхто не звертався. Вказане свідчить про те, що відповідачі не приймали спадщину після смерті спадкодавця, та не є його спадкоємцями. Так, у даній справі належним відповідачем мала б бути особа, яка прийняла спадщину від спадкодавця у встановленому законом порядку та в межах вартості майна, одержаного у спадщину. А тому в задоволенні позову про стягнення боргу кредитором спадкодавця слід відмовити. Розподіл судових витрат. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн.

Outcome: dismissed