Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] пропозбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог заначив, що позивач з 13.02.2008 по 25.10.2023 перебував в офіційному шлюбі з відповідачкою - [PERSON] , хоча фактично шлюбні відносини припинились через 2 роки після народження спільної дитини- [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корольовського районного суду від 25.09.2023 р. шлюб між сторонами розірвано. Під час фактичного припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, дитина залишилась проживати разом з батьком і проживає разом із ним на дату подання лозову про позбавлення батьківських прав матері дитини - [PERSON] . Також позивачем зазначено, що починаючи з 2010 року та до сьогоднішнього часу дитина знаходиться на його вихованні та повністю перебуває на його утриманні. Відповідачка ніколи не приймала ніякої участі у вихованні сина, не цікавилась його життям, не піклувалась та не піклується про його здоров`я, не спілкувалась з ним та не проявляла материнської турботи та піклування, тому байдужа поведінка відповідачки свідчить про її свідоме ухилення від виконання обов`язків та вихованню дитини. Враховуючи викладене, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 15.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак, повістки повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.09.2023 року (а.с. 14-15). За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до Характеристики [PERSON] , яка видана Ліцеєм № 23 м. Житомира [PERSON] навчався ліцеї з 1 класу, у 2023 році після 9-го класу випустився з ліцею. [PERSON] проживав з татом, бабусею та тіткою. Тато, [PERSON] приділяв належну увагу вихованню сина. Участь у вихованні [PERSON] приймали також бабуся, [PERSON] та тітка [PERSON] . Відвідували завжди батьківські збори, регулярно консультувалися з класним керівником у питаннях навчання та виховання [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків, а саме: бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім`ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності, відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахована в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Передбачене пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У тому числі підставою для позбавлення батьківських прав є п. п. 3,4 ч. 1 ст. 164 СК України, а саме батьки жорстоко поводяться з дитиною, якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Допитаний в судовому засіданні син сторін [PERSON] пояснив, що в нього гарні відносини з папою, з мамою ніколи не спілкувався та її не пам`ятає, проживає з папою, бабою та дідом. Також зазначив, що мама не цікавиться його життям, бажання зустрічатись з мамою немає, підтримав вимоги щодо позбавлення матері батьківських прав. Допитана в судовому засідання в якості свідка [PERSON] зазначила, що є рідною сестрою позивача, дитина проживає з батьком з дворічного віку, оскільки матір випивала та не годувала дитину. Зазначила, що [PERSON] не перешкоджав зустрічі дитини з матір`ю. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що 30 років проживає поряд із сім`єю позивача, однак не бачила, щоб були створенні перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю. Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 15.05.2024 року № 790 вбачається, що [PERSON] не бере участі в утриманні дитини, фінансової допомоги не надає, не цікавиться її вихованням, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, фактично втратила з сином родинні зв`язки. Тому, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 63). В зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ухиляється, нехтує батьківськими правами, не піклується про дитину. Згідно вимог ст.164 Сімейного Кодексу України, якщо буде встановлено, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, в судовому порядку вони можуть бути позбавлені батьківських прав.

Outcome: approved