Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованості за договором позики № 4585085 в розмірі 18 960,00 грн., з яких:- 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12960,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вимоги обґрунтовано тим, що вищевказаний договір позики відповідач [PERSON] уклала із ТОВ «МАНІФОЮ». Право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Свої грошові зобов`язання за цим договором відповідач не виконала ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, в результаті чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками, яка в сукупності становить заявлений розмір позовних вимог. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 21 листопада 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В межах встановленого судом строку відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому заявлені позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що вони є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається, а саме, не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором, а також не обґрунтовано належним чином розмір наявної заборгованості у відповідача перед Позивачем. Представник позивача подав відповідь на відзив відповідача, у якому зазначив про відповідність заявленої суми заборгованості по відсоткам умовам укладеного відповідачем договору позики на що додано ще квитанцію про зарахування коштів № 165005360 від 06.09.2022, розрахунок заборгованості за договором станом на 08.02.2023, на підтвердження дійсності переходу права вимоги додано договір факторингу, реєстр боржників, платіжну інструкцію - плату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу, тому просила задовольнити позов у повному обсязі. Крім того, для підтвердження зарахування коштів на рахунок відповідача клопотали про витребування інформації у АТ КБ «Приватбанк». У запереченнях представник відповідача вказала, що докази, які просить витребувати представник позивача не подані у встановлений законом або судом строк, необґрунтовано неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від позивача, а тому у клопотанні про витребування доказів просить відмовити. У додаткових поясненнях представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, вважає заперечення відповідача безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з квитанції від 06.09.2022, о 21.06 год 06.09.2023 було успішно перераховано кошти на карту № [NUMBER] у сумі 6 000,00 грн., згідно кредитного договору № 4585085 від 06.09.2022. Враховуючи вищевикладене можна зробити висновок, що [PERSON] уклала кредитний договір 4585085 від 06.09.2022 та отримала на свій картковий рахунок кредитні кошти. Таким чином, ТОВ «ФК«ЄАПБ» вважає, що первинний кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу позику, а остання користувалася кредитними коштами, проте не виконала зобов`язання за договором, допустила заборгованість. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 06 вересня 2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики №4585085 про надання у власність грошових коштів для особистих потреб за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 6000,00 гривень на 80 днів зі сплатою 1,105% в день акційна процентна ставка, 2,2% базова процентна ставка, 3,0% основна процентна ставка. Договір позики №4585085 від 06 вересня 2022 року укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та відповідачем підписані електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. Згідно розрахунку до договору № 4585085 від 06 вересня 2022 року встановлений графік нарахування процентів за користування позикою протягом першого розрахункового періоду та графік обов`язкових платежів. Цими графіками встановлено загальна вартість позики - 8889,00 грн із урахуванням реальної річної процентної ставки 4846%. Квитанцією за сплату № 165005360 від 06 вересня 2022 року стверджується перерахунок позики в сумі 6000 грн на карту АТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] . Право вимоги за указаними кредитними договорами перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі укладеного із ТОВ «МАНІФОЮ» договору факторингу № 08-02/2023 від 08 лютого 2023 року. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стороною позивача до позовної заяви додано належним чином завірені копії кредитного договору та договору факторингу. Із наведеного слідує, що відповідач має заборгованість за цим договором, на яку позивач набув права вимоги на підставі укладеного договору факторингу. Станом на день звернення до суду із цим позовом заборгованість по кредитним зобов`язанням відповідач не погасила. Разом з тим, за розрахунком заборгованості ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за договором позики №4585085 від 06 вересня 2022 року заборгованість становить 18960 грн., з яких: за основною сумою боргу - 6000,00 гривень, за відсотками - 12960,00 гривень, що не узгоджується із графіком обов`язкових платежів, що є додатком до договору позики. При цьому жодних розрахунків чи посилань на умови кредитних договорів щодо нарахування саме таких відсотків ні позовна заява, ні додані докази не містять. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст.526, 530, 610 ЦК України та ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.10541 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтверджений Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначено, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором». Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За умовами договору позики укладеного кредитною установою з відповідачем встановлено конкретні строки кредитування, а саме, що кредит надано на 80 днів. Відтак, право кредитодавців та в подальшому їх правонаступника нараховувати передбачені вище указаними кредитними договорами проценти за користування кредитними коштами припинилося після вказаних строків кредитування, у зв`язку із чим після їх спливу права та інтереси кредитодавців та їх правонаступника (позивача) забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно розрахунку до договору № 4585085 від 06 вересня 2022 року встановлений графік нарахування процентів за користування позикою протягом першого розрахункового періоду та графік обов`язкових платежів. Цими графіками встановлено загальна вартість позики - 8889,00 грн із урахуванням реальної річної процентної ставки 4846%. Отже суд виснуває, що кредитна заборгованість визначається саме умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Як установлено, розрахунок заборгованості позивача не містить посилань на умови кредитних договорів щодо нарахування саме таких відсотків та не додані докази цього, цей розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити правильність проведених розрахунків, тому суд виходить із розміру заборгованості, що визначений умовами договору. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих відповідачем кредитних коштів та процентів, нарахованих в межах строку кредитування, визначених договором позики. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 8889,00 гривень. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 47 % таких вимог.

Outcome: partial