Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У вересні 2023 р. [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2), третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування позову зазначав, що він є сином [PERSON] (відповідача-2) та [PERSON] , яка померла [INFO] . Він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Мати за життя була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактично з 2006 року і до смерті проживала разом з родиною за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується долученими до позовної заяви документами. Відповідач-1 [PERSON] також проживав разом із ними, однак згодом переїхав до м. Запоріжжя. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна, що знаходиться на тимчасово окупованій території. З метою оформлення спадкових прав батько [PERSON] та брат [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. із заявами про прийняття спадщини, у зв`язку із чим 05.04.2022 було заведено спадкову справу № 56/2022. Позивач також звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак пізніше, 08.06.2023. Однак, у зв`язку із тим, що на день смерті спадкодавця позивач не був зареєстрований з нею за однією адресою та не подав у визначений ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) строк заяву про прийняття спадщини, постановою приватного нотаріуса № 334/02-31 від 12.06.2023 йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Оскільки позивач не може надати нотаріусу документального підтвердження, що на час відкриття спадщини вони постійно проживали із матір`ю разом, тому він з урахуванням положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України змушений звернутися до суду із даним позовом. Просив встановити факт постійного проживання позивача з [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Відповідач-1 [PERSON] позовні вимоги не визнав з тих підстав, що на момент смерті матері [PERSON] вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Водночас, позивач та відповідач-2 були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Отже, для прийняття спадщини позивач мав своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що ним зроблено не було. Тому в силу положень ст. 1272 ЦК України позивач є таким, що спадщину не прийняв. Відповідачем-1 не надавалась згода на прийняття спадщини позивачем. Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини (справа № 335/6017/23). Ухвалою цього суду від 25.07.2023 у вказаній справі відкрито провадження та призначене судове засідання. Справа по суті не розглянута. Не дочекавшись вирішення вказаної справи, позивач звернувся до суду із цим позовом. Вважав, що належним способом захисту порушеного права позивача є саме визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Також зазначив, що надані позивачем докази не є належними, достатніми та достовірними, а отже не можуть беззаперечно свідчити про факт спільного проживання з померлою. Відповідач-2 [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою від 28.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.10.2023. 25.10.2023 від відповідача-1 [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. 30.10.2023 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Разом з позовною заявою позивачем було подане клопотання про витребування доказів, в обґрунтування якого зазначав, що для встановлення фактів, викладених у позовній заяві, необхідно витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмили Сергіївни (юридична адреса: [ADDRESS] , поштова адреса: [ADDRESS] ) належним чином засвідчену копію спадкової справи № 56/2022, заведеної 05 квітня 2022 року, щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Також, до позовної заяви позивачем було долучено клопотання про виклик свідків, в якому просив викликати та допитати під час судового розгляду справи свідків [PERSON] , [PERSON] , які можуть підтвердити обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Також, у підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 12.12.2023, позивачем було доповнено клопотання проханням допитати свідка [PERSON] . Ухвалою суду від 12.12.2023 витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмили Сергіївни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 56/2022 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 12.12.2023 задоволено клопотання позивача [PERSON] про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 27.12.2023 приватним нотаріусом Масловець Л.С. направлено до суду поштою матеріали на виконання ухвали суду від 12.12.2023, які надійшли 02.01.2024. У підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 11.01.2024 представник позивача заявила клопотання про залучення третьої особи [PERSON] . Ухвалою суду від 11.01.2024 залучено до участі у даній цивільній справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів та встановлено строк для подання письмових пояснень на позов 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали. У зв`язку із цим підготовче судове засідання було відкладене до 08.02.2024. Ухвалою суду від 08.02.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 25.03.2024 (а.с. 151). 15.03.2024 від третьої особи приватного нотаріуса Масловець Л.С. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 154). 22.03.2024 від представника відповідача-1 адвоката Шкабура О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі. 25.03.2024 у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному призначено наступну дату судового засідання на 01.04.2024. 01.04.2024 у судовому засіданні розпочато розгляд справи по суті, заслухане вступне слово учасників справи, допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та оголошено перерву для виклику свідка [PERSON] до 09.05.2024. 09.05.2024 у судовому засіданні допитано свідка [PERSON] . Крім того, у цьому судовому засіданні представником позивача подано клопотання про поновлення процесуального строку на звернення до суду з клопотанням про виклик свідка [PERSON] , та її допит, а також про долучення доказу. Ухвалою суду від 09.05.2024 клопотання представника позивача в частині поновлення строку на звернення до суду із клопотання про виклик свідка задоволено, вказаний процесуальний строк поновлено, у задоволенні клопотання про виклик свідка відмовлено, клопотання в частині долучення доказу залишене без розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач-1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника. Представник відповідача-1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що наявні в матеріалах докази не підтверджують факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем. Крім того, позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки не заявлено вимоги про вирішення спору щодо спадкового майна. Звернув увагу на відсутність повноважень у Пологівської міської ради на складання акту підтвердження спільного проживання, а тому даний доказ є недопустимим. Просив у позові відмовити. Відповідач-2 у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, надав пояснення про доведеність факту сумісного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на момент смерті останньої. Зазначив, що він, дружина [PERSON] та син [PERSON] усі разом проживали за адресою: [ADDRESS] . Дружина була зареєстрована в будинку, який вони придбали у шлюбі, але який мав аварійний стан і використовувався як гараж. У 2021 році він та дружина захворіли на COVID-19, перебували в лікарні, син [PERSON] увесь час знаходився з ними, допомагав та приймав участь у лікуванні. Він одужав, а дружина внаслідок цієї хвороби померла. Син [PERSON] займався похованням. Далі розпочалась війна, у зв`язку із чим м. Пологи було окуповане, і він з сином [PERSON] переїхали до м. Запоріжжя. Він перед тим, як звернутися до нотаріуса, зібрав синів і зазначив, що буде вступати у спадщину, а вже після його смерті все майно буде поділене між синами порівну. Однак, син [PERSON] не погодився і самостійно подав заяву про прийняття спадщини. [PERSON] таку заяву не подавав, та звернувся з такою заявою вже пізніше. Просив позов задовольнити. Третя особа-1 приватний нотаріус Масловець Л.С. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа-2 [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, оскільки проживає на тимчасово окупованій території. Причини неявки в судове засідання не повідомила. Заяв, клопотань від неї не надходило. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб. Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, показання свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах позовних вимог, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 07.06.2023, актовий запис № 549 від 23.11.2021, вчинений Пологівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.06.2023, актовий запис № 32 від 20.02.1996, вчинений Пологівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 14), в якому його батьками зазначені [PERSON] і [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не залишила. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України. Крім позивача, спадкоємцями першої черги є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , син та чоловік померлої, які у визначений законом строк звернулись до приватного нотаріуса Масловець Л.С. із заявами про прийняття спадщини від 03.05.2022 та від 05.04.2022 відповідно, а також [PERSON] , мати [PERSON] , яка із заявою про прийняття спадщини не зверталась. З метою оформлення спадщини [PERSON] 08.06.2023 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 130). Однак, постановою приватного нотаріуса від 12.06.2023 № 334/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивач і [PERSON] на час відкриття спадщини були зареєстровані за різними адресами, у той же час позивач [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України (а.с. 133). Дійсно, як випливає з відмітки у паспорті громадянина України [NUMBER] , виданого Пологівським РС УДМС України в Запорізькій області 22.12.2012 [PERSON] , позивач зареєстрований з 04.11.2014 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Водночас, [PERSON] за життя була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження факту сумісного проживання позивача разом з [PERSON] на момент смерті останньої за адресою [ADDRESS] , позивачем надано акт підтвердження спільного проживання від 22.08.2023, складеного комісією у складі депутата Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області [PERSON] , мешканців м. Пологи (сусідів) [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15), довідку виконавчого комітету Пологівської міської ради від 16.08.2023 № 471/05-13 (а.с. 19). Крім того, допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також підтвердили даний факт. Згідно з положеннями частини третьої статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки позивач разом із [PERSON] , спадкодавцем, був зареєстрований за різними адресами, що свідчить про відсутність необхідних документів на підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд, з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні, та наданих позивачем доказів на їх підтвердження, вважає за можливе встановити даний факт, з огляду на що вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд, надаючи оцінку доводам представника відповідача-1, зазначає, що предметом доказування у справі є саме факт сумісного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , адже вона була за життя зареєстрованою за іншою адресою, а не факт не проживання позивача [PERSON] за цією адресою, адже його проживання за цією адресою є зареєстрованим місцем проживання у встановленому законом порядку. Натомість, усі доводи та заперечення представника відповідача-1 зводились до того, що наданими доказами не підтверджується обставини проживання [PERSON] у вказаній квартирі. При цьому, доказів на спростування факту проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , представник відповідача-1, з урахуванням засад змагальності цивільного судочинства, не надав, клопотань про їх витребування не заявляв. Також, представник відповідача-1 не спростовував те, що [PERSON] не проживала за адресою свого зареєстрованого місця проживання [ADDRESS] . Натомість, як пояснив відповідач-2 [PERSON] , а також свідок [PERSON] , вказаний будинок для проживання не був придатний та використовувався родиною [PERSON] як гараж. Доводи представника відповідача-1 зводились до недопустимості доказів, зокрема акту підтвердження спільного проживання, складеного комісією у складі депутата Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області [PERSON] , мешканців м. Пологи (сусідів) [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15), довідки виконавчого комітету Пологівської міської ради від 16.08.2023 № 471/05-13 (а.с. 19). Водночас, представником відповідача-1 не зазначено, яким саме вимогам чинного законодавства не відповідають дані документи. Посилання представника відповідача-1 на ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» суд вважає недоречним, оскільки ця стаття містить повноваження виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, тобто є загальною нормою права, яка не містить вимог до документів, що видаються такими виконавчими комітетами, і не передбачає порядку їх видачі. Натомість, судом не встановлено обставин, за яким вказані докази могли би визнаватися недопустимими з урахуванням вимог ст. 78 ЦПК України, адже не встановлено порушення порядку, встановленого законом для їх одержання. Також суд не приймає до уваги доводи представника відповідача-1 про неналежно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, оскільки така форма звернення як позовна заява з метою встановлення юридичного факту передбачена чинним законодавством у разі наявності спору, що виключає розгляд справи в порядку окремого провадження (ч. 4 ст. 315 ЦПК України). При цьому, у законодавстві відсутні положення, які б визначали обов`язкове вирішення в одному провадженні спору щодо спадкового майна разом із вимогою про встановлення юридичного факту. Крім того, визначення предмету та підстав позову є диспозитивним правом позивача, визначеним ст. 13 ЦПК України. Підсумовуючи викладене, суд відхиляє аргументи представника відповідача-1, на які він посилався в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Отже, враховуючи все вищевикладене, суд доходить висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем не ставилось питання про розподіл судових витрат, а тому дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved