Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна, Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обґрунтування позову зазначила, що вона підставі Розпорядження №167-р від 29.06.2021 року призначена піклувальником [PERSON] [INFO] та на підставі Розпорядження від 29.06.2021 року №168-р призначена опікуном [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю та має статус дитини-сироти, а малолітній [PERSON] , [INFO] , має статус дитини-сироти. Батьки неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] : [PERSON] , [INFO] , та 3 [PERSON] , [INFO] , померли. При збиранні документації для отримання соціальної допомоги на вищевказаних дітей, позивачці стало відомо, шо [PERSON] батько [PERSON] , при житті уклав Договір купівлі-продаж квартири яка належала йому на праві власності (договір купівлі-продажу на 3/8 часток квартири від 09.12.2019 р. та договір купівлі-продажу на 5/8 часток квартири від 28.05.2020 р., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). Посвідчив дані договори приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округа Дажук М.В.. Адреса даної квартири співпадає з місцем реєстрації [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Також із паспортних даних [PERSON] встановлено, що батько, як і його дочка, теж був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Так як батько [PERSON] , [INFO]., мати [PERSON] , [INFO] , а також їх представники не звертались з відповідною заявою до адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради та управління-служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради у період часу з 01.01.2019 року по 28.05.2020 р., щодо відчуження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , а отже дозвіл органів опіки та піклування не був наданий на відчуження вищевказаної квартири. Малолітній [PERSON] , [INFO] , згідно Довідки відділу формування та ведення реєстру від 25.06.2016 року фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , зі своїми батьками та сестрою. За таких обставин позивачка вважає, що укладені вищевказані договори купівлі-продажу часток квартири порушують права малолітньої дитини [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , оскільки не було дотримано гарантії збереження їх права на користування, проживання у даній квартирі. Таким чином, законодавством передбачено отримання дозволу органу опіки та піклування в разі відчуження батьками нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, та такий дозвіл надається органом опіки та піклування в разі гарантування збереження права дитини на житло. Отже вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Окрім того, що не було дотримано гарантії збереження вищевказаним дітям права на користування, проживання у даній квартирі, так і порушується право дітей на отримання спадкового майна після смерті своїх батьків, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вважаю вищезазначені права малолітньої дитини [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] порушені і тому звернулась до суду за поновленням порушених прав дітей. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд: 1.Визнати недійсним договір купівлі-продажу 3/8 часток квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] який посвідчений приватним нотаріусом Дажук Мариною Вячеславівною та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50095536 від 09.12.2019 року (номер запису про право власності: 34529641). 2.Визнати недійсним договір купівлі-продажу 5/8 часток квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] який посвідчений приватним нотаріусом Дажук Мариною Вячеславівною та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52426161 від 28.05.2020 року (номер запису про право власності: 36668332). Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального провадження. 16 травня 2023 року Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому останній заперечував проти позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що восени 2019 року до відповідачки надійшла пропозиція від [PERSON] про придбання квартири [ADDRESS] . Фактично пропозиція надійшла через зятя відповідачки - [PERSON] , якому в свою чергу запропонував продаж квартири його однокласник - [PERSON] . Відповідачка особисто відвідувала вищезазначену квартиру, власник квартири, [PERSON] , проживав у квартирі один, діти в квартирі не проживали, про що свідчила обстановка в квартирі і вказував сам власник. Також відповідачці було повідомлено, що власник квартири не одружений, однак має дітей, які з ним не проживають, жодна особа, окрім нього, в квартирі не зареєстрована, право власності належить виключно йому та набуто в порядку спадкування. Так, як право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування було оформлено по частинам (3/8 та 5/8) та в різний період часу, відповідно і договори купівлі-продажу часток квартири з Відповідачкою укладалися кожен окремо. 09.12.2019 р. було укладено договір купівлі-продаж на 3/8 квартири та 28.05.2020 р. було укладено договір купівлі-продаж на 5/8 квартири, яка знаходиться [ADDRESS] . Вказані договори були укладені від імені та в інтересах власника [PERSON] (власника) його представником [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. 15.10.2029 р. за реєстровим №1543. Таким чином, на момент укладення та набуття чинності договору купівлі-продажу 3/8 частки квартири від 19.12.2019 року та договору купівлі-продажу 5/8 частки квартири від 28.05.2020 р. з боку продавця до відома покупця (Відповідачки), були доведені відомості про відсутність в наслідок укладення правочину будь-яких можливих порушень прав малолітньої чи неповнолітньої особи, що відповідно було перевірено нотаріусом, при посвідченні договору та проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Після придбання квартири та реєстрації права власності, відповідачка почала користуватися нею на власний розсуд, без будь-яких перешкод. До моменту отримання позовної заяви в даній цивільній справі жодних претензій від будь-яких осіб, державних органів чи органів місцевого самоврядування, з приводу порядку набудь права власності на квартиру, законності укладення вищезазначених правочинів на адресу відповідачки не надходило, як і не надходило будь-яких вимог чи пропозицій з приводу забезпечення права користування квартирою сторонніми особами, в тому числі малолітніми чи неповнолітніми. Про той факт, що в квартирі [ADDRESS] , згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстрована неповнолітня [PERSON] , Відповідачка дізналась виключно у позовної заяви і жодною інформацією з цього приводу не володіла, однак незважаючи на це вважає, що вказані договори купівлі-продажу не підлягають визнанню недійсними. В контексті вищевикладених норм права та правових висновків верховного Суду, Відповідачка вважає за доцільне вказати, що обгрунтування Позивачки, про порушення оспорюваними правочинами прав [PERSON] , [INFO] , яка на момент укладення договорів купівлі-продажу часток квартири була в ній зареєстрована, не відповідає дійсності. Аналогічним чином, не відповідає дійсності посилання Позивача про порушення прав малолітнього [PERSON] , який не був зареєстрований в відчуженій квартира. Зокрема Відповідачці на момент укладення спірних правочинів було достеменно відомо, що будь-яка дитина в квартирі, яку вона в подальшому придбала, не проживала. Вказаний факт підтверджувався відсутністю в квартирі будь-який речей, одягу чи інших предметів, які б вказували на проживання дітей взагалі. На підтвердження відсутності на момент укладення оскаржуваних правочинів, факту проживання в квартирі [ADDRESS] , неповнолітньої [PERSON] беззаперечно свідчить та обставина, що вона починаючи з 08.07.2011 року володіла власним житлом, а саме частки квартири, що розташована за адресою житловий масив [ADDRESS] , яка перебуває у приватній власності [PERSON] і на теперішній час. Вищевказані обставини вказують, що на момент укладення оспорюваних правочинів майнові права неповнолітньої [PERSON] не могли бути порушені, так як фактично неповнолітня в квартирі [ADDRESS] не проживала тривалий період часу, її права на проживання в окремому житлі (квартирі), були належним чином забезпечені, починаючи з 2011 року, шляхом передачі у власність частки квартири за адресою [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] також не проживав в квартирі [ADDRESS] , так як його батько [PERSON] припинив спілкування з дитиною. Посилання Позивачки на довідку про зняття з реєстрації місця проживання від 25.04.2016 року, залучену до матеріалів справи, як на доказ місця проживання малолітнього [PERSON] , на переконання Відповідачки, являється безпідставним. За змістом Довідки про зняття з реєстрації місця проживання зазначено, що [PERSON] , [INFO] , був знятий з реєстраційного обліку у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання: [ADDRESS] . Однак фактично реєстрація [PERSON] , [INFO] , за вказаною адресою не відбулася і ніколи не відбувалася, що вказує на свідоме рішення про визначення батьками іншого місця проживання дитини. Підсумовуючи вищезазначене, Відповідач просить суд врахувати, що при укладенні оскаржуваних договорів купівлі-продажу квартири вона, як покупець, належним чином виконала всі свої обов?язки за договором, вважала, що умови укладеного договору та порядок його реалізації, повністю відповідають вимогам закону, що вказує на повну добросовісність дій Відповідачки. Слід зазначити, що правомірність дій продавця за оспорюваними договорами [PERSON] була перевірена нотаріусом, яка посвідчувала договори, попередньо надавши оцінку документам, які стали підставою для укладення правочину. У зв`язку з вищенаведеним відповідачка вважає , що задоволення позову фактично призведе до позбавлення її власності спірної квартири, як добросовісного набувача, що відповідно призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідачка та її представник у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомили. Вислухавши пояснення учасників процесу, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що 09.12.2019 р. [PERSON] , діючи на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. 15.10.2019 р. за реєстровим №1543, від імені [PERSON] уклав договір купівлі-продажу 3/8 часток квартири, яка знаходиться [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купілі-продажу 3/8 часток квартири від 09.12.2019 р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Мариною Вячеславівною, зареєстрованого в реєстрі за №3248 (а.с. 58, 59). 09.12.2019 року право приватної власності Відповідачки на 3/8 частки квартири [ADDRESS] , на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М. В., номер запису про право власності: 34529641 (а.с. 207). 28.05.2020 р. [PERSON] , діючи на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 02.12.2019 р. за реєстровим №3143 від імені [PERSON] уклав договір купівлі-продажу 5/8 частки квартири, яка знаходиться [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купілі-продажу 5/8 часток квартири від 28.05.2020 р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Мариною Вячеславівною, зареєстрованого в реєстрі за №1134 (а.с. 61, 62). 28.05.2020 року право приватної власності Відповідачки на 5/8 частки квартири [ADDRESS] , на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В., номер запису про право власності: 36668332 (а.с. 250). При цьому, раніше спірна квартира за адресою: [ADDRESS] , належала продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 часток зазначеного майна від 04.12.2019 р., отриманого після сперті [PERSON] , 1942 року народження, який помер [INFO] , та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/8 часток зазначеного майна від 28.05.2020 р., отриманого після смерті [PERSON] , 1942 року народження, яка померла [INFO] (а.с.195, 241). Відповідно до ст. ст. 204,227 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. ст. 655, 632 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність другій стороні (покупцеві) майно чи товар, а покупець зобов`язаний прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. За змістом ст. ст. 328,334 та 655 ЦК України власником майна за договором купівлі- продажу стає покупець за цим договором, який прийняв майно і сплатив за нього обумовлену договором грошову суму. Разом з тим, за своє юридичною природою договір купівлі - продажу є двостороннім (взаємним) правочином, оскільки для виникнення правовідношення купівлі - продажу необхідне волевиявлення однієї особи (продавця) на продаж належного їй майна та волевиявлення іншої особи (покупця) на придбання цього майна за плату. У пункті 3 договору купівлі-продажу 3/8 частки квартири від 19.12.2019 року зазначено, що предмет договору належить Продавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 04 грудня 2019 року, зареєстроване в реєстрі за №3183, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 04.12.2019 р.(а.с.173-175). У пункті 3 договору купівлі-продажу 5/8 частки квартири від 28.05.2020 року зазначено, що предмет договору належить Продавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 28 травня 2020 року, зареєстроване в реєстрі за №1133, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 28.05.2020 р.(а.с.221-223). Як вбачається із наданих суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В., документів, підставою для укладення та нотаріального посвідчення зазначених договорів купівлі-продажу були: свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.12.2019 року, видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В, про те, що [PERSON] є спадкоємцем майна - 3/8 частки квартири [ADDRESS] , яке належало померлому [PERSON] ; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28.05.2020 року видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В, про те, що [PERSON] є спадкоємцем майна - 5/8 частки квартири [ADDRESS] , яке належало померлій [PERSON] ; витяги про реєстрацію прав на зазначені частки квартири за [PERSON] ; довіреність посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. 15.10.2019 р. за реєстровим №1543, відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON] , [INFO] , бути його представником та представляти його інтереси у всіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності; довіреність посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 02.12.2019 р. за реєстровим №3143, відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON] , [INFO] , представляти його інтереси з питань оформлення його спадкових справ після померлої [INFO] [PERSON] , з правом розпорядження успадкованим майном - квартирою (часткою квартири), розташованої за адресою: [ADDRESS] та з інших питань, що його стосуються; заява [PERSON] про підтвердження факту, що в квартирі, яка продається не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, яких за законом він повинен утримувати, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користуватися квартирою або будь-якою її частиною; звіти про оцінку майна; Довідка №13797 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06 грудня 2019 р.; Довідка №5578 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27 травня 2020 р.; витяги з державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави; інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру власності на нерухому майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта; інформація з Єдиного реєстру боржників (а.с.173-261). Зміст договору купівлі - продажу 3/8 часток квартири від 04.12.2019 р., та договору купівлі - продажу 5/8 часток квартири від 28.05.2020 р., свідчить про те, що сторони за угодою домовилися щодо усіх істотних умов договору, за яким продавець передала покупцеві у власність 04.12.2019 р. - 3/8 частки квартири, а 28.05.2020 р. - 5/8 частки квартири, а покупець прийняв вказані частки та сплатив продавцю визначені договором грошові суми за вказані частки (протилежного в судовому засіданні судом не встановлено). Також, зі змісту договору вбачається, що на момент укладення вказаних договорі купівлі - продажу обумовлена квартира не перебувала під арештом чи забороною, не була заставлена та не була предметом розгляду судових справ, а треті особи не мали прав на вказану квартиру. Як вбачається із пунктах 6 спірних договорів, Представник Продавця свідчить, що внаслідок продажу часток спірної квартири, що є предметом цих договорів, не буде порушено прав і законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких продавець зобов`язана утримувати за законом або договором. Частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, де закріплено, що зміст правочину не має суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. За правилом частини першої статті 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. Згідно з частиною першою статті 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Зі змісту частини першої статті 71 ЦК України, частини першої статті 224 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його вчинено опікуном всупереч інтересам дитини без дозволу органу опіки та піклування, згода цього органу необхідна лише у випадку, коли дитина є власником (співвласником), або має право на користування жилим приміщенням, що відчужується. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-232цс16. Статтею 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей" в редакції, чинній на час укладення оспорюваних договорів, передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Згідно з положеннями частини четвертої 177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. За таких обставин вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у цивільній справі за №1612/2343/12. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суд, що є сімейним лікарем дітей, якими опікується позивачка, а саме неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] [INFO] , особисто відвідувала спірну квартиру декілька разів, а останній раз - в 2019 році, стверджує, що бачила в квартирі усю сім`ю, в тому числі дітей. Також свідок повідомила, що в квартирі було чисто, сім`я складала враження благополучної. У судовому засіданні свідок [PERSON] надав абсолютно протилежні свідчення. Повідомив суд, що він є колишнім однокласником попереднього власника спірної квартири [PERSON] , а також зятем відповідачки, [PERSON] , яка купила квартиру. Зазначив, що на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом діяв від імені [PERSON] при продажі вказаних часток квартири. Свідок з відповідачкою неодноразово були в спірній квартирі, стверджує, що в квартирі на момент продажу першої частки проживав [PERSON] та його бабуся, дітей в квартирі ніколи не бачив, так само, як і ознак проживання дітей. В квартирі було брудно, не було умов для проживання, а сам [PERSON] зловживав алкогольними напоями та наркотичними засобами. Свідок [PERSON] повідомила, що з 2018 р. вона є членом правління по під`їзду в якому знаходиться спірна квартира. Тривалий час займалася прибиранням даного під`їзду, а також роздавала поштову кореспонденцію по квартирам. Вказує що в квартирі проживали [PERSON] та його бабуся, дружини [PERSON] або дітей там ніколи не було, квартира була брудна, умови для нормального проживання відсутні. Часто бачила [PERSON] в нетверезому стані. Як вбачається із Довідки №13797 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06 грудня 2019 року та Довідки №5578 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27 травня 2020 р., виданих Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, згідно до даних, зазначених в Електронній картотеці, картці реєстрації особи, адресній картці або будинковій книзі, за адресою: [ADDRESS] , про те що до складу сім`ї/зареєстрованих входять [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 204, 247). Відповідно до відповіді Голови ОСББ «Дніпровець-75» Юлії Скринник на адвокатський запит від 05 травня 2023 р. в квартирі [ADDRESS] , станом на 09.12.2019 року фактично проживав [PERSON] , [INFO] , який розпочав своє проживання в квартирі за вказаною адресою орієнтовано з 2017 року, та проживав разом з бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] . Неповнолітні чи малолітні діти в зазначеній квартирі за час проживання [PERSON] , за даними ОСББ до 09.12.2019 року не проживали (а.с.66). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, неповнолітня [PERSON] , з 08.07.2011 року стала власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3426, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В.(а.с. 64). Відповідно до довідки про зняття з реєстрації місця проживання виданої Відділом формувань та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] , [INFO] , був знятий з реєстрації за адресою : [ADDRESS] у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Але реєстрації [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не відбулася. У справі № 391/11/17 про визнання недійсними договору купівлі-продажу житлового будинку ВС зазначив, що суди повинні виходити з того, чи мали неповнолітні діти право користування спірним будинком на момент укладення договору купівлі-продажу, та чи порушено внаслідок відчуження житлового будинку їх немайнові права (право користування зазначеним житлом). Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. При посвідченні спірного договору купівлі-продажу квартири приватний нотаріус Дажук М.В. діяла в межах чинного законодавства, враховуючи, що з наданих для проведення нотаріальної дії документів, не вбачалось, що в даній квартирі зареєстровані інші особи, аніж власник квартири [PERSON] та його бабуся, [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується довідками про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, що містяться в матеріалах нотаріальної справи. Правочин відповідає усім вимогам щодо вчинення правочинів. [PERSON] , [INFO] , є добросовісним набувачем, квартири набута нею правомірно. Як покупець вона сплатила кошти за вказані частки квартири, що придбавалась у власність, та виконала умови договорів купівлі - продажу квартири в повному обсязі. Майновим правом [PERSON] , [INFO] , є право володіння та користування часткою квартирою [ADDRESS] , оскільки в момент продажу вона володіла даною часткою на підставі договору купівлі-продажу. В спірній квартирі [PERSON] не проживала фактично, що підтверджується вищенаведеним, так само, як і [PERSON] , [INFO] , який хоч і був знятий з попереднього місця реєстрації, у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання за адресою: [ADDRESS] , фактично так і не був зареєстрований. Факт того, що в спірній квартирі малолітня дитина [PERSON] та неповнолітня [PERSON] не проживали також підтверджено показаннями свідків. Таким чином, внаслідок укладення договору купівлі-продажу 3/8 часток квартири від 09.12.2019 р. та договору купівлі-продажу 5/8 часток квартири від 28.05.2020 р. яка знаходиться [ADDRESS] , права малолітньої дитини [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] не порушені, а тому підстави для визнання недійсними вказаних договорів, відсутні. Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна, Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Судові витрати, в порядку ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачкою по фактично понесеним.

Outcome: dismissed