Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

У березні 2021 року до суду звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову вказувала, що з [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з липня 20065 року по 01 вересня 2012 року. Від даних відносин мають двох неповнолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.12.2012 року з [PERSON] на її користь стягнуто кошти на утримання дітей у розмірі 1/3 часини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але на менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.12.2013 року стягнуто з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, що виникла за період з 01.11.2012 року по 02.12.2013 року у розмірі 16\~554,04 грн. Постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми) накладено на боржника [PERSON] штраф у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 44\~737,17 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 368700, згідно виконавчого листа № 2/1601/3223 від 14.12.2012 року, відповідач за період з 03.12.2013 року по 31.10.2020 року має заборгованість за спліти аліментів, станом на 01.11.2020 року, борг становить 72\~468,16 грн. Позивач вказала, що станом на 24.02.2021 року борг відповідачем сплачено не було. Нею було обраховано борг за період з 03.12.2013 року по 31 жовтня 2020 року, який складає 577\~221,76 грн. З урахуванням того, що розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості, просила суд стягнути з відповідача на її користь 100% заборгованості в сумі 72\~468,16 грн. Ухвалою суду від 30 березня 2021 року відкрито провадження у справі, залучено учасників справи, третіх осіб, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 26). Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду (т. 1 а.с. 33). 17 травня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 38-41), у якому відповідач погодився із наявною заборгованістю, але не погодився із її розміром. Вказав, що державним виконавцем під час підготовки розрахунку боргу не було враховано період його роботи в 2019-2020 роках та застосовано середній заробіток під час визначення розміру аліментів, хоча він повідомляв про зміну місця роботи. Нового розрахунку боргу він від державного виконавця не отримав. За його підрахунком розмір його заборгованості за період з грудня 2013 року по жовтень 2020 року складає 56\~074,46 грн. Якщо брати до уваги новий розмір боргу у 56\~074,46 грн., то розмір пені, на його думку, не може перевищувати 11\~293,29 грн. Просив суд врахувати, що аліменти не сплачувались ним декілька місяців через відсутність доходів, на протязі всіх цих років він працює, свої доходи не приховує, що свідчить про відсутність його вини та умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментам, та не стягувати з нього пеню. 24 травня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с. 64). Позивач вказала, що станом на 24.02.2021 року борг відповідачем сплачено не було і загальна сума неустойки (пені) за період з 0312.2013 року по 31.10.2020 року становить 559\~849,91 грн., 100% заборгованості складає 64\~164,82 грн., які позивач просила стягнути з відповідача. 18 березня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив (т. 1 а.с. 77-78). Вказав, що ним у державного виконавця отримано новий розрахунок боргу і за період з жовтня 2012 року по травень 2021 року він складає 70\~116,12 грн., за період, визначений в позові з грудня 2013 року по жовтень 2020 року, складає 50\~167,62 грн. Повідомив, що державний виконавець не врахував його роботу за період з 01.10.2019 року по 31.03.2020 року та отриманий відповідно дохід в цей період. Отже, розмір його доходу в наданій довідці не відповідає фактичному доходу. 07 липня 2021 року до суду звернувся відповідач [PERSON] із клопотанням про долучення до матеріалів справи письмових доказів (т. 1 а.с. 90). 09 серпня 2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] із клопотанням про долучення до матеріалів справи письмових доказів (т. 1 а.с. 93). 25 жовтня 2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог (т. 1 а.с. 106-107). Просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 03.12.2013 року по 31.10.2020 року у розмірі 63\~253,89 грн. 07 квітня 2022 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог (т. 1 а.с. 162-165). Просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 03.12.2013 року по 31.10.2020 року у розмірі 55\~431,73 грн. Ухвалою суду від 14 червня 2022 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі 1601/12280/2012 або ухвали Полтавського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги у вказаній справі (т. 1 а.с. 194). Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року поновлено провадження у справі, призначено розгляд (т. 1 а.с. 204). 02 грудня 2022 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] було подане клопотання по зупинення провадження у справі (т. 1 а.с. 215). Ухвалю суду від 14 лютого 2023 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі 1601/12280/2012 або ухвали Полтавського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги у вказаній справі (т. 1 а.с. 241). Ухвалою суду від 15 січня 2024 року поновлено провадження у справі, призначено розгляд (т. 2 а.с. 19). 19 лютого 2024 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог (т. 2 а.с. 28-31). Просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 03.12.2013 року по 31.10.2020 року у розмірі 55 811,78 грн. У судове засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не прибули. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлений позов підтримали, просили розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просила справу розглянути за відсутності відповідача та його представника, про що надала заяву. Представник третьої особи Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не прибув, керівництво відділу просило справу розглядати без участі їх представника, свого відношення до позову не висловили. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками справи докази у їх сукупності, встановив наступне. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з липня 2005 року по 01 вересня 2012 року. Вказане не заперечувалося сторонами у справі. Від даних відносин сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 6-7). Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.12.2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто кошти на утримання дітей у розмірі 1/3 часини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але на менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 року і до досягнення дітьми повноліття (т. 1 а.с. 9-10). На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Автозаводському ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.12.2013 року, з урахуванням ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.12.2013 року про виправлення описки, стягнуто з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, що виникла за період з 01.11.2012 року по 02.12.2013 року у розмірі 16 554,04 грн. (т. 1 а.с. 12-16). На виконання даного рішення також було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у цій же виконавчій службі. Постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тилик О.А. від 20.08.2020 року накладено на боржника [PERSON] штраф у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 44\~737,17 грн. Постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Барта К.О. встановлено тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2/1601/3233, виданого 14.12.2012 року. Відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментам, наданого державним виконавцем Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Барта К.О., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом, станом на 01.11.2021 року, становить 89\~553,82 грн. Із даним розрахунком боргу не погодився відповідач [PERSON] та оскаржив дії державного виконавця до Автозаводського районного суду м. Кременчука. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука (головуючий суддя Семенова Л.М.) від 06 грудня 2023 року скаргу [PERSON] було задоволено частково. Зобов`язано державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.01.2019 року по 31.03.2020 року, виходячи з отриманого [PERSON] доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (т. 2 а.с. 15-16). Державним виконавцем Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барта К.О. було зроблено новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, за яким загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом, станом на 31.10.2020 року, становить 55\~811,78 грн. (т. 2 а.с. 33). Зазначений розрахунок не було оскаржено відповідачем [PERSON] . Позивач у поданій заяві про уточнення позовних вимог (т. 2 а.с. 28-31) навела розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 03 грудня 2013 року по 31 жовтня 2020 року, який станом на 01.04.2022 року, складає 625\~787,23 грн. Враховуючи, що розмір пені не може перевищувати визначену державним виконавцем суму у 100% заборгованості, яка на 31.10.2020 року, складає 55\~811,78 грн., то розмір пені, який має бути стягнутий складає цю ж суму 55\~811,78 грн., яку позивач і просила стягнути з відповідача. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України в редакції, чинній на момент вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1%. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. У вказаній постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у раніше прийнятих постановах від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 та від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16. Позивач навела розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого розмірі неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає - 55\~811,78 грн. Відповідач та його представник з даним розрахунком не погодилися, при цьому власного розрахунку (контр розрахунку) пені не надали. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у цивільній справі № 661/905/19 неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. У Сімейному Кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідачем та його представником не надано доказів того, що у боржника, на момент звернення до суду з позовом, відсутня заборгованість зі справи аліментів, або така заборгованість нарахована помилково. Відповідно до положень частин першої - третьої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментам, наданого державним виконавцем Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барта К.О., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом, станом на 31.10.2020 року, становить 55 811,78 грн. З даного розрахунку слідує, що відповідач не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дітей, у зв`язку з чим виникла така заборгованість. Матеріали справи не містять доказів на спростування здійсненого державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. Доказів того, що вказаний розрахунок державного виконавця оскаржувався у встановленому законом порядку, відповідач та його представник не надали. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина 9 статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів. Законодавство покладає на особу зобов`язання своєчасно та в повному обсязі сплачувати аліменти, при цьому, якщо аліменти стягуються за рішенням суду, то невиконання чи неналежне виконання такого обов`язку має негативні наслідки у вигляді додаткової відповідальності. Вина у сімейних правовідносинах характеризується тим, що особа усвідомлювала протиправність своєї поведінки, передбачала або повинна була передбачати настання шкідливого результату, бажала його настання або відносилась до нього байдуже. Форма вини не має принципового значення у сімейних правовідносинах. Саме на платника аліментів покладається обов`язок довести, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банківськими установами, наявністю форс-мажорних обставин тощо. В інших випадках застосовується презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, а стягнення пені за весь час прострочення стає невідворотним. Відповідач не надав доказів того, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок неправильного їх нарахування державним виконавцем. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини та що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання. За приписами ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Підстав для звільнення відповідача від сплати неустойки, суд не вбачає, відповідачем та його представником не було надано належних та допустимих доказів на спростування позову, підтвердження відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, що виключало б покладення на нього відповідальності у формі пені. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підставі наведеного суд, вирішуючи спір щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, враховуючи вказані обставини та досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що позов, який було уточнено позивачем 19 лютого 2024 року, підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає, що відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів є звільненими від сплати судового збору. У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 4 цього Закону України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. (за ставкою на день подання позову). Учасники справи не заявляли про понесення ними будь яких судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених та уточнених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved