Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03 травня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №78642277 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов. Відповідно до кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 10000 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.п. 5.2 Договору позики позичальник стверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг кредитодавця, в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM (перша позика 0.01%)» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 10000 грн. строком на 30 днів шляхом перерахування на картковий рахунок, наданий позичальником та міститься в реквізитах договору. Але позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та не виконав, у зв`язку з чим заборгованість згідно з розрахунком заборгованості за договором № 78642277 від 03 травня 2023 року становить 35285,75 грн, яка складається з: -10000 грн. заборгованість за основним боргом; -25285,75 грн. заборгованість по процентах за користування кредитними коштами. Всього за період дії договору позичальником сплачено 2001,75 грн, що відображається в розрахунку заборгованості. Оскільки заходи досудового врегулювання спору результатів не дали, то позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 35285,75 грн.: 10000 грн. заборгованість за основним боргом; 25285,75 грн. заборгованість по процентах за користування кредитними коштами. Також позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати: 2684 грн. сплачений судовій збір за подачу позовної заяви; 7100 грн. судові витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2024 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання 01 квітня 2024 року представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. В позовній заяві просить суд розглядати справу без участі позивача, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, проте повістка повернулась до суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою». Проте 08 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідачки надійшла заява, в якій вона повідомляє суд про неможливість приймати участь у судовому засіданні через виробничу необхідність. В судове засідання 14 травня 2024 року представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. В позовній заяві просить суд розглядати справу без участі позивача, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. 14 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від відповідачки, в якій вона просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає в частині повернення тіла кредиту та судового збору. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до\~ст. 639 ЦК України\~Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Судом встановлено, 03 травня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №78642277 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов. Відповідно до кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 10000 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. В п. 2.2. Договору кредиту сторони визначили, що строк позики складає 30 днів, із відповідною Базовою процентною ставкою 2,50% в день, та процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) сторонами відповідно до умов п. 2.3 Договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику складають 2,50% в день. Також відповідно до п.п. 2.3 Договору позики визначено Знижену процентну ставку/день, % (застосовується у відповідності до умов програми лояльності), що складає 0.875% в день. Згідно із п. 15 Договору у разі якщо позичальник не дотримується умов офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та/або правил постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM (перша позика 0.01%)», знижена процентна ставка , визначена п. 2 Договору припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена п.п. 2.3 п. 2 Договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачуються позичальником в повному обсязі за весь період строку позики. Згідно з п. 4 Договору позики проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення , на залишок позики. З огляду на зазначені умови кредитного договору №78642277 від 03 травня 2024 року, на розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 08 вересня 2023 року, суд встановлює наступне. 03 травня 2023 року позичальником була отримана позика в розмірі 10000 грн., 30 днів до 01 червня 2023 року за програмою лояльності нараховувались відсотки за зниженою процентною ставкою, яка складає 0,875% в день від суми кредиту, тобто 87,50 грн в день. 01 червня 2024 року відповідачкою був внесений платіж в розмірі 700 грн., з якого 612,50 грн пішло на погашення тіла кредиту згідно з розрахунком заборгованості. Тобто залишок тіла кредиту на 01 червня 2023 року складав 9387,50 грн. З 02 червня 2023 року знижена відсоткова ставка повинна біла нараховуватися на залишок тіла кредиту, тобто 0,875% на 9387,50 грн, що складає 81,38 грн. в день замість 87,50 грн. на день як у розрахунку. 11 червня 2023 року згідно з умовами кредитного договору позивач здійснив перерахунок відсотків за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з порушенням умов договору відповідачем. З 12 червня 2023 року базова процентна ставка в 2,50% знов нараховується на 10000 грн., в супереч умовам договору, коли повинна нараховуватися на залишок тіла кредиту. 14 червня 2023 року відповідачка вносить 301,75 грн. в рахунок погашення заборгованості, з яких 69,27 грн. йде на погашення тіла кредиту, тобто залишок тіла кредиту на вказану дату дорівнював 9318,23 грн. На протязі 7 днів знов таки нарахування відсотків відбувалося на початкову суму тіла кредиту. 21 червня 2023 року відповідачка сплачує 1000 грн в рахунок погашення кредитної заборгованості. Таким чином 769,23 грн йде на погашення тіла кредиту, а інша частина платежу на погашення процентів. Узагальнюючи викладене, суд доходить до висновку про заборгованість відповідачки за тілом кредиту в розмірі 8549 грн. \~ \~ \~ \~Проте ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачем виконало, надавши їй кредит в розмірі 10000 грн., але відповідачка належним чином умови договору не виконує. За розрахунками позивача заборгованість [PERSON] за договором № 78642277 від 03 травня 2023 року станом на 08 вересня 2023 року становить 35285,75 грн, яка складається з: -10000 грн. заборгованість за основним боргом; -25285,75 грн. заборгованість по процентах за користування кредитними коштами. За ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. За ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей\~641,\~644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Електронний Договір та всі додаткові угоди до нього, підписані електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін. Відповідно до ч. 5\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, укладений між сторонами даної справи договір має специфіку, не властиву укладенню кредитних договорів у паперовому вигляді, тож суд відхиляє зазначене відповідачем, щодо відсутності підписів сторін та недотримання обов`язкової письмової форми правочину. Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність укладеного між сторонами правочину. Позивач виконав вимоги укладеного між ним та відповідачем кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені, що не спростовано стороною відповідача. Також в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами\~ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). За правилами\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст.536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно зі\~статтею 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як встановлено судом, відповідач, уклавши кредитний договір, прийняв на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів та сплати процентів. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Щодо нарахування відсотків слід зазначити, що у постанові ВС від 15.02.2023 р. у справі № 920/437/22 зазначено, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від установлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18). Суд наголосив, що наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (подібний висновок міститься й у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. у справі № 7-рп/2013). Суд приймає до уваги зазначене, а також враховує розмір заборгованості та розмір відсотків, що більше, як вдвічі перевищують наявну заборгованість. На переконання суду, у випадку задоволення повного розміру нарахованих відсотків, не буде дотримано розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №78642277 від 03 травня 2023 року, що складає 25647 грн., з яких: 8549 грн. - тіло кредиту, 17098 грн. нараховані відсотки. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи, співрозмірність складності справи та обсягу виконаних робіт представником позивача (написання позовної заяви), суд вважає можливим стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 гривень. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст.\~3\~ЗУ «Про\~судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» на 01 січня 2024 року становить 3028 гривень. При подачі позовної заяви до Приморського районного суду м. Одеси позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2684 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції від 19 грудня 2023 року №5а3b35. Тобто, позивачем судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру був сплачений не в повному обсязі. Враховуючи викладене та те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2200,75 грн., з яких 1850,73 грн. на користь позивача; 250,02 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial