Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

05.03.2024 року [PERSON] в особі представника адвоката Левицької Ю.В. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 05.07.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 306, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Дітей від шлюбу не мають. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що з початку 2015 року сторони розірвали сімейні стосунки. За час спільного проживання позивач та відповідач переконалися, що у них відсутні спільні інтереси, відсутнє бажання бути разом щодо подальшого проживання. Відповідач в добровільному порядку не має наміру розірвати сімейні стосунки, від зустрічей та розмов ухиляється, що призвело до того, що позивач змушена звернутися до суду з позовом про розлучення. Відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору у сумі 968 грн. 96 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 1\~500,00 грн. Ухвалою від 07.03.2024 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст.\~274\~ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Левицька Ю.В. не з`явилися, представник позивача надала заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2008 року, що підтверджується відповіднрм свідоцтвом про укладення шлюб, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено запис за № 306 (а.с. 8). Дітей від шлюбу сторони не мають. На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] , не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Оскільки позивач просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати під час подачі позову до суду, то суд вважає за необхідне розподілити судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно з\~ст.\~137\~ЦПК витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В даному випадку стороною позивача не дотримано вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, тому суд не визначає розмір витрат на правничу допомогу та не включає їх до розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Outcome: approved