Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

У лютому 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 30 серпня 2018 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1481. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що з 30 серпня 2018 року перебуває у шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них спільних неповнолітніх дітей немає. Позивач зазначає, що стосунки з дружиною розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я розпалася та припинила своє існування. З лютого 2022 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, збереження шлюбу та примирення вважає неможливим. 04 березня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, до суду надійшли заяви від позивача та його представника про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не подавала, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Сторони по справі з 30 серпня 2018 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 13 лютого 2024 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №1481 (а.с.3). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали втрата взаєморозуміння та відчуття любові й поваги один до одного, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, примирення та спільне життя між ними неможливе, проживають окремо один від одного. За змістом ч.1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч.3, ч.4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved