Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2022 року звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами до [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що з вересня 2007 року почала зустрічатися із [PERSON] , а з січня 2008 року остаточно переїхала до нього зі своїми речами, почали проживати однією сім`єю та вести спільне господарство. Проживали з ним в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належала [PERSON] та його дружині [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] не оформив спадщину після смерті дружини, проте фактично вступив у спадок, оскільки проживав постійно зі своєю дружиною . Зазначає, що переїхала до [PERSON] та стала з ним проживати однією сім`єю за його проханням. Її чоловік [PERSON] помер [INFO] , проживала одна, тому погодилася на пропозицію [PERSON] переїхати до нього. Вказує, що мали спільний бюджет, вели сумісне господарство, брали участь у витратах пов`язаних з оплатою комунальних послуг, на спільні кошти підтримували стан квартири, необхідний для проживання, робили поточний ремонт, спільно харчувалися, купували ліки, продукти харчування, побутову техніку, інше майно для спільного користування. Мали взаємні права та обов`язки. В останні роки життя [PERSON] хворів, погано бачив, а з 2019 року навіть не виходив з квартири, у нього виявили онкологію. 02.10.2019 року була проведена операція - біополярна трансуретральна резекція передміхурової залози, в зв`язку з чим потребував стороннього догляду та дієтичиного харчування, яким його забезпечувала. Відповідач ніколи не надавала батькові жодної допомоги, ні фізично, ні матеріально, грошей на ліки вона не давала, фізичної допомоги з догляду за хворим батьком з січня 2008 року до самої смерті вона не здійснювала, інколи телефонувала. З 04 квітня 2021 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 9 з діагнозом covid 19, двобічна пневмонія, де й помер [INFO] . Після його смерті відповідач забрала паспорт [PERSON] для отримання свідоцтва про смерть та почала виганяти її з квартири, однак через виснажений стан здоров`я, пов`язаний зі смертю [PERSON] та втратою ваги на 10 кг, не змогла відразу виїхати з квартири та перевезти свої речі. Із вказаної квартири виїхала в серпні 2021 року. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] залишилося спадкове нерухоме майно, яке складається з прав на квартиру за адресою: [ADDRESS] частка якої належала [PERSON] , а частка належала його померлій дружині [PERSON] , після якої її чоловік [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не оформив своїх спадкових прав; на квартиру за адресою [ADDRESS] . 04.06.2021 року Одинадцята Київська державна нотаріальна контора на підставі заяви відповідача відкрила спадкову справу № 574/2021 щодо майна [PERSON] 07.10.2021 року позивач в 11-у київську державну нотаріальну контору направила засвідчену Кобалією І.В. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 06.10.2021 року та зареєстровану в реєстрі № 384 заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , на майно, яке складається з прав на квартиру за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою [ADDRESS] , як спадкоємець 4-ї черги, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (з січня 2008 року по 17 квітня 2021 року - день його смерті). Листом від 13.10.2021 року вих.№ 6736/574/2021 за підписом заступника завідувача 11-ї Київської державної нотаріальної контори Васильєвої О. повідомлено, що заява про прийняття спадщини отримана то долучена до спадкової справи № 574/2021 до майна [PERSON] , який помер [INFO] . 13.10.2021 року в 11-у Київську державну нотаріальну контору направила заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на частку спадкового майна, засвідчену Захарченко В.В. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 13.10.2021 року та зареєстровану в реєстрі за № 1668. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса 11-ї Київської державної нотаріальної контори Васильєвої О.В. від 20.10.2021 року, вих.№ 6850/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку спадкового майна, яке складається з : 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на частку квартири за адресою [ADDRESS] , а тому вимушена звернутися до суду. Просить суд встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років, а саме з січня 2008 року до часу відкриття спадщини після його смерті; визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; змінити черговість одержання права на спадкування та визнати за позивачкою право на спадкування щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] разом зі спадкоємцем першої черги на спадкування, донькою [PERSON] [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 24.01.2022 року справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою від 24.01.2022 року забезпечено позов. Ухвалою від 28.02.2023 року витребувано докази. 02.06.2023 року до суду надійшла копія спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] 11.07.2023 року по справі закрито підготовче засідання. Справу неодноразово було знято зі складу з об`єктивних причин, а також з об`єктивних причин по справі оголошувалися перерви. В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримувала, з обставин викладених у позові та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення представників сторін, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] (а.с.22 т.2 звор.), який до дня смерті був один зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.39 т.2) Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з вищевказаної квартири . (а.с.27 т.2) За наданими до суду завіреними копіями матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.22 т.2, 31 т.2) Факт родинних стосунків спадкодавця з [PERSON] підтверджено свідоцтвом про народження та шлюб . (а.с.25 звор. том.2, а.с.26 т.2) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса 11-ї Київської державної нотаріальної контори Васильєвої О.В. від 20.10.2021 року, вих.№ 6850/02-31 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку спадкового майна, з: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та частини квартири за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні чи інші відносини між нею та [PERSON] . Позивач [PERSON] стверджувала, що вона з січня 2008 року по день смерті [PERSON] - [INFO] проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, посилалась на показання свідка [PERSON] та надані до суду фотографії на яких зображена позивач та [PERSON] . Також позивач надала суду платіжні документи з оплати комунальних послуг за квартиру за адресою : [ADDRESS] , чеки на придбання медикаментів. Проте, звертаючись з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а також з заявою про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину позивач посилалася на те, що проживала з спадкодавцем з 14.09.2007 року по день його смерті. (а.с. 34-35 т.2). Вказав різні періоди. [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 2000 року. (а.с.37) В своєму позові позивач посилається на те, що частина вказаної квартири також входить до спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , проте доказів на підтвердження не надає. Правовстановчий документ на вказану квартиру суду взагалі не надавався, клопотань про його витребування не заявлено. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснювала, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] тривалий час в належній йому квартирі однією сім`єю. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є рідним братом [PERSON] суду пояснював, що його брат проживав один, так брату дійсно робили операцію, проте він не потребував стороннього догляду і сам себе обслуговував, а потім помер від covid 19. Свідок [PERSON] , дружина [PERSON] суду пояснювала, що після смерті [PERSON] брат чоловіка [PERSON] проживав один, часто до них приходив на свята, вони з чоловіком теж були у нього в квартирі, проте там [PERSON] не бачили. Квартира [PERSON] потребувала ремонту і в квартирі не було видно, що проживає жінка. Необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, позивачка пов`язувала з необхідністю отримання спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.(ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України, встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" (далі - Постанова) при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 23 вищевказаної Постанови зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Самі по собі факти допомоги [PERSON] [PERSON] у оплаті комунальних послуг і лікуванні останнього за його життя не свідчать про спільне проживання позивачки однією сім`єю з [PERSON] протягом п`ятирічного строку до дня відкриття спадщини, тому вказані обставини не є підставою для задоволення заявлених вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги. Показання свідка [PERSON] , фотокартки на яких відсутній рік та інші зібрані у справі докази відображають характер відносин, які склались між позивачем та спадкодавцем. На думку суду, матеріали справи не містять доказів на підтвердження спільного проживання [PERSON] з померлим у визначений період, у той час, як рішення суду має ґрунтуватись на достатніх доказах про факт, що встановлюється. При цьому родичі спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , допитані в якості свідків, з попередженням про кримінальну відповідальність, про проживання [PERSON] з спадкодавцем не були обізнані. З наданих суду квитанцій на оплату комунальних послуг та чеків на придбання ліків та товарів, не убачається, що вони оплачувалися саме позивачкою. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №531/295/19 для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження №61- 5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц (провадження №61- 11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц (провадження №61- 44641св18), від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц (провадження №61-42601св18). Відповідно до наявної медичної документації, так дійсно[PERSON] періодично перебував на лікуванні, проте у здійснених лікарями записах відсутнє будь-яке зазначення про наявність безпорадного стану та необхідності стороннього догляду. Верховний Суд наголосив, що належними доказами, які підтверджують безпорадній стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів. Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Проте позивачем не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є її процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України. При цьому встановлено, що спадкодавець і позивач отримували пенсію. Доводи позивача про те, що вона тривалий час опікувалась спадкодавцем не може бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів про надання матеріальної допомоги за рахунок власних коштів . Отже, з урахуванням того, що позивач не відноситься до кола спадкоємців померлого, відсутні підстави для зміни черговості одержання права на спадщину . З огляду на викладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed