Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

29 січня 2024 року [PERSON] поштовим зв`язком звернувся до суду із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. на утримання дружини, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю - сином стоірн [PERSON] - [INFO] , згілно рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 17.03.2021 року. Свої вимоги мотивує тим, що вони із відповідачкою\~мають неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Рішенням \~Нововолинського міського\~суду від\~17.03.2021\~з позивача\~стягуються аліментина утримання [PERSON] як дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , що не може обходитись без постійного стороннього догляду, в розмірі 1000 гривень, до періоду встановлення\~синові інвалідності\~згідно медичного висновку №26, а саме до 09 жовтня 2027 року. Позивач стверджує, що не був одружений із відповідачкою, з 20 жовтня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Зазначає, що син [PERSON] навчається у Нововолинській спеціалізованій школі, яка адаптована до його середовища, тому він може обходитись упродовж дня без сторонньої допомоги матері. Вказує, що відповідачка не здійснює догляд за дитиною постійно і цілодобово, оскільки працевлаштована на повний робочий день, працює вчителем Нововолинського ліцею №3. Вона має стабільний дохід, також отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю в розмірі 7\~131 грн. та аліменти, які стягуються з нього на утримання дитини в розмірі 1200 грн. щомісячно. Крім того зазначає, що згідно із рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 07.09.2023, він у відповідні дні забирає сина до себе та проводить із ним час. Позивач вказує, що з 2019 року є особою з інвалідністю 3 групи, з лютого 2022 року по липень 2023 року перебував у лавах ЗСУ, має статус учасника бойових дій та через отримані у зоні бойових дій травми потребує постійного лікування та реабілітації. Це стало причиною того, що він не може працевлаштуватись, інших доходів, окрім пенсії по інвалідності, не має, тому не взмозі сплачувати, окрім аліментів на утримання дитини, ще й аліменти на утримання відповідачки в розмірі 1000 грн. щомісячно. Враховуючи викладене, позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання відповідачки [PERSON] , як дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень, які стягуються на підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області №165/3010/19 від 17.03.2021, та звільнити його від сплати аліментних платежів на утримання відповідлача та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позові, вимоги якого просить задоволити в повному обсязі. Наголосив, що син самостійно ходить в школу, відповідач офіційно працює, а тому , на його думку , не виконує обовязку по догляду за дитиною з інвалідністю. Він часто бачить в місті відповідачку без дитини, а тому вважає, що вона не здійснює догляд за їхнім сином, а тому він не зобов`язаний сплачувати кошти на утримання [PERSON] . Крім того зазначив, що купує синові конструктори вартістю 1000-1500 грн., але сплачувати аліменти на відповідача не бажає, оскільки сплата аліментів на сина та відповідача негативно впливає на матеріальне становище позивача. Відповідачка [PERSON] \~в судовому\~засіданні заперечила\~проти задоволення\~позовних вимог,\~з підстав\~наведених у\~відзиві на\~позовну заяву.\~Наголошує,\~що підстав\~для припинення\~стягнення аліментів\~з позивача\~на її\~користь немає,\~оскільки їх\~спільний неповнолітній\~син [PERSON] потребує\~постійного стороннього\~догляду,\~що підтверджується\~висновком ЦЛКК\~№108\~від 19.03.2024,\~і цей\~догляд вона\~йому забезпечує\~самостійно,\~зазнаючи постійного\~фізичного,\~морального та\~психологічного виснаження.\~Щодо твердження\~позивача,\~що вони\~не перебували\~у шлюбі,\~то зазначає,\~що відповідно\~до Сімейного\~Кодексу України\~право,\~на таке\~утримання настає\~і у\~разі,\~якщо жінка та чоловік не перебувають у шлюбі між собою , і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким проживає дитина. Крім того вказує, що обставини, на які посилається позивач в обгрунтування свої вимог, вже були встановлені та досліджені судом першої та апеляційної інстанції при розгляді справи і постановленні рішення Нововолинським міським судом Волинської обласі від 17.03.2021 за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментівна її утримання як дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, що не може обходитись без постійного стороннього догляду. Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до такого висновку. Відповідно до\~ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі, та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно із ч.3\~ст.61\~ЦПК України обставини,\~\~встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді цивільних справ, у яких беруть участь ті самі особи\~\~\~або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Судом встановлено, що на підставі рішення Нововолинського\~міського суду\~від 17\~березня 2021\~року видано\~виконавчий лист\~про стягнення\~з [PERSON] \~аліментівна утримання [PERSON] як дружини, з якою проживає дитина-інвалід [PERSON] , [INFO] , що не може обходитись без постійного стороннього догляду, в розмірі 1000 гривень, до періоду встановлення\~синові інвалідності\~згідно медичного висновку №26, а саме до 09 жовтня 2027 року (а.с.5). Вказаним рішенням\~суду було\~встановлено,\~щоз 20.10.2018 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Як на одну з підстав задоволення позову [PERSON] посилається на те, що вище зазначеним рішенням суду було стягнуто з нього аліменти на користь [PERSON] як на «дружину», а не як на матір дитини. Разом з тим, як передбачає ч.2 ст.91 Сімейного Кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Відтак, посилання позивача на те, що сторони не перебувають у шлюбі, а тому відповідач не має права на утримання, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, зокрема, суперечить ч. 2\~ст. 91 СК України, а тому не заслуговує на увагу. Окрім того, позивач зазначив, що вимагає припинення стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, оскільки неповнолітній син [PERSON] на даний час може обходитись без постійного стороннього догляду. Проте зазначені доводи позивача спростовуються висновком ЦЛКК №108 від 19.03.2024, копію якого було долучено відповідачкою до матеріалів справи, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю підгрупи «А», за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.с.29). Цей факт також підтверджується копіями консультаційних висновків спеціаліста та виписок із медичної картки (а.с.30,31,32,34,36,37,38,39,40). Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] здійснює постійний повноцінний догляд за неповнолітнім сином [PERSON] , забезпечуючи йому нормальні умови для проживання, розвитку, виховання та навчання, що підтверджується наданими чеками на витрати (а.с.44-64). Згідно довідки №16/01-30, виданої 27.03.2024 директором Нововолинської спеціальної школи, відповідачка [PERSON] цікавиться навчанням сина, контактує з вчителем, вихователем групи продовженого дня, психологом та логопедом, у [PERSON] проявляється стійка прихильність до матері та емоційний зв`язок. Разом з тим, батько дитини рідко відвідує сина у школі (а.с.66). Відповідно до ч.8\~ст.7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно із\~ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», дитина з інвалідністю - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Відповідно до\~положень ст.1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в України», дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Згідно із ч.1, 2 ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду у часті від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Таким чином, з аналізу\~ст.88 СК України\~вбачається, що право на утримання матеріальної допомоги одним із подружжя, в тому числі і працездатним, який проживає з дитиною з інвалідністю, виникає на підставі певних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю та опікування нею, нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду, та спроможність другого з подружжя надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1,6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Суд, встановивши, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю та у зв`язку з цим потребує та не може обходитися без постійного стороннього догляду і опіки матері [PERSON] , з якою дитина проживає разом та яка здійснює такий догляд, у зв`язку з чим відповідачка має право на утримання від позивача, який є батьком дитини, допомоги, а позивач, хоча і є особою з інвалідністю 3 групи, але є працездатним, інших дітей чи непрацездатних осіб на його утриманні не має, у зв`язку з чим спроможний надавати відповідне утримання відповідачу, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та припинення стягнення з [PERSON] аліментів на утримання відповідачки [PERSON] як дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , що не може обходитись без постійного стороннього догляду, та звільнення його від сплати таких аліментів та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зазначено, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі N 9901/311/19 (провадження №11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18)». Оскільки позов\~у цій\~справі не\~стосується соціального\~і правового\~захисту учасників\~бойових дій,\~а \~є сімейним\~спором,\~тому суд відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стягує з позивача в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved