Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У березні 2024 року позивач АТ "Універсал Банк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 16 828,99 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що monobank (монобанк) - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки монобанк. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту монобанк є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк" опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням URL:https://www.monobank.ua/terms. [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву до договору про надання банківських послуг від 27.02.2020. Положеннями анкети - заяви визначено, що анкета - заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету - заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачу відкрито поточний рахунок та надано кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч чинному законодавству та умовам договору, [PERSON] належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору, в результаті чого має заборгованість у розмірі 16828,99 грн. - тіло кредита та продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань чим порушує законні права та інтереси позивача. Ухвалою суду від 18.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання, призначене на 01.04.2024, відповідач не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується листом АТ "Укрпошта", згідно якого судову повістку, позовну заяву та додані до неї документи він отримав особисто 02.04.2024. У судові засідання, призначені на 16.04.2024 та 29.04.2024, відповідач не з`явився, до суду повернулися конверти з відмітками про невручення рекомендованих листів у зв"язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач у судове засідання, призначене на 09.05.2024 не з"явився, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.02.2020 між АТ "Універсал Банк" та відповідачем підписано анкету-заяву про надання банківських послуг "Monobank". Згідно пунктів 2, 3 та прикінцевих положень анкети-заяви сторони узгодили відкриття поточного рахунку в АТ "Універсал Банк" у гривні на ім`я [PERSON] , встановлення кредитного ліміту на суму зазначену в мобільному додатку, пільговий період користування кредитним лімітом до 62 днів, а у разі виходу з пільгового періоду, нарахування процентної ставки на кредит в розмірі 3,2% на місяць, а також отримання другого примірника анкети- заяви, платіжної картки "Monobank" та Тарифів. Положеннями п.1 визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. У п.6 анкети сторони визначили використання [PERSON] удосконаленого електронного підпису з відповідним відкритим ключем, зазначеним в анкеті, для засвідчення дій у мобільному додатку. Відповідно до довідки АТ "Універсал Банк" від 12.02.2024, [PERSON] 27.02.2020 відкрито поточний рахунок у гривні шляхом підписання анкети-заяви до договору. Розмір встановленого кредитного ліміту по вказаному поточному рахунку становить 18 000 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.02.2020, укладеного між АТ "Універсал Банк" та [PERSON] , останній станом на 07.01.2024 має заборгованість в сумі 16 828,99 грн. - тіло кредита. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Наданими позивачем доказами підтверджено те, що 27.02.2020 підписавши анкету-заяву між банком та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг "Monobank". Умовами анкети визначено, що встановлення суми кредитного ліміту та ознайомлення відповідача з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту договору про надання банківських послуг здійснюється в електронній формі в мобільному додатку "Мonobank" з підтвердженням своїх дій накладенням електронного підпису з відкритим ключем. Також, в анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] в мобільному додатку ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, погодився з ними і зобов"язався неухильно дотримуватися. У той же час, з наданих позивачем умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, які містять тарифи, таблицю обчислення вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту, не вбачається, що з такими умовами був ознайомлений відповідач, оскільки жодних доказів на підтвердження їх підписання [PERSON] електронним цифровим підписом, позивачем до суду не надано. Умови і правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови суперечать змісту або ж прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17 зроблено правовий висновок про необхідність особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, згідно якого пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, що укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. В анкеті-заяві не зазначена погоджена сума кредитного ліміту, а також не має даних про встановлення його розміру. Матеріали справи не містять і доказів, яке рішення прийнято банком за заявою відповідача, який вид картки йому видано та строк її дії. До позовної заяви додано довідку про розмір встановленого кредиту, однак не надано доказів про перерахування коштів відповідачу, дату їх отримання, що унеможливлює перевірку правильності проведеного банком розрахунку заборгованості. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є складеним банком розрахунковим документом. На підтвердження правильності складеного розрахунку, позивачем виписки по картковому рахунку відповідача, з якої можна було б встановити факт користування [PERSON] банківською карткою, кредитними коштами, рух коштів по карті та наявність заборгованості, не надано. За приписами ч. 1 ст. 1046 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей. Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі №194/1126/18. У наданому банком розрахунку, зазначено, що заборгованість по тілу кредита формувалася також шляхом погашення за рахунок кредитних коштів нарахованих банком щомісячних відсотків, що призводило до збільшення заборгованості по тілу кредита на таку суму відсотків, що відповідно збільшувало базу нарахування самих відсотків та інших платежів в подальшому. У той же час укладений між сторонами договір про надання банківських послуг у вигляді анкети - заяви, не містить домовленості стягнення банком сум нарахованих відсотків за рахунок тіла кредиту. В анкеті лише узгоджено пільговий період користування кредитними коштами до 62 дні та при виході за його межі, нарахування відсотків в розмірі 3,2% на місяць. Однак, незважаючи на узгоджені між сторонами умови нарахування відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3,2% на місять, у розрахунку вказана поточна процентна ставка у розмірі 37,2%, що суперечить умовам узгодженим з відповідачем. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість стягнення відсотків за рахунок тіла кредиту, оскільки такі умови в анкеті-заяві відсутні. У зв`язку з ненаданням позивачем виписки по банківському рахунку [PERSON] , суд позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку зробленого банком. Дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивач до позовної заяви не надав жодних доказів, які підтверджують отримання кредитних коштів в розмірі, зазначеному в позовній заяві та довідці. Суд також вважає, що позивачем не надано докази, які підтверджують суму кредитного ліміту, яку погодили сторони, що є істотною умовою даного виду договору. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач, із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання або клопотання про їх витребування, останній не подавав. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і це не є обов`язком суду. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за договором від 27.02.2020. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачем не доведено позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір з відповідача не стягується. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed