Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27 вересня 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] треті особи: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. У позовній заяві позивач просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] . Визначити [PERSON] необмежене спілкування з сином [PERSON] , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. Стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, 27 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, про що Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 498, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач, [PERSON] , з листопада 2022 року здійснює постійний догляд за своєю матір`ю, [PERSON] , інвалідом 1 Б групи, що підтверджується Актом встановлення факту здійснення догляду № С-7060 від 18 листопада 2022. 07 березня 2023 в зв`язку з повномасштабним вторгненням на територію України російської федерації, позивач зі своєю сім`єю, а саме: матір`ю, [PERSON] , дружиною [PERSON] , сином, [PERSON] , виїхав за кордон. Перебуваючи за кордоном, дружина позивача, [PERSON] , не змогла знайти спільну мову з матір`ю позивача, [PERSON] . Між ними постійно виникали сварки і непорозуміння. Оскільки мати позивача має інвалідність і потребує постійного догляду з боку сина, останній виконував свій обов`язок щодо догляду за хворою матір`ю. Дружині позивача не подобалося, що [PERSON] багато часу приділяє хворій матері, піклується про неї, доглядає, приділяє увагу. Через це [PERSON] , постійно провокувала сварки, вчиняла скандали, зневажливо відгукалася про матір позивача, чинила перешкоди у спілкуванні батька, [PERSON] , з сином, [PERSON] , намагаючись таким чином привернути увагу та маніпулювати чоловіком. Оскільки [PERSON] через догляд за матір`ю не міг весь час знаходитися поруч з дружиною та сином, контролювати її дії, обмежити вживання дружиною алкогольних напоїв та паління тютюну, [PERSON] продовжувала вчиняти так, як хотілося їй, незважаючи на шкоду для здоров`я дитини, яку при цьому завдавала. Скориставшись тим, що [PERSON] не міг постійно знаходитися поруч з сином, [INFO] [PERSON] , не узгодивши своїх дій з позивачем, забрала сина [PERSON] , та повернулася в Україну. З моменту повернення відповідача в Україну, остання чинила перешкоди у спілкуванні батька з сином, а саме, не давала можливості розмовляти з сином засобами телефонного зв`язку, не відповідала на дзвінки, висувала вимоги щодо надання коштів в обмін на можливість спілкування позивача з сином тощо. Фактично з моменту повернення [PERSON] , в Україну, у позивача з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, почалися створюватися з боку відповідача штучні перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування [PERSON] з його сином. 16 листопада 2023 року відповідачем надано відзив на позов, в якому зазначено що, спілкування позивача та відповідача мали родинний характер та позивачу систематично надсилались відео файли побутового змісту з участю сина [PERSON] в головний ролі. Таким чином, є всі підстави вважати, що права позивача в частині батьківських прав відповідачем порушено не було. Після призначення справи до розгляду Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, поведінка позивача змінилась на скандальну в частині вимог надання доступу до спілкування з сином без урахування графіку життя дворічної дитини. Позивач активно ухиляється від виконання батьківських обов`язків в частині піклування про малолітнього сина [PERSON] шляхом відмови в наданні фінансової допомоги дружині, [PERSON] , на утримання спільної дитини. Відповідач на цей час не працює в зв`язку з перебуванням у декретної відпустці. Про що позивачу добре відомо. Таким чином позовні вимоги, про «зобов`язання [PERSON] [INFO] , не перешкоджати [PERSON] , [INFO] , брати участь у вихованні та вільному спілкуванню з сином, [PERSON] , [INFO] ». Не підлягають задоволенню з підстав невідповідності інтересам малолітньої дитини та як наслідок виникнення можливих шкідливих наслідків для нормального розвитку малолітньої дитини. Відповідач просила, ухвалити рішення яким затвердити графік особистого спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином: Кожної першої неділі місяця у неділю з. 12 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. Кожної другої неділі місяця у суботу з. 12 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. Кожної третьої неділі місяця у неділю з. 12 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. Кожної четвертої неділі місяця у суботу з. 12 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. 30 листопада 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що по прибутті до Швейцарії позивач та відповідач з сином [PERSON] і матір`ю позивача, [PERSON] , були розміщені в таборі для біженців в одній кімнаті. Як зазначалося в позовній заяві. Відповідач не знайшла спільної мови з матір`ю позивача, що призводило до постійних сварок та скандалів в родині. На вимогу [PERSON] позивач звернувся до місцевого органу влади з проханням виділити додаткове житло для його матері. Місцеві органи влади відреагували на прохання [PERSON] та йому була виділена ще одна кімната. Оскільки, за внутрішніми правилами для біженців, в одній кімнаті мають проживати не менше, ніж дві людини, [PERSON] зі своєю матір`ю, яка потребує постійного догляду, переїхали до іншої кімнати, яка до речі, була розташована поряд з кімнатою [PERSON] . Знаходячись в безпосередній близькості з дружиною та дитиною, [PERSON] весь вільний час проводив зі своїм сином [PERSON] , як зазначалося в позовній заяві. Також, весь час перебування родини Смалій в таборі на кожного члена родини країною виділялася допомога (дотація) у розмірі 380 євро на місяць. Ці кошти призначалися на продукти харчування, всі інші витрати були покладені на державу. Таким чином, твердження відповідача, що вона фактично залишилася без фізичної та матеріальної допомоги чоловіка з малолітнім сином, не відповідають дійсності. Відтак, і твердження відповідача, що через це вимушена була повернутися в Україну, також не відповідають дійсності. Натомість, справжньою причиною повернення відповідача в Україну стало те, що позивач намагався вплинути на поведінку відповідача, яка не відповідала якнайкращим інтересам дитини, про що детально зазначено в позовній заяві. Після повернення відповідача з дитиною в Україну спілкування останньої з позивачем не мали родинного характеру. Кожному спілкуванню позивача з сином передували довгі вмовляння [PERSON] надати можливість поспілкуватися з сином, надіслати фото і відео дитини. Весь липень та серпень 2023 позивач взагалі не міг поспілкуватися з сином через штучні перешкоди з боку відповідача. Станом на поточну дату відповідач взагалі припинила спілкування: не відповідає на прохання щодо можливості спілкування батька з сином, не надає ані фото дитини, ані відео. Кожного разу, коли позивач намагається поспілкуватися з сином або отримати фото чи відео останнього, він має вмовляти, принижуватися перед відповідачем, щоб отримати таку можливість Крім обов`язкових платежів, позивач намагається забезпечити свого сина увагою, яку відповідач перешкоджає надавати, і направляє додатково посилки з іграшками та смаколиками, що не замінить, звісно, спілкування, проте нагадає дитині про піклування з боку батька. [PERSON] чудово усвідомлює, що його сину, наразі, виповнилося лише 2 роки. Проте, за допомогою відповідача [PERSON] , засобами відеозв`язку, дитина може бачити батька, чути його голос, відповідати на нескладні питання. Таке спілкування між батьком і сином відповідає віку дитини, проте, має відбуватися якомога частіше та тоді, коли дитина перебуває у стані активності. Натомість, відповідач пропонує лише годину для спілкування батька з дитиною раз на тиждень в час, коли дитина, по всім показникам, має перебувати у стані спокою, тобто, під час денного сну. На думку позивача, така пропозиція з боку відповідача надана умисно з метою звести на нівець намагання батька щодо спілкування з сином. Добовий розпорядок дитини, зважаючи на вік дитини, швидко може змінюватися в залежності від багатьох факторів, як то: зміна часу для денного сну або зміна кількості годин денного сну, зміна часу прогулянок через погодні умови, хворобу, зміни пори року тощо, відвідування дитячого садочку. Відтак, ухвалення рішення саме в редакції позивача надасть останньому можливість змінити години спілкування дитини з батьком не потребуючи додаткового звернення до суду та дотримуючись якнайкращих інтересів [PERSON] . Таким чином, батько, зважаючи на зміни в розпорядку дитини, зможе прилаштуватися до них і вибрати час для спілкування, який не заважатиме розкладу дня Марка та не відволікатиме дитину від звичайних занять. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 24 серпня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська. (а.с.42). Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 серпня 2023 року справу направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. (а.с.45). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 вересня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.52-53). 28 вересня 2023 року згідно із вимогами ч. 6\~ст. 187 ЦПК України\~суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.54-55) 28 вересня 2023 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.54-55) Ухвалою судді від 28 вересня 2023 року відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] треті особи: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. (а.с.56-57). 24 жовтня 2023 року представником позивача подано клопотання про залучення доказів. (а.с.72). 15 листопада 2023 року від представника Служби у справах дітей Кам`янської міської ради надійшло клопотання про неможливість надати висновок, адже висновок по суті позовних вимог може бути наданий до суду службою у справах дітей м. Дніпро за територіальністю. Розгляд справи просила здійснювати без участі представника. (а.с.106). 05 грудня 2023 року ухвалою суду в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування в особі Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради. (а.с.137). 17 січня 2024 року представником позивача подано клопотання про залучення доказів. (а.с.143) Ухвалою суду від 29 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті. (а.с.169-170). 01 квітня 2024 року від представника адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради надійшла заява про затвердження графіку спілкування батька з дитиною, який зазначений у відзиві [PERSON] , справу просила розглядати без участі представника. (а.с.182). 10 травня 2024 року представник відповідача подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі відповідача, позовні вимоги просив задовольнити в редакції, яка викладена в рішенні адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради. В судовому засіданні представником третьої особи було надано висновок про визначення [PERSON] порядку участі у вихованні дитини та спілкуванні. Позовні вимоги просила задовольнити враховуючи поданий висновок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Фактичні обставини встановленні судом 27 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, про що Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 498, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.21). Від даного шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] . (а.с.22). Позивач, [PERSON] , з листопада 2022 року здійснює постійний догляд за своєю матір`ю, [PERSON] , інвалідом 1 Б групи, що підтверджується Актом встановлення факту здійснення догляду № С-7060 від 18 листопада 2022. (а.с23-31). 07 березня 2023 в зв`язку з повномасштабним вторгненням на територію України російської федерації, позивач зі своєю сім`єю, а саме: матір`ю, [PERSON] , дружиною [PERSON] , сином [PERSON] , виїхав за кордон. (а.с.15). Відповідно до наданих позивачем квитанцій, останній добровільно сплачує аліменти на дитину. (а.с.91-94,118-122). Висновком адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, за доцільне визначено [PERSON] , [INFO] , способи участі у вихованні сина, [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним шляхом особистого спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином: наступним чином: кожної суботи у період з 11.00 до 15.00. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем та відповідачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно з ч. 1 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» ). Згідно з ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21) зроблено висновок, що «судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів». У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 569/18837/19 (провадження № 61-1728св22) вказано, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Ні міжнародні, ні національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання, спілкування та виховання з дітьми. Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей. Позивач вказує, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною та жодних домовленостей щодо участі батька у вихованні дитини між сторонами не досягнуто. Із висновку адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, вбачається, за доцільне визначити [PERSON] , [INFO] , способи участі у вихованні сина, [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним шляхом особистого спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином: наступним чином: кожної суботи у період з 11.00 до 15.00. Відповідач в своєму відзиві самостійно запропонувала графік спілкування з дитиною. За правилами ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Стаття 159 СК України прямо вказує, що саме суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Практика ЄСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. ( Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Суд вважає, що вищевказаний висновок органу опіки та піклування підтверджує наявність спору між батьками щодо їх участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, та встановлює справедливий та обґрунтований графік спілкування дитини з батьком, який буде відповідати інтересам дитини. Виходячи із системного аналізу ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Як зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.04.2022 у справі № 706/1878/18 (провадження № 61-11601св21) особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини. Отже, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов`язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Судом також береться до уваги, що позивач матеріально забезпечений, має наміри та бажання спілкуватися і брати участь у вихованні дитини. Суд із врахуванням зазначених вище норм права, судової практики, а також встановлених обставин у справі, відсутність обставин, які б перешкоджали спілкуванню батька і дитини, а також інших негативних фактів поведінки позивача, які б могли зашкодити дитині, дійшов висновку, що дитина має право знати свого батька і право на його піклування; як батько так і дитина мають право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти, а відтак позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню. Визначаючи спосіб участі батька у спілкуванні з сином, суд враховує задоволення максимальних інтересів дитини, які переважають за інтереси батьків, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у вихованні дитини, беручи до уваги такі істотні обставини як вік дитини, звичайний уклад її життя, місця проживання сторін, особисті стосунки, які склались між ними, стан здоров`я дитини, зважаючи на те, що виховання дитини відповідно до ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» має спрямовуватися на розвиток її особистості та підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, а спілкування не може перешкоджати її нормальному вихованню, суд вважає доцільним визначити спосіб участі батька у спілкуванні з сином згідно наступного графіку побачень батька з дитиною, з урахуванням розпорядку дня дитини, її стану здоров`я, потреб, інтересів, а саме кожної суботи у період з 11.00 до 15.00. Такий спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною, на думку суду, відповідає віковим потребам малолітньої дитини та дозволить максимально повно урахувати інтереси дитини, повністю відповідатиме можливості дитини у повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток і дасть змогу урівноважити її психоемоційний стан, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1\~ 073,60 грн. судового збору. Крім того, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн., яку підтверджують \~договором про надання правової допомоги №24 від 14 серпня 2023 року (а.с.32-36), описом наданих послуг виконаних адвокатом (а.с.37-38). Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи. Сам факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується вищезазначеними документами. Тому, суд вважає, що позивач належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката, тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial