Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

В березні 2024 року до Володарського районного суду Київської області звернувся заявник з вище названою заявою в якій вказує, що він звернувшись до Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області та дізнався, що його страховий стаж становить 22 роки 1 місяць 21 день. До страхового стажу не було враховано період роботи, а саме відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , оскільки трудова книжка видана на ім`я [PERSON] (російською мовою), що не відповідає його паспортним даним « [PERSON] » (російською мовою), що є порушенням Інструкції № 58. В зв`язку з невідповідністю написання прізвище, ім`я та по батькові заявника [PERSON] у трудовій книжці серії [NUMBER] , що є перешкодою для відновлення страхового стажу при досягненні пенсійного віку та отримання пенсії в подальшому, тому він змушений звернутися до суду і просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме належності йому [PERSON] , [INFO] трудової книжки серії [NUMBER] . Ухвалою судді Володарського районного суду Київської області від 26.03.2024 року, у справі відкрито провадження та призначено судове засідання. В судове засідання заявник не з`явився, направив до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені вимоги в заяві просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, в судове засідання не з`явився, належним чином про день, час та місце розгляду справи повідомлений. Так, згідно з ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним в свідоцтві про народження або в паспорті. Суд, ознайомившись із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, взявши до уваги позицію заявника, яка викладена в поданій до суду заяві, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області та дізнався, що його страховий стаж становить 22 роки 1 місяця 21 день, до страхового стажу не було враховано періоди роботи, а саме відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , оскільки трудова книжка видана на ім`я [PERSON] (російською мовою), що не відповідає його паспортним даним « [PERSON] » (російською мовою), що є порушенням Інструкції № 58 (а.с. 8-9). Так, згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 11.03.1999 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника вказано російською мовою як « [PERSON] ». Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6розділу IV ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК, окреме провадження-це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п.5 ч.2ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6ст.256 ЦПК(у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст. 315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності документів. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено факт, що трудова книжка серії [NUMBER] належить саме заявнику [PERSON] . Зокрема, встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, який через розбіжності в написанні його імені (російською мовою) у вищевказаному правовстановлюючому документі, не може в повному обсязі реалізувати свої права. Згідност.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Таким чином, зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає наявними підстави для встановлення юридичного факту - факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки серії [NUMBER] , відтак заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved