Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

26.03.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ«Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, у якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 426 000 грн. Вказує, що з 01.08.1986 року по 15.01.1991 рік працювала машиністом конвеєра у цесі випалу та огрудкування «ПівнГЗК», з 10.08.2006 по 18.12.2019 працювала машиністом підіймальної машини на дробильній фабриці №3 ПРАТ «ПівнГЗК». Первинно 23.01.2020 р. рішенням ЛЕК високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» йому встановлено два професійні захворювання: - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність - другого ступеня. Відповідно до Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці № 1043/4.6-11 від 18.11.2019 та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 19.02.2020 підставною для виникнення професійних захворювань стало праця машиністом підіймальної машини на дробильній фабриці №3 ПРАТ «ПівнГЗК» та машиністом конвеєра у цесі випалу та огрудкування «ПівнГЗК», при цьому, внаслідок недосконалого робочого місця, підпадала під дію шкідливих виробничих факторів : -пил (із вмістом вільного кремнію діоксину 10-70%) 3,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. На робочому місці концентрація пилу перевищувала гранично-допустиму концентрацію 1,7 разів, -шуму 82 дБА, при ГДР 80дБА; -вібрація загальна, непостійна 51 дБ, при 50 Дб; -за важкістю праці : незручна робоча поза 42,2, при 25; -за напруженістю праці: змінність роботи 12/2, при 8/2; Умови праці визначені такими, що відносяться: -по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); -по рівню шуму - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); -по важкості праці - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); -по напруженості праці - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); 16 квітня 2020 року [PERSON] первинно встановлено 25% втрати працездатності в зв?язку з професійними захворюваннями з 30.03.2020р. безстроково. 30 січня 2024 року рішенням ЛЕК високоспеціалізованого профпаталогічного закладу охорони здоров?я ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» (висновок N? 142 від 30.01.2024р.) в зв?язку з погіршенням стану здоров?я позивачу було встановлено наступні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група Е., загострення середнього ступеня важкості, ЛН- третього ступеня. Хронічне легеневе серце. НК - першої стадії. При повторному переогляді у зв?язку з погіршенням стану здоров?я з 26 лютого 2024р. [PERSON] встановлено 60 % втрати працездатності та III групу інвалідності безстроково. Отже, Відповідач у справі не створив належні та безпечні умови праці на робочих місцях, внаслідок чого вона отримала професійні захворювання, втратила працездатність У зв`язку з захворюванням у неї було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, вона змушена багато часу проводити у лікарнях, переносити біль. Турбує задишка при незначному фізичному навантаженні, утруднене дихання, кашель, загальна слабкість, підвищена втома. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідачів та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду у розмірі 426 000 грн. Ухвалою суду від 27.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 10.04.2024 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» надав відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, могла звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, отримував компенсації, свідомо обрала місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди, який просить стягнути позивач є необґрунтованим, несправедливим та безпідставно завищеним. Ухвалою суду від 24.04.2024 залишено заяву представника відповідача про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами - без задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] з 01.08.1986 року по 15.01.1991 рік працювала машиністом конвеєра у цесі випалу та огрудкування «ПівнГЗК», з 10.08.2006 по 18.12.2019 працювала машиністом підіймальної машини на дробильній фабриці №3 ПРАТ «ПівнГЗК», що підтверджується трудовою книжкою, що також не заперечує представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК, а.с. 7-12. Під час роботи у відповідача в позивача виникли два професійні захворювання : хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група Е., загострення середнього ступеня важкості, ЛН- третього ступеня, Хронічне легеневе серце, НК - першої стадії, що підтверджується актом від 19.02.2020 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, а.с. 16-18. Відповідно до п. п. 13, 17, 18, 19, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.02.2020 року, хронічні професійні захворювання виникли через те, що працюючи машиністом конвеєра, машиністом підіймальної машини у ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів,внаслідок недосконалості технологічного процесу, позивач підпадала під вплив шкідливих виробничих факторів, а саме: пил (із вмістом вільного кремнію діоксину 10-70%), дія загальної вібрації, важкість праці та аерозолі фіброгенної дії. Умови праці [PERSON] відносяться: по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); по рівню шуму - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); по важкості праці - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); по напруженості праці - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі). На робочому місці концентрація пилу перевищувала гранично-допустиму концентрацію 1,7 разів, шуму 82 дБА, при ГДР 80дБА; вібрація загальна, непостійна 51 дБ, при допустимій 50 Дб; незручна робоча поза 42,2 при допустимій 25; змінність роботи 12/2 при допустимій 8/2. З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічних професійних захворювань запропоновано [PERSON] , в.о. генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК», дотримуватись основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії, підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням засобів індивідуального захисту , а.с. 16-18. Як випливає з довідки МСЕК від 16.04.2020 року [PERSON] первинно з 30.03.2020 р. безстроково було встановлено 25 % втрати професійної працездатності, з яких: 25% - хронічне обструктивне захворювання легень . Остання потребує медикаментозного лікування, а.с. 19. Згідно довідки МСЕК від 14.03.2024 року [PERSON] повторно встановлено 60 % втрати працездатності та III групу інвалідності безстроково, а.с. 20. [PERSON] неодноразово проходила медичні обстеження та знаходилася на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується виписними епікризами, медичними висновками, а.с. 21-33. Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 16-18), встановлено два хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивача у ПрАТ «ПІВНГЗК», встановлена вина роботодавців в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів і завданою здоров`ю позивача шкодою. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, тривалість роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах, а саме більше 13 років на ПРАТ «ПІВНГЗК», характер та обсяг її душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, у зв`язку із чим вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача з відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК» в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 300 000 грн. без утримання податків, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК» про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Доводи відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК» щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до Податкового кодексу України не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов має майновий характер - то з відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 3000 грн., згідно до приписів Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial