Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті спадщину фактично прийняв її чоловік, тобто батько заявника - [PERSON] . До складу спадкового майна, що залишилось після смерті матері, входило, зокрема, 3/4 частин житлового будинку [ADDRESS] , однак спадщину в нотаріальному порядку батько не оформив. [INFO] [PERSON] помер. Заявник стверджує, що спадщину після батька прийняв він, оскільки на час його смерті постійно проживав із ним у будинку [ADDRESS] . У зв`язку з цим він звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Однак, нотаріусом йому було роз`яснено, що довідки з квартального комітету про фактичне місце проживання недостатньо для встановлення факту прийняття спадщини, оскільки місце реєстрації проживання спадкодавця та його як спадкоємця різняться. Оскільки іншим, окрім судового, даний факт встановити не можливо, [PERSON] звернувся до суду з наведеною заявою. Ухвалою від 25 березня 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. В судове засідання з`явився заявник [PERSON] Заявник підтримав заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, у повному обсязі та просив її задовольнити з наведених у ній підстав. Пояснив, що переїхав проживати до батьків разом із своєю дружиною ще у 2015 році, оскільки вони потребували догляду. У квартирі, де він прописаний, залишився проживати його син. Представник заінтересованої особи [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності представника Смілянської міської ради Черкаської області та прийняти законне і обґрунтоване рішення по справі у відповідності до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Сміла Черкаської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частин житлового будинку [ADDRESS] . Факт належності померлій вказаного майна підтверджується свідоцтвом про власності на будівлю від 08 лютого 1957 року, договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріусом 1-ої Смілянської державної нотаріальної контори Колядою І.О. та зареєстрованим в реєстрі за №2217, ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2009 року по справі №2-1976/2009, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.08.2009. Згідно з повідомленням Смілянської державної нотаріальної контори від 03.04.2024 після смерті [PERSON] із заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа в Смілянській державній нотаріальній конторі не заводилась. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 05.04.2024 вбачається, що спадкова справа іншими нотаріусами після смерті [PERSON] також не заводилась. Як вбачається з довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 20.03.2024 на час смерті [PERSON] за однією з нею адресою були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , доводився померлій чоловіком, а тому в силу ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги та є таким, що прийняв спадщину. Інші зазначені у довідці особи не є спадкоємцями першої черги. \~ [INFO] [PERSON] помер в м. Сміла Черкаської області. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] \~ померлий доводився заявнику батьком. Згідно з повідомленням Смілянської державної нотаріальної контори від 03.04.2024 після смерті [PERSON] із заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа в Смілянській державній нотаріальній конторі не заводилась. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 05.04.2024 вбачається, що спадкова справа іншими нотаріусами після смерті [PERSON] також не заводилась. Як вбачається з довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 20.03.2024 на час смерті [PERSON] за однією з ним адресою інші особи зареєстровані не були. Водночас, з довідки квартального комітету №22 м. Сміла від 15 березня 2024 року вбачається, що на день смерті [PERSON] з ним разом проживав його син [PERSON] , з 2015 року вони вели спільно господарство. Згідно з відміткою в паспорті заявника серії [NUMBER] , виданим 13 жовтня 2016 року Смілянським РВ УДМС України в Черкаській області, зареєстрованим місцем проживання заявника з 19 вересня 2007 року є [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що тривалий час знають заявника та його сім`ю. У 2015 році захворіла мати заявника, а тому він з дружиною переїхали на постійне місце проживання до батьків за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері [PERSON] продовжив проживати разом з батьком, де і проживає на даний час. Факт проживання заявника по [ADDRESS] підтверджується, також, наданими ним квитанціями про оплату комунальних послуг, де саме він зазначений їх платником, які датовані як до смерті батька, так і після його смерті. Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту його проживання з батьком на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved