Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 24.07.2008 між ПАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 003-04/2008. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, унаслідок чого станом на 18.09.2015 утворилася заборгованість, яка складається із 123 062,50 грн заборгованості за кредитом, 68 246,93 грн заборгованості за відсотками та 22 425,20 грн\~ пені. 08.12.2014 між ПАТ «Неос Банк», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Кіпру», та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено Договір факторингу № 2. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. Договору клієнт (ПАТ «Неос Банк») відступає Фактору (ТОВ «Дата Майнінг Груп») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав пимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Позивач указує, що унаслідок укладення вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата Майнінг Груп» набуло статусу нового кредитора за договором № 003-04/2008 від 24.07.2008 позичальником згідно з яким є [PERSON] . За наведених обставин, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором 3\~003-04/2008 від 24.07.2008 в загальній сумі 213\~286,87 грн, а також понесені ним судові витрати. Заочним рішенням\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси від 14.07.2016 у справі № 495/7353/15-ц позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» заборгованість у розмірі 213\~286,87 грн, вирішено питання про судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2023 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року задоволено. Скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року у справі № 495/7353/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Групп» до [PERSON] про стягнення заборгованості, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи позивач був повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Масловський І. М. у судовому засіданні у задоволенні позову ТОВ «Дата Майнінг Груп» до [PERSON] просив відмовити, зазначив, що ВАТ «Банк Кіпру», який є правонаступником Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк», з яким [PERSON] уклала 24.07.2008 Кредитний договір № 003-04/2008, у 2010 році, з підстав неналежного виконання [PERSON] умов указаного кредитного договору, вже зверталося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 липня 2010 року у справі № 2-1118/2010 кредитний договір № 003-04/2008, укладений 24 липня 2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є ВАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] , достроково розірвано та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 003-04/208 від 24 липня 2008 року станом на 23.12.2009 у загальному розмірі 151\~947, 12 грн 12 коп. На виконання указаного рішення було відкрито виконавче провадження та проводилися виконавчі дії. Указує, що кредитний договір, який був підставою для нарахування боргу у 2016 році за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2016 був розірваний ще у 2010 році, однак, ВАТ «Банк Кіпру», не провівши стягнення за отриманим виконавчим листом, не зумівши змінити спосіб виконання, що підтверджується ухвалою суду від 03.09.2012, передав за договором факторингу не борг, визначений за рішенням суду, а вже розірваний договір, у зв`язку з чим станом на 18.09.2015 позивач безпідставно нарахував прострочену заборгованість у розмірі 213\~286,87 грн. Також зазначив, що на дату укладення договору факторингу у ТОВ «Дата Майнінг Груп» була відсутня ліцензія для надання факторингових послуг, а також відсутній необхідний КВЕД для укладення такого договору, що свідчить, на його думку, про незаконність укладеного між ПАТ «Неос Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» договору факторингу та стягнення з відповідача коштів. Крім того, відповідач також посилався на пропуск строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 24 липня 2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 003-04/2008, відповідно до якого АБ «АвтоЗАЗбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 134 250,00 грн, строком з 24 липня 2008 року по 22 липня 2013 року зі сплатою 21 % річних. ПАТ «Банк Кіпру» є правонаступником Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк». 08.12.2014 між Публічним акціонерним товариством «Неос Банк», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» укладено Договір факторингу № 2. Відповідно до п.п. 2.1 Договору Клієнт відповідно до умов цього договору відступає Фактору свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, зазначених у Реєстрі Заборгованості Боржників та у Переліку кредитних договорів та Договорів забезпечення, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор, шляхом надання фінансової послуги Клієнту, набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та сплачує грошові кошти в розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому цим Договором. При цьому сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах, та права вимог по договорам забезпечення відступаються/передаються Клієнтом Фактору за цим Договором на основі «як є», остаточно та назавжди, та ні за яких обставин не підлягають поверненню Фактором Клієнту (окрім повернення грошових коштів згідно п. 5.3 цього Договору або за наявності письмової згоди Сторін) без надання будь-яких пов`язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому Договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до Фактора, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора у зобов`язанні проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі по відношенню до Боржників у разі невиконання ними зобов`язань за кредитними договорами по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього Договору, але настане у Майбутньому. Згідно з п.п. 2.2. Договору з моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів, в тому числі тих, що можуть виникнути у майбутньому, у зв`язку із нарахуванням Фактором, в якості нового кредитора процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів по відношенню до Боржників, у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього Договору, але настане у майбутньому. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилався на неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору № 003-04/2008\~від 24.07.2008, унаслідок чого станом на 18.09.2015 у неї утворилася заборгованість, яка складається із 123 062,50 грн\~ заборгованості за кредитом, 68 246,93 грн заборгованості за відсотками та 22 425,20 грн пені, у підтвердження чого позивач надав відповідний розрахунок заборгованості. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що у 2010 році ВАТ «Банк Кіпру», який є правонаступником АБ «АвтоЗАЗбанк», вже звертався до суду з позовом до [PERSON] , який у подальшому уточнив та просив достроково розірвати кредитний договір № 003-04/2008 від 24.07.2008; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №003-04/2008 від 24.07.2008 у сумі 98 450 грн, заборгованість за простроченим кредитом, відсоткам, комісійним за кредитним договором № 003-04/2008 від 24.07.2008 у сумі 48 854 грн 56 коп., заборгованість за простроченими відсотками у сумі 2 223 грн 70 коп., пеню в розмірі 2 418 грн 86 коп., а всього стягнути з відповідача 151 947 грн 12 коп., а також судові витрати у розмірі 1 612 грн. 58 коп. Заочним рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2010 у справі № 2-1118, яке набрало законної сили, позовну заяву ВАТ «Банк Кіпру» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором задоволено. Достроково розірвано кредитний договір № 003-04/2008, укладений 24 липня 2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є ВАТ «Банк Кіпру», та [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Банк Кіпру» загальну суму за кредитним договором № 003-04/2008 від 24 липня 2008 року станом на 23.12.2009 у розмірі 151\~947,12 грн (заборгованість по кредиту 98\~450 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 2\~223,70 грн, заборгованість за прострочений кредит у розмірі 24\~612,50 грн, заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 24\~242,06 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків 2\~418,86 грн). Вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З листа Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області вих. 3 26589 від 26.11.2019 слідує, що на примусовому виконанні у Першому Малиновському відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження ВП № 21927470 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1118/10, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Кіпру» грошових коштів у розмірі 151\~947,12 грн. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Отже, як слідує із заочного рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2010 у справі № 2-1118 з [PERSON] стягнуто заборгованість та кредитний договір № 003-04/2008, укладений 24 липня 2008 року з [PERSON] , розірвано. Проте, незважаючи на це, позивач після розірвання кредитного договору продовжив нарахування процентів та неустойки, що суперечить положенням чинного Цивільного законодавства. Відтак, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем слід залишити за ним.

Outcome: dismissed