Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

12 січня 2024 року представник ТОВ «УкрКредитФінанс» Горшкодер В.О. звернувся до Бориспільського міськрайонного\~суду Київської\~областіз позовом, яким просить : стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УкрКредит Фінанс» загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1099-5112 від 14 жовтня 2022 року, в розмірі 24\~000,00 грн., з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 4\~800,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 19\~200,00 грн., та судові витрати у розмірі 2\~147,20 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 жовтня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] ,\~за допомогою\~Веб-сайту\~(https://creditkasa.com.ua),\~який є\~сукупністю інформаційних\~та телекомунікаційних\~системТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1099-5112. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A743,\~для підписання кредитного договору № 1099-5112 від 14 жовтня 2022 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 4800,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 14 днів; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка\~3,00 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Станом на 22.12.2023 року, загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 47664,00 грн., що складається з : простроченої заборгованості за кредитом\~42864,00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами\~4800,00 грн. Кредитодавець відповідно до умов кредитного договору направив [PERSON] вимогу про усунення порушень умов кредитного договору №1099-5112 від 14 жовтня 2022 року щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована. У зв`язку з цим, позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 30 січня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 15 лютого 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Відповідач вважає що, позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення кредитного договору від 14 жовтня 2022 року. Крім того, відповідач вказав що він є офіцером Збройних сил України, учасником бойових дій, а тому відповідно до ч. 12 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом для нього не нараховуються. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість представник позивача направив до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Враховується судом і\~рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011,\~згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 14 жовтня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1099-5112. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 4800,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 14 днів; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка\~3,00 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідно до\~копії довідки\~про перерахування\~суми кредиту\~№ 1099-5112\~від 14\~жовтня 2022 року, видача коштів за кредитним договором здійснювалася за допомогою системи\~LiqPay у розмірі 4800,00 грн. на платіжну картку [PERSON] . Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором і тому станом на 22 грудня 2023 року, загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 47664,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості за креди-том\~4800,00 грн.;\~простроченої заборгованості за нарахованими процентами\~42864,00 грн. Встановлено, що позивач застосував до відповідача програму лояльності, а саме часткового списання заборгованості, а саме процентів у розмірі 23664,00 грн., за умови погашення відповідачем решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 24000,00 грн. Враховуючи викладене просив стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1099-5112 від 14 жовтня 2022 року, в розмірі 24\~000,00 грн., з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 4\~800,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 19\~200,00 грн. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1ст.634\~ЦК України). Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1ст. 610\~ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048\~ЦК України). Відповідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичаль-ника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього\~Кодексу. За змістом частин 1, 2\~статті 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно ст. 64 ЦПК України. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1099-5112. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належно і у доступній формі ознайомився з усіма умовами договору, тарифами кредитора. Діючи покроково та надаючи свої персональні дані, генеруючи ідентифікаційний підпис, відповідач отримав кредит, та не відмовився від отриманого кредиту протягом чотирнадцяти днів з моменту укладення договору і отримання коштів. Отже, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, з огляду на це за ним\~утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку складає суму в розмірі 24\~000,00 грн., з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 4\~800,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 19\~200,00 грн. Вказані обставини підтверджуються копіями відповідних договорів, графіками платежів кожному з них та паспортами споживчого кредиту. Як вбачається з посвідчення офіцера [NUMBER] , та посвідчення [NUMBER] , [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних силах України. Так, відповідно п.п. 3 п. 4\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року\~статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено пунктом 15, згідно якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього\~Закону\~поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно положеннями Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення\~Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. За змістом ст.\~1\~Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині 4 ст.\~3\~Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військово-службовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначе-ної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення (правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі за №522/12270/15-ц). Таким чином, судом встановлено, що під час проходження військової служби [PERSON] , як військовослужбовцю Збройних Сил України, не повинні були нараховуватися проценти за кредитними договорами, оскільки на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Попри це, позивачу здійснювалось нарахування процентів за кредитним договором в сумі 19200 грн. Враховуючи, що позивач є військовослужбовцем, на якого поширюються пільги, передба-чені п. 15\~ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема щодо ненарахування процентів за кредитними договорами, однак не зважаючи на це позивач здійснював таке нарахування у період, що охоплюється існуючим в Україні особливим періодом, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача прострочену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4800,00 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовити. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно вимог ч. 1 та п.3 ч. 2 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплачено судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп.. Наведене підтверджується платіжною інструкцією № 33800 від 27 грудня 2023 року. Разом з тим, позовні вимоги задоволено частково, а саме на 20,00 % (4800,00/ (24000,00/100)), у зв`язку з чим з відповідача на користь Банку слід стягнути судові витрати у розмірі 429 грн. 44 коп. ((2147/ 100) х 20,00 %). Відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплатфі судового збору в розмірі 429 грн. 44 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial