Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач 26.03.2024 року звернувся до суду з даним позовом (а.с. 2-6 і звороти) та просить суд: припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї четвертої частини всіх доходів щомісячно за рішенням Таращанського районного суду Київської області від 31.05.2016 року по справі № 379/524/16-ц, виконавче провадження № 51380381; звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї четвертої частини всіх доходів щомісячно за рішенням Таращанського районного суду Київської області від 31.05.2016 року по справі № 379/524/16-ц, виконавче провадження № 51380381, в подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню; визнати виконавчий лист Таращанського районного суду Київської області № 379/524/16-ц від 31.05.2016 року таким, який не підлягає виконанню, у зв`язку відсутністю у нього - [PERSON] , [INFO] , обов`язку зі сплати аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання [PERSON] , [INFO] , що виникло в результаті виключення актового запису про батьківство; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на його користь судові витрати на оплату юридичних послуг, у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп. та витрати на оплату судового збору, у розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп. В обґрунтування даних позовних вимог зазначає, що у 2006 році він та відповідачка [PERSON] почали зустрічатися. В цей час він працював у м. Києві, а тому часто був у від`їзді та не був вдома. [INFO] відповідач народила дитину дочку [PERSON] . При реєстрації народження дитини він був записаний її батьком на підставі заяви, оскільки вони з відповідачкою не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою. З моменту народження дитини вони відповідачкою почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В подальшому, в зв`язку із втратою любові один до одного та відсутності почуттів, враховуючи різні погляди на сімейне життя і виконання сімейних обов`язків, у 2009 році вони з відповідачкою припинили сімейно-шлюбні відносини і стали проживати окремо. Однак, відповідачкою було подано позов про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 31.05.2016 року по справі № 379/524/16-ц вирішено стягнути з нього на користь відповідачки аліменти в розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.05.2016. 09.06.2016 року щодо нього відкрито виконавче провадження № 51380381, відповідно до якого він виступає боржником, а відповідач стягувачем. За деякий час несплати аліментів у зв`язку з незадовільним матеріальним становищем у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. У зв`язку з цим на нього було накладено обмеження від Державної виконавчої служби, зокрема: встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (постанова від 19.07.2018 року, виконавче провадження № 51380381); встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (постанова від 19.07.2018 року, виконавче провадження № 51380381); встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (постанова від 19.07.2018 року, виконавче провадження № 51380381); встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (постанова від 19.07.2018 року, виконавче провадження № 51380381). Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 07.11.2019 року по справі № 379/1219/19, відомості про нього - як батька дитини [PERSON] , [INFO] , виключено з актового запису про її народження за № 98, складеного 05.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції Київської області. Вказаним рішенням також встановлено той факт, що відповідач, зокрема мати дитини, стверджує та наполягає на відсутності кровного споріднення позивача з дитиною, у той час як позивач даний факт визнає. Однак у нього перед відповідачкою утворилася заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Також, за правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20, наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дітей, підтверджує, що позивач не є (відповідно ніколи і не був) батьком дітей. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей. В зв`язку з цим, просить суд звільнити його від сплати аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах. Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь - яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав. Разом з цим законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний. Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. Така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.12.2023 року, справа № 824/2/22, провадження № 61-11769ав23. Крім того, у рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2023 № 335/6751/23 суд вважає, що позовна вимога про визнання виконавчого документу, таким який не підлягає виконанню є похідною від позовної вимоги щодо припинення стягнення аліментів з боржника. Таким чином, просить суд визнати виконавчий лист Таращанського районного суду Київської області № 379/524/16-ц від 31.05.2016 року таким, який не підлягає виконанню, у зв`язку відсутністю у нього обов`язку зі сплати аліментів, оскільки рішенням Таращанського районного суду Київської області від 07.11.2019 року по справі № 379/1219/19, відомості про нього - як батька дитини [PERSON] , [INFO] , виключено з актового запису про її народження, а, оскільки, він не є батьком дитини, то відповідно, у нього відсутній обов`язок щодо її утримання. У зв`язку із відсутністю у нього спеціальних знань в області права, він був вимушений звернутися за професійною юридичною допомогою в юридичну компанію, в касу якої ним було сплачено суму у розмірі 12000 грн, що підтверджується відповідним Договором про надання юридичних послуг № М-094/24 від 10.02.2024 року, фіскальними чеками, актом про надання юридичних послуг. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 29 і зворот). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи в силу ст. 128 ЦПКУ повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Відзив та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала. Представник третьої особи Таращанського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Білоцерківському районі\~Київської області\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 2006 році сторони по справі почали зустрічатися. В цей час позивач працював у м. Києві, а тому часто був у від`їзді та не був вдома. [INFO] відповідачка народила дитину дочку [PERSON] . При реєстрації народження дитини позивач був записаний її батьком на підставі заяви, оскільки сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою. З моменту народження дитини сторони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В подальшому, в зв`язку із втратою любові один до одного та відсутністю почуттів, враховуючи різні погляди на сімейне життя і виконання сімейних обов`язків, у 2009 році сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і стали проживати окремо. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 31.05.2016 року по справі № 379/524/16-ц стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.05.2016 (а.с. 10-11). В провадженні Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 51380381 від 09.06.2016 з примусового виконання виконавчого листа № 379/524/16-ц, виданого 31.05.2016 Таращанським районним судом Київської області. У зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів Таращанським районним відділом ДВС ГТУЮ у Київській області позивачу були встановлені наступні обмеження, зокрема: тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (постанова від 19.07.2018 року, виконавче провадження № 51380381) (а.с. 12-13 і звороти); тимчасове обмеження у праві полювання (постанова від 19.07.2018 року, виконавче провадження № 51380381) (а.с. 14 і зворот); тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (постанова від 19.07.2018 року, виконавче провадження № 51380381) (а.с. 15-16 і звороти); тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (постанова від 19.07.2018 року, виконавче провадження № 51380381) (а.с. 17-18 і звороти). Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 07.11.2019 року по справі № 379/1219/19, виключено відомості про позивача, як батька дитини, з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , за № 98, складеного 05.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції Київської області (а.с. 19-20 і звороти). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Таращанським відділом державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.03.2024 року за № 8032/24.5-43 (а.с. 21-23), вбачається, що станом на 01.01.2024 року заборгованість по сплаті аліментів на підставі виконавчого листа № 379/524/16-ц, виданого 31.05.2016 року, становить 163524,44 грн. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених\~розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується\~з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За правилами ч.4\~ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з частиною другою\~статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Позивач посилався як на обставину, яка має істотне значення для припинення стягнення аліментів та звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, на те, що судовим рішенням виключено з актового запису про народження дитини відомості про нього як батька дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21.07.2021 року по справі № 477/1165/20 виснував, що «аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дитини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дитини. Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень\~статті 180 СК України\~обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої\~статті 197 СК України,\~і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей». За таких обставин суд приходить до висновку, що виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення та є підставою для звільнення його від сплати аліментів, а також від заборгованості за аліментами, починаючи з 16.05.2016 року дати, з якої присуджено аліменти, до набрання цим рішенням законної сили, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог в частині визнання виконавчого листа № 379/524/16-ц від 31.05.2016 року, виданого Таращанським районним судом Київської області, таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне. Вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, регламентовано ст.ст.430-446 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо. Норма частини 2 статті 432\~ЦПК України має чітку конструкцію й передбачає, що у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Таким чином, порядок розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передбачений спеціальним розділом ЦПК України, зокрема Розділом VI Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є однією з підстав для закінчення виконавчого провадження. Згідно з вимогами частини 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, вимога позивача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо судових витрат Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати на оплату юридичних послуг у розмірі 12000 грн та витрати на оплату судового збору в розмірі 3633,60 грн. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. Положеннями частин першої та другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. П.2\~ч.\~2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних (1211,20 грн). Згідно ч.\~3\~ст. 6\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Так, в позовній заяві позивачем об`єднано три вимоги немайнового характеру, а саме: про припинення стягнення аліментів, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Згідно квитанції від 21.03.2024 (а.с.1) позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн (1211,20 грн х 3). Положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову (двох позовних вимог) судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в розмірі 2422,40 грн, пропорційно до задоволених позовних вимог. Щодо стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат на оплату юридичних послуг у розмірі 12000 грн, суд зазначає наступне. Так, на підтвердження понесених витрат на оплату юридичних послуг в розмірі 12000 грн позивачем подано: копію договору про надання юридичних послуг № М-094/24 від 10.02.2024 року, укладеного позивачем та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , згідно якого позивачу буди надані наступні юридичні послуги: проект позовної заяви до Таращанського районного суду Київської області про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню; проект клопотання до Таращанського районного суду Київської області (а.с.24 і зворот); копію акта про надання юридичних послуг від 12.02.2024 року вартістю 12000 грн (а.с. 25); копії фіскальних чеків від 10.02.2024 року на суму 3500 грн та від 17.02.2024 на суму 8500 грн, на загальну суму 12000 грн (а.с. 24 - зворот). Згідно частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до\~статті 131-2 Конституції України\~для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21.03.2024 року по справі № 604/423/23 дійшов таких висновків: «Поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини\~висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до\~Конституції України\~(щодо скасування адвокатської монополії) вимогам статей\~157\~і\~158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті\~137, частини сьомої статті\~139\~та частини третьої статті\~141 ЦПК України». Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від\~13 липня 2022 року\~у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). За таких обставин, оскільки юридичні послуги у розмірі 12000 грн, надані позивачу Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , щодо якої в матеріалах справи відсутні відомості про заняття нею адвокатською діяльністю, вони не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не підлягають відшкодуванню позивачеві.

Outcome: partial