Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві покликається на ту обставину, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] . Заповіту він не залишив, а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Вона, як дружина покійного [PERSON] , належить до спадкоємців першої черги за законом і вважає себе такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом з спадкодавцем на день його смерті і подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Окрім неї, до спадкоємців першої черги за законом належать рідні доньки спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] , однак вони не бажають приймати спадщини. У даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, однак у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно у Володимирській державній нотаріальній конторі Волинської області їй відмовлено та запропоновано звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на вказану нерухомість. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 03 травня 2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 17 травня 2024 року. У судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з?явились, подали до суду заяви у яких заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили суд розгляд справи проводити у їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує їхнього права, а також свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Як стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] в селі Черчичі Володимир-Волинського району Волинської області. З Витягу з погосподарської книги № 5 за 2016-2023 роки Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] , будинок з надвірними будівлями та спорудами належить [PERSON] і знаходиться по [ADDRESS] . З довідки виданої Зимнівською сільською радою Володимирського району Волинської області від 19 березня 2024 року № 64, [PERSON] на день смерті був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] і помер [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] Бубнівською сільською радою не посвідчувався. На день смерті [PERSON] разом з ним проживала і була зареєстрована його дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON] , яка не зареєстрована, але фактично проживає за вищевказаною адресою по даний час. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Згідно ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] належать його дружина - [PERSON] (родинні стосунки між нею та покійним підтверджуються матеріалами справи) та його дочки, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2024 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки нею не надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих докуменів на спадкове майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини, право позивача, як спадкоємця за законом на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтуються на законі, та підлягають до задоволення. Судові витрати по справі суд покладає на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved