Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. Позивач звернулась\~ до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просить шлюб\~між нею\~та [PERSON] ,\~зареєстрований 28.11.2016\~року Виконавчим комітетом Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, розірвати. Також вирішити питання про відшкодування їй понесених витрат на оплату судового збору, а також на отримання правової допомоги. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.11.2016 року між сторонами укладено шлюб. У шлюбі народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя не склалося, протягом останніх декількох років стосунки подружжя поступово погіршувались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, вони втратили довіру одне до одного. Кожен з подружжя вже тривалий термін живе окремим життям та інтересами, фактично родина припинила своє існування. Подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам. Тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у розмір 8073,60 грн. (7000 грн витрати на правничу допомогу та 1073, 60 судового збору). ІІ. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність та відсутність позивача,. Позовні вимоги позивач підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, повторно в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його участі не заявляв, заперечень проти позову не надав. Згідно відповіді від 04.07.2023 року з Управління державної міграційної служби України в Херсонській області ХМР Конопацький С.В. зареєстрований за адресою, вказаною в запиті, тобто : [ADDRESS] , що станом на день розгляду справи є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до п. 19\~Перехідних положень ЦПК України\~особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються\~Законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"\~та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції". Відповідно до ч.1\~ст. 12-1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"\~якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені\~ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення, тому на підставі ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача,\~суд постановив\~здійснювати заочний розгляд справи. Суд, розглянувши заяву позивача про розгляд справи у його відсутність, постановив: розглядати справу у відсутність позивача. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області вбачається, що 28 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, про що складено актовий запис № 6, Виконавчим комітетом Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] ». Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] та складено актовий запис про народження №5, Виконавчим комітетом Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 08 лютого 2017 року V. Оцінка Суду. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України, ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1\~ст. 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1\~ст. 24 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2\~ст. 104 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 109 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 105 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. ч. 1, 3\~ст. 109 СК України). Згідно із ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2\~ст. 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із\~Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за ст. 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, позицію позивача при розгляді заявлених вимог, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: \~1) у разі задоволення позову на відповідача;\~ 2) у разі відмови в позові на позивача;\~ 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1073 гривні 60 копійок в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: \~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; \~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: \~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); \~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); \~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; \~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. \~Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.04.2021 №757/60277/18-ц. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7000 гривень. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу позивачем подано договір про надання правової допомоги №16/06/23-ЮП/IL від 16.06.2026 року укладений між [PERSON] та адвокатом Конюшко Д.Б., платіжною інструкцію № 0.0.3055732497.1 від 19.06.2023 р. на суму 3500 грн, призначення платежу: оплата за Договором №16/06/23-ЮП/IL, платіжною інструкцію № 0.0.3051692776.1 від 19.06.2023 р. на суму 3500 грн, призначення платежу: оплата за Договором №16/06/23-ЮП/IL та акт виконаних робіт №1 до Договору, складений 21.06.2023 р. З акту вбачається, що на підставі договору про надання правової допомоги 16/06/23-ЮП/IL були надані наступні послуги по підготовці позовної заяви : 1500 гривень (1,5 години) - юридична консультація; 1500 гривень (1.5 години) вивчення документів; 4000 гривень (4 години) складання і підготовка позовної заяви. З урахуванням вищенаведеного, суд, приходить до висновку, що сума в розмірі 7000 гривень, заявлена до відшкодування є співмірною з обсягом заявлених позовних вимог та в подальшому задоволених судом.

Outcome: approved