Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. 04.01.2024 року позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 19.04.1995\~року відповідно\~до рішення\~виконавчого комітету\~Дніпродзержинської міської\~Ради народних\~депутатів Дніпропетровської\~області №96\~«Про розгляд\~заяв громадян\~по обміну\~житлової площі»\~ [PERSON] ,\~його батьку\~було дозволено\~обмін житлової\~площі,\~а саме\~трикімнатної квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~на двокімнатну\~квартиру за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~З 2000\~року,\~тобто з\~моменту народження,\~він,\~як член\~сім`ї наймача,\~був зареєстрований\~та почав\~проживати в\~зазначеній квартирі\~разом з\~членами своєї\~сім`ї:\~батьком (квартиронаймач)\~-\~ [PERSON] та\~матір`ю -\~ [PERSON] .21.12.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З 2016 року [PERSON] почала проживати окремо від них за адресою: [ADDRESS] . 18.08.2016 року без його згоди, в зв`язку з тим, що він був неповнолітнім на той час, його місце проживання було зареєстровано за адресою проживання його матері, тобто по [ADDRESS] . Однак, фактично він продовжував проживати за адресою [ADDRESS] , тобто разом зі своїм батьком. [INFO] його батько, [PERSON] , помер. В жовтні 2023 року, він звернувся через центр надання адміністративних послуг до органу реєстрації місця проживання стосовно реєстрації місця мого проживання за адресою [ADDRESS] , тобто фактичного місця мого проживання, що є підставою для внесення змін до договору найму вказаної квартири та визнання мене квартиронаймачем. Однак, йому було відмовлено в зв`язку з тим, що він не надав необхідних документів, що підтверджують право на проживання в житлі. В бесіді з фахівцями йому пояснили, що в зв`язку з відсутністю зареєстрованих осіб за адресою [ADDRESS] він втратив право користування квартирою. З моменту свого народження, тобто з 2000 року, по теперішній час він постійно проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] . Також факт його проживання підтверджують сусіди. Окрім цього, він регулярно сплачує квартирну плату, комунальні послуги, робить поточні ремонти, підтримує житло у належному для проживання стані, тобто виконує усі обов`язки щодо утримання майна. В зв`язку з вказаними вище обставинами, вважає, що порушено його гарантоване законом право на житло. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою від 15.04.2024 року підготовче судове засідання було закрито та справу було призначено до судового розгляду. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Кам`янської міської ради - Альона Скала в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, зазначила, що заперечення проти позовної заяви відсутні. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є громадянином України, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та паспортом громадянина України. Відповідно до архівного витягу К-51/21/2-08 від 13.02.2024 року Архівного управління Кам`янської міської ради Дніпропетровської області було дозволено обмін житлової площі громадянам: [PERSON] , який мешкає з сім`єю за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] , яка мешкає з сім`єю у квартирі [ADDRESS] з [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Також малому підприємству «Ордер» було доручено видати ордер [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Довідкою № 00718833 про склад сім`ї від 21.05.2015 року підтверджується, що позивач був зареєстрований з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 21.12.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно копії акту № 457 від 01.12.2023 року про проживання виданого КП КМР «Добробут» вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2015 року по теперішній час. [INFO] [PERSON] помер , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] з 18.08.2016 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно зі статтею 9 Житлового кодексу України (далі ЖК України), громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За правилами частин 1-2 статті 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно із положеннями статті 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно із ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Згідно роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати: чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Механізм реєстрації місця проживання регулюється Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (ст.9) та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07.02.2022 року № 265 (п.35), зокрема документами, що підтверджують право на проживання в житлі є свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них. Верховний Суд у своїх постановах в подібних справах зазначає, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмові згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Судом встановлено, що позивач в якості фактичної підстави своїх позовних вимог посилається на те, що він з моменту народження постійно проживав разом із батьком - [PERSON] , в квартирі за адресою: [ADDRESS] , навіть після розірвання шлюбу 21.12.2010 року між його батьками та реєстрації місця його проживання разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Наведеними нормами процесуального права саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість усіх заявлених вимог, надати належні та допустимі докази на підтвердження підстав позову. Судом встановлено, що позивач у спірній квартирі не є зареєстрованим, а постійне його проживання без реєстрації із батьком [PERSON] позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами та матеріали справи не містять. Судом встановлено, що позивачем не був дотриманий встановлений порядок при його вселенні до спірної квартири ще за життя його батька, письмова згода на це наймача [PERSON] жодними доказами не підтверджена. При цьому, судом не беруться до уваги доводи позивача, а також доданий до позову акт про проживання № 457 від 01.12.2023 року виданий КП КМР «Добробут» про те, що [PERSON] , [INFO] дійсно мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2015 року по теперішній час, оскільки ці відомості підтверджені сусідами [PERSON] кв. [ADDRESS] та [PERSON] кв. [ADDRESS] , які не були допитані в суді в якості свідків, клопотання про їх виклик позивачем не заявлено, письмові пояснення свідків до матеріалів справи не долучено. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований з 18.08.2016 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , тобто зберігає за собою право користування іншим житловим приміщенням. З урахуванням наведених вимог закону та встановлених фактичних обставин справи, підстави для задоволення заявленого позивачем позову судом не встановлені, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням, задоволенню не підлягають. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263, 265, 268, 274, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed