Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] в особі представника - адвоката Манжоса І.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за невиконання договору. Обґрунтовуючи вимоги вказував, що 16 липня 2013 року він передав [PERSON] за майбутній продаж житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , авансовий платіж в сумі 2000 доларів США, на підтвердження цього [PERSON] підписав та видав [PERSON] розписку від 16 липня 2013 року. Вважає, що оскільки договору купівлі-продажу будинку між сторонами не укладено, просив суд стягнути з відповідача на його користь авансовий платіж в розмірі 73137.00 грн., що згідно офіційного курсу НБУ України складає 2000 доларів США на момент звернення до суду. Представник позивача 23 травня 2024 року в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву не надав, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, згідно заяви просив розглядати справу без його участі. Дослідившиматеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 липня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] авансовий платіж в сумі 2000 доларів США, за житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується розпискою про отримання коштів(а.с.7). Як зазначає позивач в позові, відповідач не передав йому будинок, наміру укладати договір купівлі-продажу та посвідчувати його у нотаріуса у відповідача не має, а суму авансового платежу він не повернув. Положеннями ст.657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно положень ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Положеннями ч.ч.1,3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно положень ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно положень ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до змісту вказаної норми ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає способом платежу, способом забезпечення виконання зобов`язання обома його сторонами, а також доказом факту укладення договору. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку. Отже, у разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом, а не завдатком і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов`язання випливає із договору, укладеного сторонами. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13, від 13 лютого 2013 року у справі №6-176цс12. Разом із тим, у відповідності положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим\~відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Як встановлено судом, і не оспорювалося сторонами, відповідно до розписки [PERSON] отримав від [PERSON] 2000 доларів США в якості авансу як частину оплати за продаж нерухомого майна, договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами укладений не був, а сторони лише домовились укласти такий договір у майбутньому, а тому авансовий платіж повинен бути повернутий позивачу в тому розмірі, в якому він передавався 16 липня 2013 року. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved