Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] \~про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно в\~порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем майна та прийняла спадщину, однак в позасудовому порядку не може її оформити. Позивач подав клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, заперечень щодо задоволення позовних вимог не має. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис № 1381 від 17 липня 2023 року що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 47738819 від 30.08.2022; на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0.2500га кадастровий номер 6122685100:02:001:0562, яка розташована в [ADDRESS] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 46400779 від 25.01.2022; на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.0741 га кадастровий номер 6122685100:02:001:0475, яка розташована в с.Курівці Тернопільського району Тернопільської області, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 35668380 від 21.02.2020; на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.1800 а кадастровий номер 6122685100:02:001:0476, яка розташована в с.Курівці Тернопільського району Тернопільської області, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 35667960 від 21.02.2020 року; на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.9772 га кадастровий номер 6122685100:01:001:0012, яка розташована на території Курівецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 555038 від 11 жовтня 2005 року; на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.0269 га кадастровий номер 6122685100:01:001:0265, яка розташована на території Курівецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 555730 від 11 жовтня 2005 року. Чоловік спадкодавця - батько позивача - [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] 28\~січня 2008\~року склала\~заповіт,\~що посвідчений\~секретарем Курівецької\~сільської ради\~Зборівського району\~Тернопільської області\~та зареєстрований\~в реєстрі\~за номером 17, згідно умов якого, заповіла все належне їй майно позивачу [PERSON] , яка прийняла спадщину. [PERSON] син спадкодавця відмовився від спадщини, про що свідчить його заява. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого законодавством для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї. Отже, позивач згідно ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна згідно заповіту і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), інші особи не претендують на спадок, отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved