Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

19 січня 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, згідно з якою позивач просить суд: 1) Визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] ; 2) Відібрати неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав і передати їх другому з батьків, [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі між собою до 23 березня 20211 року. від шлюбу у сторін народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з батьком та перебувають на його утриманні. Нотаріально посвідченим договором між батьками від 21 січня 2023 року місце проживання дітей визначено з батьком. Довідкою Фурсівської сільської ради від 05 січня 2024 року підтверджено факт проживання дітей з батьком. Характеристиками, виданим школою на дітей зазначено про те, що діти проживають з батьком, а мати не приймає участі у вихованні дітей. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 19 лютого 2024 року судом отримано відомості з Державної міграційної служби України щодо реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28 березня 2024 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [INFO] ; викликано в судове засідання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через неявку відповідача в підготовче засідання, призначене судом на 28 березня 2024 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 25 квітня 2024 року. Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області. 22 квітня 2024 року на адресу суду надійшов лист від Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про неможливість подати до суду висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору у зв`язку з відсутністю поданих документів служби у справах дітей Білоцерківської міської ради до служби у справах дітей Фурсівської сільської ради, а саме відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання відповідача [PERSON] , 25 квітня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання від позивача про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду у справі.\~ Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 27 травня 2024 року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] ,В с удовому засіданні позовні вимоги визнала частково, та пояснила суду, що повністю визнає позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей з батьком та не визнає позовні вимоги в частині відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Додатково пояснила суду, що діти проживають з батьком у селі Великополовецьке, а вона проживає в місті Біла Церква та щодня працює в магазині продавцем. Діти навчаються у школі в місті Біла Церква. Батько перед школою завозить дітей до неї в магазин, а ввечері після школи діти заходять до неї в магазин, після чого їдуть з батьком в село. Іноді діти залишаються ночувати у неї в квартирі. Квартира, в якій а вона проживає в місті Біла Церква, належала її та колишньому чоловіку, проте свою половину квартири вона подарувала старшій доньці. З дітьми у неї гарні стосунки, вона їх любить, купує їм одяг, дає кишенькові гроші. Заходи фізичного впливу до дітей не застосовує, залежності від алкоголю чи наркотиків не має. Представник третіх осіб (служб у справах дітей Фурсівської сільської ради та Білоцерківської міської ради) в судовому засіданні пояснили про відсутність спору мж батьками та про те, що висновок Фурсівської сільської ради про вирішення спору до суду не може бути поданий через відсутність спору між батьками. У суду немає підстав для відібрання дітей від батька, крім цього старша донька досягла 14 річного віку та самостійно може вирішувати з ким їй потрібно проживати. Представник третьої особи [INFO] до суду не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся судом своєчасно та належним чином, правом на подання пояснення до суду не скористався. Судом заслухувано думку неповнолітньої дитини [PERSON] , яка пояснила, що навчається в 11 класі, їй 16 років. З матір`ю у неї добрі стосунки, але вона проживає з батьком та хоче проживати з ним.\~ Мати дає їй грошові кошти на кишенькові потреби. Також судом заслухано думку неповнолітнього сина [PERSON] , який пояснив, що навчається у 4 класі, йому 10 років. Проживає з батьком у селі, але у мати буває декілька разів на тиждень. Мама купує йому іграшки та одяг, З мамою у нього добрі стосунки, але проживає він з батьком та хоче проживати з останнім. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Сторони перебували у шлюбі з 10 вересня 2007 року до 23 березня 2021 року. Від шлюбу сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 21 січня 2023 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір, яким сторони визначили місце проживання дітей за місцем проживання батька, який здійснює самостійне виховання дітей і несе повну відповідальність по утриманню дітей (п.п.1.2-1.5 договору). Довідкою Фурсівської сільської ради Білоцерківського району від 05 січня 2024 року зазначено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з [PERSON] та повністю перебувають на його утриманні. Актом обстеження умов проживання від 28 грудня 2023 року підтверджено проживання дітей спільно з батьком [PERSON] , та те, що діти перебувають на його утриманні. Характеристиками, виданими на учнів Білоцерківського ліцею-гімназії № 12 підтверджено те, що [PERSON] займається навчанням та вихованням дітей [PERSON] та [PERSON] . Мати у вихованні дітей участі не бере. Фурсівською сільською радою Білоцерківського району 19 квітня 2024 року направлено на адресу суду листа про можливість подати до суду висновок органу опіки та піклування через відсутність відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання відповідача. При вирішенні справи суд виходить з наступного: З приводу позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини: Згідно з вимогами п.п.1, 2 ст. 9 Конвенції з прав дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради № 789-XII від 27.02.91\,\~ - держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з вимогами статті 160 Сімейного кодексу України - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до вимог статті 161 Сімейного кодексу України - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Згідно з вимогами статті 171 Сімейного кодексу України - дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Приймаючи до уваги те, що сторони, нотаріально посвідченим договором, укладеним між ними 21 січня 2023 року, визначили що місцем проживання дітей, є місце проживання батька,\~ в судовому засіданні сторони не заперечили факту проживання дітей з батьком, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, з підстав відсутності порушеного права позивача на захист в судовому порядку, передбаченого ст. 4 ЦПК України, згідно з частиною першою якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Доказів невиконання відповідачем нотаріально посвідченої угоди про визначення місця проживання дітей з батьком, матеріали справи не містять. Крім цього, суд звертає увагу на те, що старша донька [PERSON] , [INFO] , досягла 14-річного віку та самостійно вправі вирішувати з ким із батьків вона має бажання проживати. За таких обставин, суд відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, не приймає до уваги визнання позовних вимог в цій частині відповідачем, так як визнання відповідачем позову суперечать вимогам цивільного процесуального законодавства. Таке визнання позову, на думку суду, взагалі свідчить про відсутність спору у даній цивільній справі. З приводу позовної вимоги щодо відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав суд зазначає наступне: Згідно з вимогами п.п.1, 2 ст. 9 Конвенції з прав дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради № 789-XII від 27.02.91\,\~ - держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з вимогами ст. 170 Сімейного кодексу України - суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України передбачено підстави для позбавлення батьківських прав, а саме, якщо мати, батько: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Будь-яких доказів ухилення матері від викладання батьківських прав щодо її дітей, забезпечення здобуття ними середньої освіти, жорстокого поводження з дітьми, експлуатації дітей, примушування їх до жебрацтва та бродяжництва матеріали справи не містять, як і не містять даних про те, що мати дітей є хронічним алкоголіком чи наркоманом. Судом заслухувано думку неповнолітній дітей, які підтвердили те, що у них добрі стосунки з матір`ю, вона купує їм одяг, надає кишенькові гроші, син індолі залишається у неї ночувати. Вказане в свою чергу спростовує доводи сторони позивача, викладені ним м у позовній заяві щодо наявності підстав для відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. За таких обставин суд вважає що позовні вимоги в цій частині суперечать нормам чинного законодавства та правам і інтересам як матері так\~ і її неповнолітніх дітей. Судові витрати відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на позивача у зв`язку з ухваленням рішення суду про відмову в задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed