Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

У березні 2024 року до Святошинського районного суду м. Києва звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Мобайл» в якому просить: - визнати договір №2106 укладений між ТОВ «Авто Мобайл» та [PERSON] недійсним; - стягнути з ТОВ «Авто Мобайл» на користь [PERSON] збитки у сумі 86828, 29 грн.; - стягнути з ТОВ «Авто Мобайл» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 43414 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 27.09.2023 року між сторонами було укладено договір комісії на надання послуг №2106. За умовами укладеного договору позивач доручає, а ТОВ «Авто Мобайл» зобов`язується від свого імені, але за рахунок та інтересах [PERSON] здійснити правочин з надання послуг, щодо підбору, придбання, перевезення та розмитнення автотранспортного засобу. Послуги за договором були сплачені в необхідному обсязі у загальній сумі 86828, 29 грн. Термін виконання договору складає 30-45 днів. Проте, станом на 05.03.2024 року позивач не отримав ні автомобіль?ні інших послуг. Вважає, що оскільки споживачу ТОВ «Авто Мобайл» надано інформацію необхідну для свідомого вибору, ТОВ «Авто Мобайл» з метою укладення договору у двозначний, нечіткий та завуальований спосіб, стосовно ціни та термінів, а також сама поведінка компанії та відсутність жодних звітів дає змогу вважати, що підтприємницька практика відповідача є такою, що вводить в оману, та відповідно є нечесною, у зв`язку з чим договір недійсним. Окрім того, вказує, що відповідач отримав необхідні сплачені за договором кошти , проте не надав жодного звіту стосовно покупки чи іншого документального підтвердження, а відтак подібна поведінка є протиправною та порушує права позивача. Разом з тим, вважає, що позивачу завдано моральних страждань та транспортний засіб, який мав би бути кінцевим результатом виконання зобов`язань відповідача полегшив би життя йому та його сім`ї. Ухвалою суду від 29.03.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов матеріали справи не містять. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2023 року між ТОВ «Авто Мобайл» та [PERSON] укладено договір комісії на надання послуг №2106, відповідно до умов якого, комітент доручає, а комісіонер зобов`язується від свого імені, але за рахунок та в інтересах комітента здійснити правочини з надання послуг щодо підбору, придбання, перевезення та розмитнення автотранспортного засобу (а.с. 23-25). Сторонами погоджено, що засобом комунікації для підписання договору та узгодження всух умов є елктронні месенджери «Телеграм» та «Вайбер». На виконання умов вказаного договору, позивач перерахував останнім грошові кошти у загальній сумі 86828, 29 грн. з моменту укладання цього договору, що підтверджується скріншотами з месенджеру та платіжною інструкцією (а.с. 32, 27). П. 1.5. договору від 27.09.2023 року строк поставки товару визначається сторонами відповідно до розумних термінів на здійснення поставки щодо аналогічних товарів. Разом з тим, на офіційному сайти ТОВ «Авто Мобайл» вказний термін виконання зобов`язання, який становить 30-45 днів. Станом на 05.03.2024 року, автомобіль так і не був підібраний, придбаний, перевезений та розмитнений. ТОВ «Авто Мобайл» фактично взяли з [PERSON] грошові кошти, без мети виконання своїх зобов`язань та вчинення інших дій направлених на отримання автомобіля. Згідно скріншоту з месенджера ТОВ «Авто Мобайл» на звернення позивача надало відповідь, що очікують документи від аукціону та просять почекати (а.с. 28). Частина перша та друга статті 207 ЦК України передбачають, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв?язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, відповідно до ст. 1011 ЦК України договір комісії одна сторона (комісіонер) зобов?язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовами чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов?язується придбати або продати майно, є умови про це майно та його ціну. Якщо комісіонер має укласти від свого імені, але за рахунок комітента інший договір, ніж договір купівлі-продажу, в договорі комісії обов?язково мають бути вказані усі умови, істотні для даних договорів. Цей висновок випливає із змісту абз.2 ч. 1 ст. 638 ЦК України, яка відносить до істотних умов будь-якого договору умову про його предмет, а предметом договору комісії є посередницька послуга комісіонера у вигляді укладення певних правочинів. До умов, які можуть бути погоджені сторонами договору комісії, належать умови щодо: 1) визначення строку виконання договору, 2) визначення території виконання, 3) посилання на асортимент товарів, які є предметом договору комісії, що дозволяє визначити ступінь індивідуалізації речі (товару), що є предметом правочину, який укладається комісіонером; 4) зобов?язання комітента утримуватись від укладення договору комісії з іншими особами. Частинами 1, 3 ст. 1013 ЦК України визначено, що комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Якщо договором комісії розмір плати не визначений, вона виплачується після виконання договору комісії виходячи із звичайних цін за такі послуги. З умов договору та даних ділового спілкування з ТОВ «Авто Мобайл» вбачається, що відповідач мав на меті укласти договір, предметом якого є послуга, направлена на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу, із заданими параметрами, та розраховував на покриття витрат, пов?язаних із вказаною послугою за рахунок Замовника. З наведеного випливає, що між сторонами укладено договір за умовами якого ТОВ «Авто Мобайл» (комісіонер) зобов?язується за дорученням [PERSON] (комітента) за плату вчинити правочин купівлі-продажу транспортного засобу від свого імені, але за рахунок комітента та доставити його у розумний строк. Максимальні строки обумовлені під час ділового спілкування та, які підтверджуються даними з офіційного сайту компанії складають максимально 60 днів з дня проведення аукціону. Згідно з ч. 1 ст. 19 3У «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Частиною 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. На виконання умов договору позивач сплатив грошові кошти у сумі 86828, 29 грн. на рахунок ТОВ «Авто Мобайл», після внесення позивачем на рахунок відповідача грошових коштів, відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань у строки обумовлені сторонами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що підприємницька діяльність ТОВ «Авто Мобайл» є такою, що вводить в оману стосовно термінів та відповідно є нечесною., що суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання недійсним договору №2106 від 27.09.2023 року. Комісіонер зобов?язаний вчиняти правочин на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов?язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться, як передбачено ч. 1 ст. 1014 ЦК України. Комітент зобов?язаний забезпечити комісіонера всім необхідним для виконання обов?язку перед третьою особо (ч. 1 ст. 1016 ЦК України). Майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента (ч. 1 ст. 1018 ЦК України) Відповідно до частини 1 статті 1022 ЦК України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причин ний зв?язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв?язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу. Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 року у справі № 676/518/17 дійшов наступного висновку, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушения її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знишенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновления свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі с основною підставою для їх відшкодуван Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов?язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв?язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна вілповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв?язку з порушенням». Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема порушення майнових прав та законних інтересів інших суб?єктів тощо. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у пеправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров?я тощо). Причинний зв?язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов?язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об?єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 216 ЦК України якщо у зв?язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Частиною 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Разом з тим, відповідно до ч. 2 вказаної статті, збитками е: втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Враховуючи, що сторони умовами договору та офіційним спілкуванням погодили, що вартість транспортного засобу, яка складається із суми, необхідної для здійснення оплати за обраний лот, аукціонний збір, брокерські послуги за декларування авто та суми, дохідної до сплати для розмитнення авто, а саме: акциз, ПДВ та митний збір, вивантаження з порту, транспортування транспортного засобу з США до України, проведення декларування, розмитнення, та, у разі необхідності, сертифікації та реєстрації авто, та в кінцевому результаті отримання у власність позивачем транспортного засобу, купленого в США, однак, при цьому у необхідних розмірах часткова сума для виконання зобов?язань на відповідному етапі Замовником була сплачена, що в тому числі підтверджується спілкуванням у вибраному месенджері, Виконавець порушує договір, отже ТОВ «Авто Мобайл» відповідає за це порушення, оскільки не було надано доказів, що належне виконания виявилося неможливим не з його вини, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 86828, 29 грн. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Встановлені судом обставини на переконання суду призвели до спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із порушенням її прав як споживача внаслідок невиконання договору комісії. Отже, судом встановлено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача. Судом враховано характер моральних [PERSON] , глибину його психічних переживань (страждань), тривалість негативних наслідків (страждань). Судом прийнято до уваги, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення відповідачем прав позивача, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння йому моральної шкоди. При цьому, судом прийнято до уваги, що рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Суд звертає увагу, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її збагачення. Тому, враховуючи вищезазначене, беручи до уваги характер моральних страждань, які переніс позивач, враховуючи певні його турботи і хвилювання, пов`язані з наслідками відсутності автомобіля, за який останнім сплачено кошти, поведінку відповідача під час вирішення питань, щодо отримання автомобіля, відношення відповідача до даних правовідносин, а також виходячи із принципів розумності та справедливості при даних обставинах, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди на його користь підлягають задоволенню в сумі 43414, 00 грн., що буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони за даних обставин. Згідно ч. 1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача в розмірі 1211, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved