Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

26.01.2024 року до суду звернулася [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , з позовом до [PERSON] , третя особа: Летичівська селищна рада як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказала, що 06 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом РАЦС Летичівського РУЮ, актовий запис №53, який в подальшому було розірвано згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2011 року справа № 2-369. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2011 року із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , в розмірі 1/4 з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів було змінено рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 серпня 2023 року в справі № 678/152/23, та стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З часу розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , так як останні проживали окремо, порядок участі батька у вихованні дочки [PERSON] , було визначено згідно розпорядження Летичівської державної адміністрації Хмельницької області від 29 жовтня 2012 року № 685/2012-р. та встановлено порядок побачення [PERSON] з його малолітньою дочкою [PERSON] [INFO] : щотижня з 16 години суботи до 16 години неділі. Позивачка зазначає, що після народження у [PERSON] другої дитини від іншої жінки, батько все рідше став спілкуватися із своєю донькою [PERSON] , а з 2019 року взагалі перестав підтримувати будь-які відносини. Починаючи з 2019 року відповідач почав ухилятися від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Попри наявний порядок побачень із дочкою [PERSON] , [PERSON] перестав у будь-які формі спілкуватися та бачитися із дитиною, не цікавиться здоров`ям, навчанням та духовним розвитком дитини. З метою вирішення питання позбавлення [PERSON] батьківських прав [PERSON] звернулася до органу опіки і піклування Летичівської селищної ради, який прийняв висновок затверджений рішенням виконавчого комітету № 85 від 04 травня 2023 року, про доцільність вирішення цього питання у судовому порядку. Враховуючи те, що донька [PERSON] не бажає будь-яких відносин у майбутньому із батьком [PERSON] , а останній не вживає жодних заходів щоб виправити свою поведінку відносно дочки [PERSON] , позивачка, в інтересах якої діє законний представник [PERSON] просить задоволити позовні вимоги. Ухвалою суду від 02.02.2024 року відкрито провадження, справу призначено у підготовче засідання в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 28.03.2024 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивачка, її законний представник [PERSON] та представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі, надали суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, вважає що заявлений позов його дочкою викликаний налаштуванням матері дитини проти батька, що шкодить її інтересам. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позицію позивача, викладену у висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом РАЦС Летичівського РУЮ, актовий запис №53, який в подальшому було розірвано згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2011 року у справі № 2-369/2011 р. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 квітня 2007 року. Згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2011 року із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , в розмірі 1/4 з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів в подальшому було змінено рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 серпня 2023 року в справі № 678/152/23, та на даний час з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розпорядження Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 29 жовтня 2012 року № 685/2012-р. було встановлено порядок побачення [PERSON] з його малолітньою дочкою [PERSON] [INFO] : щотижня з 16 години суботи до 16 години неділі. Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету органу опіки і піклування Летичівської селищної ради № 85 від 04 травня 2023 року, визначено доцільність вирішення у судовому порядку питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Також, стороною позивача надано довідки Летичівського ліцею №1 Летичівської селищної ради №10 від 22.01.2024 року та Летичівського центру творчості дітей та юнацтва №01-09/05 від 23.01.2024 року зі змісту яких судом вбачається, що батько дитини [PERSON] не цікавиться вихованням та навчанням доньки, не бере участі у громадських заходах, не відвідує батьківських зборів, не цікавився інформацією про розвиток та успішність дитини. Згідно\~ст. 164 СК України, один\~з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини. Відповідно до\~Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»\~з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених\~ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного суд вказує на те, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, після розлучення сторін, як встановлено судом, відповідач бере участь в утриманні дитини. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1\~ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Таким чином, стороною позивача не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини [PERSON] є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини. Щодо висновку\~органу опіки\~і піклування суд не може взяти його до уваги і покласти в основу рішення про позбавлення батьківських прав відповідача, так як у даному висновку не зазначено жодних мотивів та підстав, з яких орган опіки та піклування прийняв рішення про позбавлення батьківських прав. В даному висновку мається лише посилання на інформацію, отриману зі слів матері. Крім цього у висновку не вказано, які заходи вживалися для вирішення проблемних питань, чи проводилися співбесіди з батьками, чи обговорювалася поведінка батьків на засіданнях і чи приймалися відповідні рішення та наслідки таких заходів, чи збиралися та враховувалися характеризуючи дані щодо обох батьків, чи проводилися обстеження умов проживання обох батьків, а також не вказано чи враховувалися зазначені обставини при прийнятті рішення про позбавлення батьківських прав матері. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] \~відносно неповнолітньої доньки [PERSON] не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивачка не довела, та не надала суду доказів, в чому саме полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, враховуючи також ту обставину, що заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] відсутня. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому вважає за необхідне повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed