Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Адвокат Струс Н.Я. в інтересах [PERSON] звернулась в суд із позовом до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Львівської районної державної адміністрації про встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , правовстановлюючого документа сертифікату серії ЛВ № 145973 на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданого 20.05.1997, площею 1,16 га на території Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області; про визнання недійсними розпорядження голови Городоцької РДА від 11.01.2002 № 9 в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,7848га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завидовицької сільської ради та Державного акта І-ЛВ № 085877, виданого 15.01.2002 на ім`я спадкодавця [PERSON] і скасувати його реєстрацію в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1142, визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 1,16 ум.кад.га згідно сертифікату ЛВ № 145973 від 20.05.1997, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7848га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії І-ЛВ № 085877, виданого 15.01.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 11.01.2002 за № 9. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , звернулась до нотаріуса для її оформлення, однак листом нотаріуса від 21.11.2023 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що державний акт видано після смерті спадкодавця. Вказане змушує її звертатись до суду із позовом про визнання вказаного Державного акту та розпорядження в частині його видачі недійсними, встановлення факту належності спадкодавцю сертифіката на право на земельну частку (пай) та про визнання за нею права на вищевказану земельну частку (паю) в порядку спадкування. Позивачка в судове засідання не з`явилась, 07.02.2024 її представник подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представники відповідача - Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Львівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явились, подали клопотання про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с.33, 35). Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належно. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить думки про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження та одруження (а.с.8-9). Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). [PERSON] на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 145973 від 20.05.1997, належало право на земельну частку (пай) розміром 1,16 у.к.га, що підтверджується повідомленням ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 05.12.2023, копією технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з додатками (а.с.18, 23-24). З Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 085877, вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1.7848га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Завидовицької сільської ради. Вказаний акт було видано на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації № 9 від 11.01.2002 (а.с.14). [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] в порядку ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, так як була зареєстрована із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Із листа Городоцької державної нотаріальної контори № 674/01-16 від 21.11.2023 видно, що нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що правовстановлюючий документ про право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця (а.с.17). В ч.1 ст.3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавства, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Згідно ч.1 ст.524 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За п.2 Указу Президента\~України від\~08.08.1995№\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.2 цього ж Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 1.16 у.к.га на території Завидовицької сільської ради, таке право увійшло до складу її спадкового майна. Позивачка [PERSON] на підставі ст.549 ЦК України в редакції 1963 року прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки розпорядження голови Городоцької РДА та Державний акт на право приватної власності на землю, були видані після смерті [PERSON] , такі слід визнати недійсними. Враховуючи те, що позивачка є спадкоємцем за законом майна [PERSON] , спадщину після смерті матері прийняла, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. На підставі ст.ст. 25, 373, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 529, 548-549\~ЦК України в ред.1963 року,

Outcome: approved