Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Глазков А.С., звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по нарахованій заробітній платі з сумі 90\~981,49 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 103\~982,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. В обґрунтування позову вказав, що позивач працював у відповідача та 10.08.2022 року був звільнений з посади машиніста електровозу. При цьому, відповідач не виплатив позивачу заробітну плату. Згідно наданої відповідачем письмової довідки, заборгованість останнього по заробітній платі перед позивачем становить 90981,49 грн. За таких обставин просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 90981,49 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 6 місяців у розмірі 103982,40 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26.10.2023 року заяву представника позивача про відмову від частини позовних вимог та закриття провадження у цій частині задоволено, провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по нарахованій заробітній платі з сумі 90\~981,49 грн. закрито. \~ \~ \~ \~19.12.2023 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково та вказав, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю суттю є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці. Однак встановлений законодавцем механізм такої компенсації не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності для врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Обсяг відповідальності роботодавця не залежить від простроченої заборгованості, а тому за певних обставин обсяг такої відповідальності може бути нерозумним з огляду на її непропорційність наслідкам правопорушення. Тому, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника на підставі очевидної неспівмірності встановлених до стягнення сум із встановленим розміром та характером заборгованості. Вважає, що стягнення відповідного середнього заробітку у розмірі 30000 грн. буде співмірним характеру порушеного права позивача на оплату праці. Також зазначив, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а тому вважає, що у їх стягненні слід відмовити. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 12.03.2024 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено, витребувано в ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області довідку про нарахування [PERSON] страхових виплат за професійне захворювання, яке спричинило втрату працездатності (регрес) та пенсійних виплат у зв`язку із отриманням ІІІ групи інвалідності за період з 01.10.2022 року по 01.02.2024 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи відзиву на позов та просив зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача до 10000 грн., а розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] з 12.10.2022 року по 31.10.2023 року являвся особою з інвалідністю ІІІ групи (трудове каліцтво) та з 24.05.2012 року по 10.08.2022 року являлася працівником ДП «СхідГЗК» та 10.08.2022 року був звільнений з посади машиніста електровозу підземної дільниці внутрішньошахтного транспорту у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню роботи (а.с. 8, 9-11, 75). Згідно ч. 1 ст.\~116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст.\~117\~КЗпП України у разі\~невиплати з\~вини роботодавця\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~визначені\~статтею 116\~цього\~Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців. Відповідно до Інгульської шахти ДП «СхідГЗК» від 18.05.2023 року № 55 заборгованість зі сплати заробітної плати [PERSON] становила 90981,49 грн., яка була сплачена відповідачем 01.06.2023 року (а.с. 16, 31). З наведеного вбачається, що у цій справі відповідач порушив строк виплати заробітної плати позивачеві, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача відповідно до ст. 117 КЗпП України\~середнього заробітку за час затримки розрахунку. \~ \~ \~ \~Проте, суд не може погодитися із визначеним позивачем розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з ДП «СхідГЗК», з огляду на таке. Встановлений статтею 117\~КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Відшкодування, передбачене\~статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої\~статті 9\~ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому\~статтею 117 КЗпП України. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до\~статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві необхідно дійти висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~статтею 117 КЗпП України. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до\~статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: -розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; -період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; -ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; -інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18). З аналізу наданих сторонами доказів вбачається, що 90981,49 грн. заробітної плати, належної позивачу, не було виплачено йому у день звільнення. Середній заробіток вираховується відповідно до Порядку обчислення середнього заробітку, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року. Відповідно до абз. 4 п. 2, абз. 1 п. 8 цього Порядку середня заробітна\~плата обчислюється\~виходячи з\~виплат за\~останні два\~календарні місяці\~роботи,\~що передують\~місяцю,\~в якому\~відбувається подія,\~з якою\~пов`язана відповідна\~виплата.\~Нарахування виплат,\~що обчислюються\~із середньої\~заробітної плати\~за останні\~два місяці\~роботи,\~провадяться шляхом\~множення середньоденного\~(годинного)\~заробітку на\~число робочих\~днів/годин,\~а у\~випадках,\~передбачених чинним\~законодавством,\~календарних днів,\~які мають\~бути оплачені\~за середнім\~заробітком.\~Середньоденна (годинна)\~заробітна плата\~визначається діленням\~заробітної плати\~за фактично\~відпрацьовані протягом\~двох місяців\~робочі (календарні)\~дні на\~число відпрацьованих\~робочих днів\~(годин),\~а у\~випадках,\~передбачених чинним\~законодавством,\~-\~на число\~календарних днів\~за цей\~період. Отже, середній заробіток за весь час затримки розрахунку визначається відповідно до Порядку, шляхом множення суми середньоденної заробітної плати працівника на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Як вбачається з довідки ДП «СхідГЗК» від 18.05.2023 року № 56 середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 1444,20 грн., а середньомісячна заробітна плата становить 17330,40 грн. (а.с. 15). що також не заперечувалось сторонами. Відтак, середній заробіток позивача час затримки розрахунку при звільненні позивача (а саме шість місяців) має обраховуватись таким чином: 1444,20 (середньоденна заробітна плата) х 132 (число робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком з 10 серпня 2022 року по 10 лютого 2023 року) = 190634,40 грн. Водночас, позивач пред`явив вимогу про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки (6 місяців) розрахунку при звільненні лише у розмірі 103982,40 грн. \~ \~ \~ \~Разом з тим, заявлена позивачем сума компенсації позивачу середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (103982,40 грн.) є більшою ніж сума заборгованості по заробітній платі (90981,49 грн.). \~ \~ \~ \~У свою чергу, [PERSON] за період з 01.10.2022 року по 29.02.2024 року отримав 232764,29 грн. страхової виплати за професійне захворювання, яке спричинило втрату працездатності (регрес) та 81754,89 грн. та пенсійних виплат у зв`язку із отриманням ІІІ групи інвалідності, а всього 314519,18 грн., що підтверджується відповідними довідками ГУ ПФ України в Кіровоградській області (а.с. 66, 67). \~ \~ \~ \~Відтак, суд, з урахуванням зазначених висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, дій позивача та відповідача, дійшов висновку, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 30 000, грн, що є співмірним розміру заявлених позивачем вимог. \~ \~ \~ \~Подібний висновок щодо застосування норм права наведено у постановах Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 363/3659/20 (провадження № 61-6476св22), від 05 жовтня 2022 року у справі № 753/6287/21 (провадження № 61-6807св22) у постанові від 25 січня 2023 року справа № 757/37241/20-ц (провадження № 61-15667св21), та від 15 березня 2023 року у справі № 201/8085/21 (провадження № 61-11636св22). Згідно ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, 3) значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Так, 08.05.2023 року між позивачем та АБ «Глазков та партнери» було укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги, згідно якого бюро за дорученням клієнта зобов`язується давати останньому професійну правничу допомогу, а клієнт зобов`язується сплатити за неї гонорар (а.с. 17-20). Згідно п.п. 3.1 цього договору розмір гонорару та порядок його внесення погоджується сторонами окремо в додатковій угоді або безпосередньо в акті наданих послуг Як вбачається з акту наданих послуг адвокатським бюро було виконано такі роботи зустріч з клієнтом, правовий аналіз документів, нормативно-правової бази та судової практики (8 год.); підготовка та направлення в інтересах клієнта двох адвокатських запитів (8 год.), підготовка та подання позовної заяви (10 год.); представництво інтересів у Ленінському районному суді м. Кіровограда (1-3 год.). Сторони погодили фіксований гонорар за надані послуги у розмірі 15000 грн. (а.с. 21). При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. З урахуванням\~того,\~що справа\~не є\~складною з\~огляду на\~предмет позову\~(трудовий\~спір про\~стягнення середнього\~заробітку за\~час затримки\~при звільненні),\~кількість заявлених\~позовних вимог\~(1\~вимога),\~кількість учасників\~справи (2),\~обсяг обставин,\~які підлягали\~доказуванню,\~враховуючи рівень\~складності виконаної\~адвокатом роботи,\~участь представника\~позивача у\~судових засідань,\~

Outcome: partial