Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа: Національний банк України про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом зняття заборони з нерухомого майна. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2023 справа була передана до провадження судді Васюченка О.Г.. 08.11.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою від 29.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача надав заяву в якій просив розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надала заяву в якій зазначила, що позов [PERSON] не визнає та просила справу розглянути без участі представника нотаріальної контори. Повно та всебічно вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, в тому числі пояснення свідків, суд дійшов до наступного. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 01.07.1986 року позивач, [PERSON] , згідно Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності житловою площею не більше 60 кв.м, отримав земельну ділянку загальною площею 600 кв.м, у [ADDRESS] , під будівництво одноповерхового будинку житловою площею 38,5 кв.м. У 1993 році на вказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , власними силами та за особисті кошти, [PERSON] , було збудовано житловий будинок загальною площею 134,9 кв.м, житловою площею 35,5 кв.м, право власності на який в подальшому було зареєстровано за Позивачем в Комунальному підприємстві «Новомосковське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» під реєстровим номером 6413-35 від 27.04.1995 року. Крім того, у відповідності до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 та заяви гр. [PERSON] , згідно витягу з рішення Виконкому Підгородненської міської Ради народних депутатів № 213 від 24.09.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», [PERSON] безоплатно було передано у приватну власність та постійне користування земельну ділянку у [ADDRESS] , загальною площею 0,19 га, а саме: 0,10 га - для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 0,09 га - для особистого підсобного господарства. 23 жовтня 1997 року у відповідності до рішення Виконкому Підгородненської міської Ради народних депутатів № 213 від 24.09.1997 року гр. [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,186 гектарів, розташовану на території м. Підгородне Підгородненської міської Ради, саме, для обслуговування житлового будинку - 0,100 га та особистого підсобного господарства - 0,086 га, про що отримав державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Дн 022355, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1635 від 23.10.1997 року .

Outcome: approved