Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

13.12.2023 року позивач [PERSON] звернулась до\~суду засобами\~поштового зв`язку\~«Нова Пошта»\~із позовною\~заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 08.09.1990 року Донською селищною радою Волноваського району Донецької області, запис №58; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08.12.1990 року між нею та [PERSON] (далі відповідач) було укладено шлюб. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2022 року, сторони поживають окремо та спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, у зв`язку із чим змушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 16.02.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23-24). Позивач в судове засідання не з`явилася, від представника позивача адвоката Лященко А.М. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подавав, причини неявки суду не відомі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено, що 08 грудня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище\~ [PERSON] ) укладено шлюб, який зареєстрований Донською селищною радою волноваського району Донецької області, запис №58, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії № [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, жодних стосунків, притаманних подружжю, не підтримують. Відповідно до ч. 1 ст.\~24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно\~ст.110 СК України. Як передбачено ч.2\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп., понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.1), стягнути з відповідача на його користь. Інші процесуальні витрати по справі відсутні.

Outcome: approved