Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 41/100 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обгартовування позову вказала, що вказане майно за свого життя не встиг оформити на себе її рідний брат - [PERSON] після смерті батька [PERSON] . Вказує, що [PERSON] був одружений із [PERSON] , від шлюбу з якою вони мали сина [PERSON] . Проте в 1980 році [PERSON] звернувся із позовом до суду з питанням про розлучення та поділ домоволодіння, в результаті чого рішенням нарсуду Черкаського району Черкаської області від 07.01.1981 було визнано за [PERSON] право власності на 41/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а за [PERSON] - право власності на 59/100 частки зазначеного будинку. Оскільки [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина, яка була успадкована її сином - [PERSON] , а в подальшому Позивачем. Інші 41/100 частки у праві власності на будинок все ще зареєстровані за [PERSON] , який помер у 1996 році, після смерті якого [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька. [PERSON] не оформляв за собою 41/100 частки у праві власності на будинок одразу після смерті батька [PERSON] , оскільки був переконаний у тому, що постійно доглядаючи за будинком, таким чином вступив у фактичне володіння та управління майном, а тому автоматично прийняв спадщину. За таких обставин, позивач звернулася до нотаріуса з наміром успадкувати майно після смерті свого рідного брата - [PERSON] , проте отримала відмову, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, а тому позивач змушена звернутися до суду. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 13.03.2024 про відкриття провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 16.04.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, остання до суду подала заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій справу просив розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.1996, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням нарсудом Черкаського району Черкаської області від 07.01.1981 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розлучення та поділ домоволодіння, за [PERSON] визнано право власності на 51/100 частки житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки виконавчого комітету Руськополянської сільської ради №3251 від 12.09.2022, у зв`язку із перейменуванням вулиць та перенумерацією будинків, [ADDRESS] , перейменовано на [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу від 04.03.2008, за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок з надвірними спорудами. Відповідно до витягу з рішення Руськополянської сільської ради №78-3/VI від 10.09.2015, [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.01.1986, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інфентаризації» №33307 від 03.10.2022, станом на січень 2013 року право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за: [PERSON] 41/100 частки та [PERSON] - 59/100 частки. [INFO] [PERSON] помер, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2008. [INFO] [PERSON] померла, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.07.2022. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом №1888 та №1890 від 12.06.2023, спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] ; спадщина на яку видано свідоцтво: 59/100 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та земельна ділянка площею 0,0999 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 22.08.2008; спадкове справа №71568351. Відповідно до довідки Руськополянської сільської ради №178 від 02.02.2024, [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , в періоди 24.08.197225.02.1993, [ADDRESS] , з 01.02.2023 до дня смерті. Актом секретаря виконавчого комітету Руськополянської сільської ради від 01.03.2024 встановлено, факт проживання з початку 1993 року і до кінця 1997 року [PERSON] за адресою [ADDRESS] . 26.02.2024 постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтовим О.С. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 41/100 частки у праві власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] , оскільки спадкоємицею не надано нотаріусу документи, що посвідчують право власності на це майно. Оскільки [PERSON] , якому належать 41/100 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, помер у 1996 році, то на той момент були чинними положення Цивільного кодексу Української РСР (редакція від 18.07.1963). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»: «відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Згідно із ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно із ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, а спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.. Оскільки [PERSON] помер у 1996 році, то відповідно до зазначених положень, його сину [PERSON] як спадкоємцю стали належати 41/100 часток у праві власності на житловий будинок саме з дати смерті батька - [INFO] . У зв`язку з тим, що [PERSON] як спадкодавець заповіту не склав, [PERSON] був єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька, який, до того ж, відмови від спадщини у встановлений законодавством строк не заявляв, а тому є таким, що фактично прийняв спадщину одразу вступивши в управління та володіння домоволодінням. Позивач є спадкоємцем за законом другої черги на спадщину, яка відкрилася після смерті її брата [PERSON] відомості щодо інших спадкоємців в матеріалх справи відсутні. Згідно ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Вчинення таких дій не вимагається, якщо спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї (ст.ст. 1268-1270 ЦК). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 22 вересня 2021 (справа № 227/3750/19). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому за наявності законних підстав та доведеності позовних вимог, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved