Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.04.2020, що виникла станом на 13.12.2022, у сумі 19\~468,70 гривень, з яких: 19\~468,70 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту). В обґрунтування позову зазначено, що 24 квітня 2020 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Позивач свої зобов`язання по наданню кредиту виконав у повному обсязі, однак, відповідач належним чином не виконував умови укладеного договору, у результаті чого виникла вищезазначена заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь. У ході розгляду справи позивачем АТ «Універсал Банк» 24 січня 2024 року подано заяву про зменшення суми позовних вимог, у якій з урахуванням сплаченої відповідачем суми 4\~000,00 грн., просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.04.2020 станом на 23.01.2024 у сумі 15\~468,70 грн., з яких 15\~468,70 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту). Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, уточнивши його в ході розгляду справи та в редакції зустрічної позовної заяви від 18 грудня 2023 року просить суд на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України зобов`язати АТ «Універсал Банк» перерахувати заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.04.2020 шляхом переведення в рахунок погашення тіла кредиту 9\~964,89 грн., зарахувати в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту 9\~503,81 грн., котрі фактично були сплачені [PERSON] 09.07.2020, 21.07.2020, т31.08.2021 та 11.11.2021, стягнувши набуті без достатньої правової підстави суму 7\~150,24 грн. та 1\~618,74 грн. В обґрунтування зустрічних вимог відповідач посилається на незаконне переведення суми 9\~964,89 грн. на погашення відсотків, котрі банком взагалі не були нараховані, не врахування банком сплачених відповідачем сум у розмірі 13\~970,05 грн., незаконне покладення на позичальника витрат по сплаті судового збору до отримання судового рішення у справі з розподіленням судом судових витрат. Тому наполягає на задоволенні вимог. Ухвалою суду від 25 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» та здійснено перехід в розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року прийнято до розгляду заяву про збільшення зустрічних вимог [PERSON] в редакції заяви від 18.12.2023. Ухвалою суду від 22 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. Ухвалою суду від 27.02.2024 прийнято до розгляду заяву АТ КБ «Універсал Банк» про зменшення вимог в редакції заяви від 24.01.2024. Витребувано письмові докази. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України Згідно прохальної частини позовної заяви, представник позивача [PERSON] просить провести розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Представник відповідача адвокат Курдюмов М.М. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, розгляд справи проводити за наявними матеріалами справи. У відзиві на позов на позов представником відповідача зазначено, що як вбачається із контррозрахунку, відповідачем на погашення кредиту було внесено 30\~603,00 грн. Із вказаної уми позивачем не були враховані 13\~970,05 грон., що були внесені відповідачем, а саме суми 4\~000,00 грн., що була внесена після 13.12.2022, тобто дати, станом на яку позивачем надано розрахунок, та 9\~970,05 грн., які були внесені до 13.12.2022, однак нікуди банком не зараховані. Позивач заявляє до стягненню суму 19\~468,70 грн., з якої 11\~055,61 грн. фактично становлять відсотки, кошті позивач самовільно погашає за рахунок тіла кредиту. Однак відповідач не надавав згоду позивачу на самовільне перерахування коштів із тіла кредиту на відсотки. 9\~964,89 грн. із 11\~055,61 грн. самовільно переведених банком кредитних коштів на погашення відсотків банком взагалі не були нараховані. Більше того, 13\~970,05 грн. сплачених відповідачем та не зарахованих позивачем коштів перекривають 8\~413,09 грн. фактичної заборгованості по тілу кредиту, а тому вимоги банку задоволенню не підлягають. Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості із посиланням на Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» є неправомірними, що підтверджується постановою Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17. Анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 24.04.2020, не містить інформації, котра потрібна для належного виконання банком доручення платника, не додано позивачем меморіальних ордерів щодо договірного списання коштів, банком не надано первинної бухгалтерської документації на підтвердження наявності заборгованості, тому просить у задоволенні вимог відмовити. У відповіді на відзив представник АТ «Універсал Банк» зазначено, що відповідно до виписки по руху коштів на рахунку, баланс станом на 15.09.2023 складає (мінус) 3\~052,70 грн., себто заборгованість складає 18\~185,70 грн., яка складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 15\~100,00 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить (мінус) 3\~052,70 грн. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. У випадку, коли боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,2% в місяць (38,4% річних) з 01.09.2020 3,1 % в місяць (37,2%). У випадку, коил боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процентна (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму залишку заборгованості 6,4% у місяць (76,8% річних) з 01.09.2020 6,2% у місяць (74,4%). Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь період користування карткою, боржником проведено витрат по картці на суму 48\~755,95 грн., отже сума коштів, яка досі не повернута банку, становить 18\~152,70 грн. (48\~755,95 грн. 30\~603,25 грн. = 18\~152,70 грн.). Тому просить задовольнити вимоги. Заперечення сторони відповідача на відповідь на відзив позивача, поданих в порядку ст. 180 ЦПК України, матеріали справи не містять. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Стосовно первісного позову АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У жовтні 2017 року в ПАТ «Універсал Банк» стала доступною послуга «monobank», в рамках якої відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 24 квітня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» у формі анкети-заяви, відповідно до умов якого банком наданий позичальникові кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у відповідно до умов договору та згідно з якою відповідач погоджується, що ця анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. У заяві відповідач погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що має сповістити відповідача повідомленням у мобільному додатку. Відповідач просить вважати наведений зразок власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний цифровий підпис) обов`язковими при здійсненні операцій за всіма рахунками, відповідач засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій відповідача згідно з договором. Відповідач визнає, що накладення електронного цифрового підпису є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Відповідач підтверджує, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або Банком з використанням електронного цифрового підпису. Згідно з тарифами пільговий період до 62 днів, пільгова процентна ставка 0,00001 %, розмір обов`язкового щомісячного платежу за карткою «Monobank» 4 % від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базова процентна ставка на залишок заборгованості на місяць 3,1 % на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць у випадку наявності простроченої заборгованості 6,2 %, санкції за порушення зобов`язань за кредитом: від 1 до 30 днів штраф у розмірі 50 грн., від 31 до 90 днів штраф у розмірі 100 грн., від 91 до 120 днів - штраф, що розраховується за формулою 100 грн. + 6,2 % від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця, при цьому діє ставка 0,00001% річних. Відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4% річних. Претензійний штраф 500 грн. + 5% річних від суми загальної заборгованості за кредитом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Зазначено, що умови Паспорта споживчого кредиту зберігають чинність та є актуальними до 01.01.2023. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина першаст.1055 ЦК України). За змістомст.207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першоїст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним. Згідно положень статті 626 ЦКУ країни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття628ЦКУкраїни). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згіднозчастиноюпершоюстатті1054ЦКУкраїнизакредитнимдоговоромбанкабоіншафінансоваустанова(кредитодавець)зобов`язуєтьсянадатигрошовікошти(кредит)позичальниковіурозмірітанаумовах,встановленихдоговором,апозичальникзобов`язуєтьсяповернутикредиттасплатитипроценти. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотн або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку проте, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі,є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16грудня 2020 року у справі №561/77/19. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Закон України\~від 03.09.2015\~№675-VIII\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір-це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст.11Закону України№675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви( форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами\~ч.8\~ст.11Закону\~України «Про\~електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умово обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з таким договором, який було надано йому для ознайомлення. У пункті 6 зазначено «Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем 03EACD43193ABA3B9C5A06EF0ADCE8A171B8BC95E8CBC037078475030F06A5AE66. Він буде використовуватись УЕП у мобільному додатку для засвідчення моїх дій. Я визнаю, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідок із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятись мною з використанням простого електронного підпису або УЕП». У пункті 7 Анкети заяви зазначено, що [PERSON] підтверджує ознайомлення з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, при цьому підписання зазначеної довідки буде здійснено шляхом накладення удосконалого електронного підпису в мобільному додатку під час активації Платіжної картки. До позовної\~заяви долучено\~витяг з\~Умов обслуговування\~рахунків фізичної\~особи,затверджених\~рішенням Правління\~Банку №46\~від 24\~листопада 2021року,\~яким передбачено\~порядок надання\~та умови\~погашення кредиту,\~погашення заборгованості\~по кредиту,\~сплату нарахованих\~за період\~користування кредитом\~відсотків,\~комісії за\~користування кредитом\~та інших\~витрат,\~визначено права\~та обов`язки\~сторін договору\~надання банківських\~послуг,\~тип картки\~Чорна картка monobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, копію паспорта [PERSON] копію картки платника податків, таблицю розрахунку заборгованості (том 1 а.с.8-31). З Паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank, де зокрема викладені умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі аспекти видно, що споживач отримує паспорт споживчого кредиту в Мобільному додатку та підписує його у електронному вигляді до підписання Договору, інформація викладена у Паспорті зберігає чинність та є актуальною до 01/01/2023 (том 1 а.с.26-28). Отже у справі предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика оформлена через мережу Інтернет. Наведене свідчить про належне укладення 24 квітня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін, умови якого позивачем були виконані. Відповідач свої зобов`язанні за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконав. Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. За розрахунком заборгованості, станом на 23.01.2024 у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 15\~468,70 грн., яка складається із 15\~468,70 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (том 1 а.с. 8-9, том 2 а.с. 2-4). Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). За змістом статті 1056-1ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Отже, надавши відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку, Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. У зв`язку з тим, що [PERSON] здійснював операції по зняттю із своєї банківської карти, а коштів на поповнення вносив не у повному обсязі, виникла непогашена заборгованість. Оскільки на рахунку відповідача не вистачало власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшувалася на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами, тощо. Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у повному обсязі не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, тому згідно ст. 526, 1054 ЦК України з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню вказана заборгованість за кредитним договором від 24.04.2020 на загальну суму 15\~468,70 грн. Розрахунок заборгованості та виписка по руху коштів по картковому рахунку відповідача, надані позивачем, відповідають умовам, передбаченим в анкеті-заяві та Паспорті споживчого кредиту, Тарифам та Умовам, що підписані відповідачем, а також сумам, отриманим відповідачем та відображеним у виписці про рух коштів по рахунку Правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, на яку посилається сторона відповідача у доводах відзиву на позов, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Стосовно зустрічних вимог [PERSON] про повернення безпідставно набутих грошових коштів. Відповідно до частини першої статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Як визначено у статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Тлумачення статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). За правилами статей 12,\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи суд враховує факт погодження сторонами договору про надання банківських послуг від 24.04.2020 розміру процентів, порядку зарахування коштів на погашення кредиту, надані судом виписки про рух коштів на картковому рахунку , тощо, а тому твердження щодо неправомірності дій банку під час зарахування сплачених платежів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за договором, відповідачем не заявлено. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Реалізація цього принципу полягає у покладенні на сторони обов`язку доказування. Кожна сторона не тільки повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а й несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. З огляду на це, зазначаючи про стягнення з АТ «Універсал Банк» 8\~768,98 грн. у порядку статті 1212 ЦК України, [PERSON] мав б довести безпідставність набуття банком указаних коштів. Спірний період користування коштами та неправильне, на думку позивача, зарахування коштів на рахунок погашення заборгованості за договором від 24.04.2020 стосується того періоду, коли боржник здійснював сплату коштів за кредитом, а банк вказані кошти приймав та зараховував за встановленою договором черговістю. Позивач за зустрічним позовом не довів обставин погашення кредитної заборгованості, що б указувало на припинення договірного зобов`язання у повному обсязі. Таким чином, [PERSON] вносив кошти на рахунок банку з метою погашення заборгованості за кредитним договором, який вважав дійсним. Оскільки правовідносини між сторонами виникли на підставі кредитного договору, тобто є зобов`язальними, до них не можуть бути застосовані норми статті 1212 ЦК України, визначені як підстава зустрічного позову. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові 07 травня 2024 року у справі № 755/3702/17 (провадження № 61-750св24). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням заявлених первісних вимог АТ «Універсал Банк» у повному обсязі, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені судові витрати у справі: судовий збір у сумі 2\~684,00 грн., сплачену ним при подачі позову до суду. Оскільки позивач за зустрічним позовом [PERSON] в силу ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, у задоволенні вимог відмовлено, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved