Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей. Шлюб між сторонами розірвано та здійснено поділ спільного нерухомого майна, відповідно до якого сторонам належить в рівних частках квартира за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, вона створила належні умови для проживання та виховання дітей. З відповідача стягнуті аліменти на утримання дітей. Просить визначити місце проживання дітей з нею за вказаною вище адресою. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи без участі відповідача. Відповідач про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради міста Кривий Ріг як Орган опіки та піклуваннядо суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, надійшло рішення про доцільність визначення місця проживання дітей сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 16 січня 2024 року відкрито провадження у справі, залучено в якості третьої особи Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради міста Кривий Ріг як Орган опіки та піклування. 27 березня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 31 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.9). Сторони є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 12). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення суду від 25 січня 2023 року (а.с.10). Відповідно до судового наказу від 26 грудня 2022 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку до повноліття старшої дитини (а.с.18). Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року здійснено поділ спільного майна подружжя та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-17). Позивач з дітьми зареєстрована за вказаною адресою (а.с.19-21). Малолітній [PERSON] за місцем навчання характеризується позитивно. Зазначено, що мати відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, цікавиться навчання сина, контролює його поведінку, відвідує батьківські збори. Батько не приділяє належної уваги навчанню та вихованню сина (а.с.23). Із довідки від 05.12.2023 видно, що дитина позивачки [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти №164. батько участі у вихованні доньки не приймає, дитину до садочка приводить і забирає мама (а.с.24). Також встановлено, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, здійснює діяльність з надання послуг перукарнями та салонами краси, місцезнаходження: [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно до рішення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 21.02.2024, вважають доцільним визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним Кодексом України. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Аналогічну норму містить і частина 4 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», яка крім того, визначає, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.ст.3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється, якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці керується саме вищезгаданими приписами Конвенції та покладає в основу своїх рішень принцип дотримання «якнайкращих інтересів дитини». Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови №16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх дітей. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Крім того, ст.19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг як Орган опіки та піклування вважає за доцільне проживання малолітніх дітей сторін з матір`ю. Таким чином, враховуючи вказане вище, враховуючи поведінку відповідача, який не виявляє зацікавленості у вихованні та навчанні малолітніх дітей, наявність місця проживання та заробітку у позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв?язку з чим підлягають задоволенню. Слід визначити місце проживання дітей з позивачкою. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved