Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , жителькою [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,29 га, яка розташована в [ADDRESS] . Вказаний позов обґрунтований тим, що після смерті спадкодавця, батька позивача, [PERSON] , відкрилась спадщина на присадибну земельну ділянку площею 0,29 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом. Однак, при зверненні позивача до нотаріуса за оформленням спадщини, нотаріусом позивачу було фактично відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину шляхом надання роз`яснення про неможливість вчинення нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а також рекомендовано звернутись до суду для захисту своїх прав як спадкоємця, чим позивач і скористалась. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибула, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Недригайлівської селищної ради Сумської області, відповідача по справі, у підготовче судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій проти позовних вимог [PERSON] не заперечує та просить розглядати справу без його участі. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в селі Засулля, Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] (а.с. 7), її батьками записані: в графі «батько» - [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] , а вона записана, як [PERSON] . 29 серпня 1981 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 8). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина. Так, за життя, [PERSON] , на підставі протоколу чотирнадцятої сесії Засульської сільської Ради народних депутатів ХХІІ скликання від 02.04.1994, передано у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,29 га (а.с. 14). З довідки, виданої виконавчим комітетом Недригайлівської селищної ради 14.03.2024 № 35, слідує, що [PERSON] , [INFO], до дня смерті [INFO] був зареєстрований та постійно проживав у [ADDRESS] . На день смерті за цією ж адресою був зареєстрований та проживав один. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетот Засульської сільської ради не посвідчувався (а.с. 15). Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 лютого 2013 року визнано за позивачем [PERSON] , [INFO] , жителькою [ADDRESS], право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування (а.с. 10-11). Правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на земельну ділянку, відсутні, у зв`язку з чим, позивач позбавлена можливості належним чином оформити спадкові права на це майно в нотаріальному порядку. На підставі вищевикладеного, суд вважає обставини належності земельної ділянки спадкодавцю встановленими, а [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] в установленому законодавством порядку. При цьому, оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відсутні. При зверненні до нотаріуса щодо питання оформлення спадщини, позивачу було відмовлено в цьому та рекомендовано звернутись до суду для захисту свого права власності на земельну ділянку, як за спадкоємцем, чим позивач і скористалась. Так як зазначені правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є лише, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] . Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Стаття 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що матеріалами справи встановлено та повністю підтверджено належність спірної земельної ділянки на праві власності спадкодавцю, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, є такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , а також беручи до уваги відсутність у позивача можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, Недригайлівська селищна рада Роменського району Сумської області, відповідач, повністю це визнає та не заперечує, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, а тому задовольняє позов про визнання права власності за позивачем [PERSON] земельну ділянку площею 0,29 га, яка розташована в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Вимога про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору, позивачем не заявлялась. На підставі викладеного,

Outcome: approved