Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

07 березня 2024 року заявник звернувся до суду із цієї заявою. Заява мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] , є його бабою. Вказує, що [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад у формі безперервної параноїдальної шизофренії з вираженим емоційно-вольовим і когнітивним дефектом. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року [PERSON] вже визнавалася недієздатною, але строк дії цього рішення сплинув. Заявник вказує, що його матір [PERSON] , не має змогу доглядати за [PERSON] , оскільки є особою з інвалідністю ІІІ групи. З наведених підстав, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною, а також призначити його опікуном. На адресу суду 08 травня 2024 року надійшло подання органу опіки та піклування Управління охорони здоров`я Луцької міської ради про призначення опікуном [PERSON] . У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та просили суд її задовольнити. Представник органу опіки та піклування - Управління охорони здоров`я Луцької міської ради у судовому засіданні заяву підтримала та просила призначити опікуном [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Представник особи, стосовно вирішується питання, у судовому засіданні не заперечив щодо визнання [PERSON] недієздатною, однак заперечив щодо призначення опікуном [PERSON] . Вказав, що [PERSON] має доньку, яка вже була її опікуном. Відомостей про те, що вона не може здійснювати догляд за матір`ю відсутні. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є онуком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є особою з інвалідністю першої «А» групи довічно. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року у справі №158/201/21 визнано [PERSON] , [INFO] , жительку с.Дерно Луцького району Волинської області - недієздатною. Строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною встановлено у два роки з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2021 року №158/3011/21 призначено [PERSON] опікуном над її недієздатною матір`ю [PERSON] . Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 04 січня 2024 року №25: 1) [PERSON] страждає на хронічний стійких психічний розлад у формі безперервної параноїдальної шизофренії з вираженим емоційно-вольовим когнітивним дефектом; 2) Внаслідок цього [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; 3) Експертизою не встановлено даних про одужання чи значне поліпшення стану психічного здоров`я [PERSON] . У частині першій статті 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки під час судового розгляду було встановлено, що [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд дійшов висновку, що є всі законні підстави для визнання вказаної особи недієздатною. Частиною шостою статті 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Отже, враховуючи стан [PERSON] , а також те, що вона є особою з інвалідність, раніше визнавалася судом недієздатною і її стан не поліпшився, суд дійшов висновку про можливість визнання її недієздатною на максимально дозволений законодавством строк 2 роки, і суд задовольняє вимоги заяви тільки у цій частині. При цьому, слід роз`яснити, що відповідно до частини сьомої статті 300 ЦПК України, клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Щодо питання про призначення опікуна, суд зазначає таке. Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як заявник, так і орган опіки та піклування наполягають на призначенні саме [PERSON] опікуном над [PERSON] . Суд не знаходить підстав для призначення опікуном [PERSON] , оскільки недієздатна [PERSON] має рідну доньку [PERSON] , яка вже опікувалася над нею на підставі ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2021 року №158/3011/21. Даних про те, що [PERSON] не має змоги бути опікуном в матеріалах справи відсутні. Саме по собі встановлення їй третьої групи інвалідності, на що звертає увагу заявник та його представник, не вказують на неможливості нею виконувати функції опікуна, які вона і раніше виконувала. Крім того, судом був безпосередньо опитаний заявник, який на питання суду щодо того, які він планує доглядати за бабою, або яким чином наразі здійснює такий догляд, не зміг впевнено відповісти. Також, суд має сумніви у щирості бажання [PERSON] здійснювати опіку над недієздатною бабусею, його усвідомлення особливої відповідальності опікуна, необхідності приділяти опіці весь свій час. [PERSON] є особою молодого та призовного віку, і питання про опіку над недієздатною бабусею постало лише після оголошення на території України мобілізації та воєнного стану. До цього часу [PERSON] не бажав бути опікуном і даних про протилежне суду не надано. Тому, суд вважає, що бажання [PERSON] стати опікуном над своєю бабою є нещирим, спрямованим не на найкраще задоволення потреб підопічної, а фактично спрямоване на створення штучних передумов для отримання відстрочки від виконання військового обов`язку. Орган опіки та піклування, у свою чергу, вносячи на розгляд суду подання про призначення [PERSON] опікуном вказаних обставин не дослідив, не вказав, чому [PERSON] , яка вже виконувала функції опікуна, не може бути призначена ним ще раз. З наведених вище мотивів суд відмовляє у призначенні [PERSON] опікуном.

Outcome: partial