Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , згідно якого прохала розірвати укладений між ними шлюб, що був зареєстрований 06.05.2023 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №400. Після розірвання шлюбу прохала визначити дошлюбне прізвище [PERSON] . Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. В обґрунтуванні позову вказала, що спільних дітей не мають, з листопада 2023 року і по теперішній час вони з чоловіком не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Вона переконана, що подальше проживання з чоловіком та збереження сім`ї є неможливим. Обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов про розірвання шлюбу визнає частково. Не визнає зазначену позивачем у позові обставину про те що від шлюбу спільних дітей на мають. Прохає при розгляді даної справи врахувати, що їх стосунки з позивачем розпочалися ще 2019 році та до реєстрації шлюбу у них народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що у свідоцтві про народження дитини у графі «батько» вказано [PERSON] . Він, [PERSON] і [PERSON] є одна й таж людина, просто при оформленні свідоцтва про народження прізвище було вказано помилково. Він впевнений в тому, [PERSON] є його дитиною та прохає врахувати дану обставину при розгляді даної справи. Враховуючи заяви сторін, суд вирішив на підставі ст. 211, ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 06.05.2023 року зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №400, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.05.2023 року. Суд враховує вказані у відзиві відповідачем обставини про наявність у нього з позивачем спільної дитини, про що заперечувала позивач, однак враховуючи позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та відсутність вимог пов`язаних з батьківством, тож суд вирішує дану справу в межах заявлених позовних вимог. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені з листопада 2023 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом, примирення і збереження сім`ї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем в частині розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наявне клопотання позивача, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу визначити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. При цьому, згідно положень ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, згідно положень ст. 141, ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача, при цьому, з урахуванням визнання позову відповідачем, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом та стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину сплаченого судового збору.

Outcome: approved