Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивачка 29.02.2024 звернулася до суду з позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до 1/3 частки доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Позов аргументує тим, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.04.2013 ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно, з 07.03.2013 до досягнення дитиною повноліття. Син проживає разом з нею і фактично перебуває на її утриманні, аліментів, які сплачує [PERSON] не вистачає навіть на задоволення базових потреб дитини. Крім того, вона має ще одну неповнолітню дитину [PERSON] , 2016 року народження, яка також перебуває на її утриманні. Вважає, що перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей свідчить про те, що її майновий стан погіршився, а тому наявні підстави для зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача до 1/3 часини його заробітку (доходу). Ухвалою судді 19.03.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивачкою [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримку позову. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти збільшення розміру аліментів до 1/4 частини його заробітку (доходу). У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Ніжинського\~міськрайонного\~суду\~Чернігівської області\~від\~04.04.2013\~з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-12). У статті 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звернувшись із позовом про збільшення розміру аліментів, [PERSON] фактично просить змінити спосіб їх присудження із визначених рішенням суду у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від заробітку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може включати зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства можна дійти висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. До аналогічного висновку дійшов і Верховний суд України у постанові від 05.02.2014 по цивільній справі № 6-143цс13, зазначивши, що зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. У зв`язку з наведеним, суд доходить до висновку, що позовна вимога про збільшення розміру аліментів, що фактично передбачає зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) відповідача, підлягає задоволенню, враховуючи зміну рівня життя з 2013 року і до теперішнього часу, підвищення цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищення рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, а також те, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з вимог розумності та справедливості, та враховує положення ст.183СК України, відповідно до яких, на одну дитину стягуються аліменти у розмірі однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів. Достатніх та допустимих доказів на підтвердження можливості сплати відповідачем аліментів у більшому розмірі, про що просить позивачка, нею не надано, що дає суду підстави для висновку, що аліменти на утримання дитини слід визначити у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, що з урахуванням рівності обов`язку батьків по утриманню неповнолітньої дитини, буде достатнім для утримання дитини. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно п.23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі\~1211 грн 20 коп.

Outcome: partial