Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , уточнивши позовні вимоги, звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право на завершення приватизації та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що її батько [PERSON] 03 лютого 2005 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВВТ №785597, відповідно до якого йому належало право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності КСП «Рассвет» Одеської області, Тарутинського району, с. Вільне, розміром 2.77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД №0322541, виданого Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області 01 жовтня 1997 року, зареєстрованого 01 жовтня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №663. 13 грудня 2018 року Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області розпорядженням №718/А-2018 надано дозвіл зокрема [PERSON] , власнику земельної частки (паю), що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 01 жовтня 1997 року серії ОД №0322541 площею 2.77 в умовних кадастрових гектарах, на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території зокрема\~ Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області. На виконання вищевказаного розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 13 грудня 2018 року №718/А-2018\~ ФОП « [PERSON] » на замовлення [PERSON] розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.2744 га у власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вільненської сільської ради Тарутинського\~ району Одеської області . Відомості про земельну ділянку площею 2.2744 га з кадастровим номером 514781700:01:002:0446 відділом у Тарутинському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області внесено до Державного земельного кадастру 04 лютого 2019 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробленої ФОП « [PERSON] » [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом\~ про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 грудня 2021 року Тарутинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зазначене вище.\~\~ Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку нотаріусом позивачу було відмовлено, оскільки видача свідоцтва про право на земельну частку (пай) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) можливо коли межі цієї частки в натурі не виділялись, кадастровий номер не присвоювався, однак по сертифікату серії ОД №0322541 були встановлені межі земельної ділянки площею 2.2744 га та присвоєно кадастровий номер 514781700:01:002:0446, але право власності на цю земельну ділянку не зареєстроване і рішення про передачу у приватну власність не виносилось, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 лютого 2024 року. Дійсно, згідно довідки Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області №В-125/01-21 від 21 лютого 2024 року, рішення щодо передачі в приватну власність або затвердження технічної документації та передачі в приватну власність земельної ділянки згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 514781700:01:002:0446 площею 2.2744 га не видавались. Тобто, [PERSON] виготовивши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за життя не встиг зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно. За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду щодо захисту своїх законних прав та інтересів. В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача надав заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області у судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла\~ заява про згоду з позовними вимогами позивача\~ та з проханням розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про згоду з позовними вимогами позивача\~ та з проханням розглянути справу без її участі. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті\~ ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. З матеріалів справі вбачається, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , що підтверджується: Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 липня 1981 року; Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03 січня 2008 року Вільненською сільською радою Тарутинського району Одеської області. [PERSON] 03 лютого 2005 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом серії [NUMBER] , відповідно до якого йому належало право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності КСП «Рассвет» Одеської області, Тарутинського району, с. Вільне, розміром 2.77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД №0322541, виданого Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області 01 жовтня 1997 року, зареєстрованого 01 жовтня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №663. 13 грудня 2018 року Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області розпорядженням №718/А-2018 надано дозвіл зокрема [PERSON] , власнику земельної частки (паю), що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 01 жовтня 1997 року серії ОД №0322541 площею 2.77 в умовних кадастрових гектарах, на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території зокрема\~ Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області. На виконання вищевказаного розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 13 грудня 2018 року №718/А-2018\~ ФОП « [PERSON] » на замовлення [PERSON] розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.2744 га у власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вільненської сільської ради Тарутинського\~ району Одеської області . Відомості про земельну ділянку площею 2.2744 га з кадастровим номером 514781700:01:002:0446 відділом у Тарутинському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області внесено до Державного земельного кадастру 04 лютого 2019 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробленої ФОП « [PERSON] » [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом\~ про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 грудня 2021 року Тарутинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відкрилась спадщина, Тарутинською державною нотаріальною конторою Одеської області була заведена спадкова справа до майна померлого за заявою позивача [PERSON] .. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку нотаріусом позивачу [PERSON] було відмовлено, оскільки видача свідоцтва про право на земельну частку (пай) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) можливо коли межі цієї частки в натурі не виділялись, кадастровий номер не присвоювався, однак по сертифікату серії ОД №0322541 були встановлені межі земельної ділянки площею 2.2744 га та присвоєно кадастровий номер 514781700:01:002:0446, але право власності на цю земельну ділянку не зареєстроване і рішення про передачу у приватну власність не виносилось, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 лютого 2024 року. Згідно довідки Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області №В-125/01-21 від 21 лютого 2024 року, рішення щодо передачі в приватну власність або затвердження технічної документації та передачі в приватну власність земельної ділянки згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 514781700:01:002:0446 площею 2.2744 га не видавались. В силу ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частиною 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зістатті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2021 року у справі № 370/1854/20, також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, де визначено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець\~ розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Тож, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] виготовивши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, але не встиг зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно. Зазначені обставини є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, визнання позову відповідачем, суд вважає, що за позивачем [PERSON] в порядку захисту спадкових прав необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємця, шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією спірної земельної ділянки, тому позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved