Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

позивач АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14.02.2020 у розмірі 58\~585,54 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.02.2020 відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 14.02.2020. Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 50\~000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, у свою чергу, порушив зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим станом на 08.10.2023 виникла заборгованість у розмірі 58\~585,54 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. 17.01.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає, що позов є необґрунтованим, не підтвердженим належними та допустимими доказами, з огляду на наступне. Зазначає, що твердження позивача про те, що сторони погодили істотні умови договору під час підписання анкети-заяви від 14.02.2020, є безпідставними, оскільки відсутні докази того, що при підписанні вказаної анкети-заяви його було ознайомлено саме з тими правилами надання банківських послуг. Крім того, з поданих документів не можливо встановити з яким саме розміром відсотків та штрафних санкцій він погодився при підписанні анкети-заяви від 14.02.2020. Вважає, що ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, однак в матеріалах справи відсутні докази отримання ним вимоги позивача про дострокове повернення кредиту, а сама по собі наявність такої вимоги чи документів про її відправлення не може бути належним доказом отримання вимоги. Крім того зазначає, що з наданої до суду анкети-заяви від 14.02.2020 неможливо встановити чи представник позивача, яким була підписана така, є уповноваженим для підписання. При цьому вказує, що АТ «Універсал Банк» не надало доказів перерахування кредитних коштів на його рахунок, підтвердження отримання ним таких коштів, ознайомлення позивачем його з умовами публічного договору, отримання ним графіків платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту, а надані умови та правила надання банківських послуг та тарифи банку не містять його підпису. Крім того, в анкеті-заяві від 14.09.2020 відсутня домовленість сторін про сплату комісії та відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також строку повернення кредиту. Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості стверджує, що не отримував жодні кошти, про які йдеться у позові, а АТ «Універсал Банк» безпідставно нараховував відсотки та погашав такі, зараховуючи до тіла кредиту, а тому вважає такий доказ неналежним. Разом з тим, відповідно до такого розрахунку, він сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 104\~046,65 грн., а тому, припускаючи те, що він таки отримав кошти від банку, на даний час повернув такі у подвійному розмірі. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 29.01.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача зазначає, що відповідач [PERSON] , підписавши 14.02.2020 електронним цифровим підписом кредитний договір, у тому числі анкету-заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, прийняв відповідні умови надання кредиту, а також підтвердив, що був повідомленим кредитодавцем в установленій законом формі про усі необхідні умови. Крім того, надавши деталізовану виписку про рух коштів по картковому рахунку відповідача, вказує, що останній проводив поповнення рахунку, що свідчить про усвідомлення обов`язку повернути кошти Банку, використані ним, що свідчить про те, що [PERSON] розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів. З урахуванням усіх доводів, викладених у відповіді на відзив, вважає, що позовні вимоги є підставними, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 27.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1\~ст. 1046 ЦК України). Згідно зі змістом ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 14.02.2020 відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», положеннями якої визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Підписанням анкети-заяви від 14.02.2020, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Пунктом 3 анкети-заяви від 14.02.2022 передбачено, що відповідач беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Крім того, підписавши анкету-заяву, відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису. Встановлено, що кредитний договір між позивачем та відповідачем, у тому числі анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідача. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Відповідно до п. 10 анкети-заяви від 14.02.2020, відповідач надав право та доручив АТ «Універсал Банк» здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у АТ «Універсал Банк», без додаткових його розпоряджень, для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед АТ «Універсал Банк», що випливають з умов Договору, та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та Банком. Таким чином, після підписання анкети-заяви від 14.02.2020, у АТ «Універсал Банк» та відповідача [PERSON] виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у останнього зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно з умовами кредитного договору та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] ( [NUMBER] ), що згідно з довідкою про наявність рахунку від 19.01.2024 активна до 08/24, який в подальшому був збільшений, а саме 15.06.2020 до 20\~000,00 грн., 17.01.2021 до 24\~000,00 грн., 08.07.2021 до 45\~000,00 грн., востаннє 07.01.2022 до 50\~000,00 грн., що підтверджується довідкою позивача про розмір встановленого кредитного ліміту від 19.01.2024. З наведеного слідує, що позивач АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за укладеним договору виконало належним чином, тоді як відповідач [PERSON] , активно користуючись платіжною карткою, що підтверджується деталізованою випискою про рух коштів по картковому рахунку за період з 14.02.2020 до 08.10.2023, взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого в останнього, згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 08.10.2023 виникла заборгованість за наданим кредитом у розмірі 58\~585,54 грн. При цьому, відповідач не надав суду доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, а також не довів відсутність такої заборгованості, а тому суд приймає такий розрахунок як належний доказ у справі. Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач допустив порушення умов кредитного договору, ухиляється від виконання своїх зобов`язань, не погашає заборгованість, таким чином суд прийшов до висновку, що вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14.02.2020 у розмірі 58\~585,54 грн. є обґрунтованою, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, спростовуються вищевикладеними обставинами, встановленими в ході судового розгляду, а будь-які докази та відомості, які б спростовували висновок суду, в матеріалах справи відсутні. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2\~684,00 грн. На підставі ст. ст. 11, 16, 526, 530, 549, 599, 610, 611, 612, 626, 628, 633, 634, 638, 1046, 1048, 1049, 1054, ЦК України,

Outcome: approved