Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 2009 року сторони проживають у цивільному шлюбі. Від цих стосунків у них народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що відповідач вже другий рік не підтримує зв`язку з позивачем, участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/4 частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, з дня звернення до суду, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.03.2024 року в справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження, відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обґрунтовуються заперечення, суду не подав. Його представник подав суду заяву про визнання позову. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 2009 року сторони проживали у цивільному шлюбі. Від спільного проживання у сторін сторін нородилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Діти проживають разом з позивачем та повністю перебувають на її утриманні за адресою: [ADDRESS] . Другий рік сторони не проживають разом, зв`язку не підтримують, відповідач коштів на утримання дітей не надає. Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, має задовільний стан здоров`я, а тому, на переконання суду, спроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батька окремо від дитини не впливає на обсяг його прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11. 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З позовної заяви вбачається, що позивачем, з якою проживають діти, обрано спосіб стягнення аліментів саме в частці від доходу батька дітей. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. В позовній заяві позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1/4 частці від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги те, що неповнолітні діти проживають разом з позивачем, домовленості між сторонами щодо їх утримання не досягнуто, а відповідач в добровільному порядку належної допомоги на утримання дітей не надає, суд, беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів та враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, на утримання яких присуджуються аліменти, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у виді стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі по 1/4 частці з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, оскільки саме такий розмір, з урахуванням всіх обставин справи, є достатнім та відповідає інтересам дітей. Згідно із ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 СК України. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач звільнена від оплати судових витрат, тому згідно\~із ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в дохід держави.

Outcome: approved