Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.06.2005 року виконкомом Успенської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис №04, від якого вони мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Позов мотивує тим, що подружнє життя у них не склалося, через виникнення сварок та непорозумінь під час вирішення сімейно-побутових питань, що призвело до втратили почуття любові та поваги один до одного і до фактичного розпаду сім`ї. Посилаючись на те, що подальше їх перебування у шлюбі суперечить його інтересам, просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 28.03.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 10.04.2024 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти розірвання шлюбу та зазначає, що під час перебування у шлюбі її з позивачем сімейне життя було звичайне, без суперечок, сповнене любові та поваги, між ними ніколи не виникали сварки та непорозуміння та позивач ніколи не звертався до неї з пропозицією розірвати шлюб. Сварка між ними напередодні подання позивачем заяви про розлучення виникла в зв`язку з безпідставними ревнощами та звинуваченнями, які жодним чином не підтверджені, а тому вважає рішення позивача про розірвання шлюбу необдуманим та прийнятим на емоціях. З наведених підстав просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки розірвання шлюбу суперечить їх спільним інтересам, інтересам їхнього сина та моральним засадам суспільства, а також надати строк для примирення, тривалістю шість місяців. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 24.05.2024 року в задоволенні клопотання [PERSON] про надання строку для примирення відмовлено. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, однак разом з позовом подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав, наполягає на розірванні шлюбу та строк на примирення просить не надавати. Відповідачка [PERSON] та представник [PERSON] позов не визнали та просили в відмовити в його задоволенні. Також, відповідачка пояснила, що в їх з позивачем сімейних відносинах все було добре до січня 2024 року, поки він не почав в лікувальних цілях вживати якісь гриби, які замовляв в інтернеті, після чого його поведінка змінилась і він став нервовим. 16.01.2024 року зранку позивач безпідставно звинуватив її подружній зраді, але пояснити з чого він зробив такий висновок відмовився. Після цього вони декілька місяців продовжували спілкуватись, спільно проживали в одному будинку з батьками позивача та вели спільне господарство. Однак, в подальшому позивач без жодного попередження звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, а близько місяця тому поїхав до свого брата в Чернігівську область, де перебуває і по даний час. Вона неодноразово спілкувалась з ним по телефону, однак на її вмовляння розібратися в ситуації, що склалась між ними, він не реагує. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути за відсутності позивача. Заслухавши пояснення відповідачки, доводи її представника, розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 18.06.2005 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконкомом Успенської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис №04. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.6). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги, в зв`язку з чим сторони не підтримують подружніх стосунків та щонайменше близько місяця разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Жодних доказів на підтвердження своїх доводів про виникнення у позивача психічних розладів в зв`язку з вживанням ним грибів, а також антистресових засобів, що могло викликати у нього безпідставні ревнощі та підозри у подружній зраді, в наслідок чого значно погіршились відносини між ними, ні відповідачкою, ні її представником суду надано не було. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу між ними його слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б його інтересам.

Outcome: approved