Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія Укрфінстандарт» звернулося до суду з позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на їх користь заборгованість за кредитним договором № 8372430656 від 07.02.2028 року у розмірі 241 525 грн. 90 коп., судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~898 грн. 31 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 9\~000 грн. 00 коп. На обґрунтування позову позивачем зазначено, що 07.02.2018 року між ТОВ «Фінансова Компанія Укрфінстандарт» та [PERSON] було підписано кредитний договір N? 8372430656. Відповідно до кредитного договору, кредитодавець зобов?язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 215 232,00 грн. строком на 48 місяців на будь-які законні цілі, на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов?язується своєчасно погашати кредит, сплачувати проценту ставку користування кредитом відповідно до Паспорту кредиту № 2430656. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов?язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. З Заяви на отримання кредиту, позичальник доручив ТОВ «ФК» «ЦФР» перерахувати, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів: переказ до запитання на корить [PERSON] у сумі: 200 000,00 грн.; оплата страхового платежу за договором страхування № 8372430656-С від 07.02.2018 р. у сумі: 11 232,00 грн. Для забезпечення виконання кредитного зобов?язання 07.02.2018 р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено договір поруки № 8372430656-П. 07.02.2018 р. було укладено договір застави транспортного засобу, зареєстрований в реєстрі за N? 169, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ліньковою І.Б. 02.02.2023 р. між ТОВ «Фінансова Компанія Укрфінстандарт» та ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» був укладений договір відступлення прав вимоги №20230202 Згідно даного договору 02.02.2023 р. відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 8372430656 від 07.02.2018 р. Відповідно договору відступлення ТОВ «Фінансова Компанія Укрфінстандарт» набуто прав кредитора до [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі своїх зобов`язань за договором належним чином не виконують, внаслідок чого, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 02.02.2023 року заборгованість відповідачів перед ТОВ «Фінансова Компанія Укрфінстандарт» становить 241\~525,90 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 129\~225,36 грн., прострочена заборгованість за відсотками 19,16 грн., прострочена плата за управління кредитом 83\~666,22 грн., за штрафом/пенею 28\~615,16 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідачів [PERSON] надала суду відзив, проти позву заперечує, просить відмовити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07.02.2018 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішеннь» та [PERSON] було підписано Кредитний договір №8372430656. Згідно п. 2. Заяви на отримання кредиту, відповідач підписавши цей договір, підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав. Відповідно до кредитного договору, кредитодавець зобов?язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 215 232,00 грн. строком на 48 місяців на будь-які законні цілі, на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов?язується своєчасно погашати кредит, сплачувати проценту ставку користування кредитом відповідно до Паспорту кредиту №2430656, який е невід?ємною частиною зазначеного Договору. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов?язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.Відповідно до п. З Заяви на отримання кредиту, відповідач [PERSON] доручила ТОВ «ФК» «ЦФР» перерахувати, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів: переказ до запитання на корить [PERSON] у сумі 200 000,00 грн.; оплату страхового платежу за договором страхування №8372430656-С від 07.02.2018 р. у сумі 11 232,00 грн. Для забезпечення виконання кредитного зобов?язання 07.02.2018 р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено договір поруки № 8372430656-П. Відповідно до 1.3 Договору поруки, Поручитель укладенням Договору поруки, засвідчив факт власного ознайомлення із умовами кредитного договору та факт прийняття зазначених умов як умов договору, виконання обов?язків Боржника за яким забезпечується порукою Поручителя. Відповідно до 4.3 Договору поруки, у разі порушення Боржником зобов?язання, забезпеченого встановленою цим договором порукою. Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов?язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Для забезпечення виконання кредитного зобов`язання 07.02.2018 р. було укладено договір застави транспортного засобу, зареєстрований в реєстрі за N? 169, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ліньковою І.Б. Відповідно до п. 1.1. договору застави, заставою за цим договором забезпечується виконання усіх грошових зобов?язань позичальника за кредитним договором, укладеним шляхом підписання позичальником заяви №8372430656 від 07.02.2018 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» як кредитодавця, а також зобов?язання з відшкодування збитків та сплати пені і неустойки, що виникають з порушення Позичальником умов зазначеного Кредитного договору. За цим договором заставодавець передає на забезпечення виконання позичальником зобов?язань за кредитним договором належний йому на праві власності автомобіль: марка - BMW, модель -318D, тип седан легковий, що зареєстрований Кобеляцьким ВРЕР 20.03.2014 року. Рік випуску автомобіля -2013, шасі № [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] . Відповідно до п.1.4. Договору застави, передане у заставу майно за згодою сторін оцінене у 600 000 (шістсот тисяч) гривень 00 копійок. Відповідно до п.1.7. договору застави, до припинення дії кредитного договору виконанням та цього договору майно залишається у володінні та користуванні заставодавця. Відповідно до Заяви на укладення Договору застави автомобіля, згода на укладення цього договору заставодавцем надана відповідачем [PERSON] , справжність підпису якого на заяві засвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ліньковою І.Б. від 07.02.2018 року за реєстровим N? 168. Згідно ст.572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). 02.02.2023 р. між ТОВ «Фінансова Компанія Укрфінстандарт» та ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень був укладений договір відступлення прав вимоги N?20230202 Згідно даного договору 02.02.2023 р. відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 8372430656 від 07.02.2018 р. Відповідно договору відступлення ТОВ «Фінансова Компанія Укрфінстандарт» набуто прав кредитора до [PERSON] та [PERSON] . Статтею 512 Цивільного кодексу України визначені підстави заміни кредитора у зобов?язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов?язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов?язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов?язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачі своїх зобов?язань за договором належним чином не виконують, внаслідок чого, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 02.02.2023 року, заборгованість становить 241525,90 грн., що складається із: прострочена заборгованість за кредитом 129 225,36 грн., прострочена заборгованість за відсотками 19,16 грн., прострочена плата за управління кредитом 83 666,22 грн., за штрафом/пенею 28 615,16 грн. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов?язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, i розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов?язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов?язання не буде виконане. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов?язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання. В силу ст. 530\~ЦПК\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.536\~ЦПК\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 546\~ЦПК\~встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсотками, пенею є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Щодо стягнення простроченої плати за управління кредитом в розмірі 83\~666,22 грн. суд виходить з наступного: Частинами 1,3 ст.\~509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Позичальнику встановлено плату за управління кредиту (комісією). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення простроченої заборгованості по сплаті за управління кредитом у сумі 83\~666,22 грн. не підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. У позовній заяві позивач просили стягнути на їх користь витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн., що підтверджуються Договором про надання правової допомоги №41153878 від 19.02.2024 року, актом на підтвердження факту надання правничної (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 19.02.2024 р. за адвокатські послуги. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2\~ст. 137 цього Кодексу\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 цього Кодексу\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає про те, що відповідно до укладеної угоди адвокат надає позивачу правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором. Відповідно до детального опису робіт від 19.02.2024 року адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» надало клієнту наступні правничі послуги: усна консультація з вивченням документів та аналізом судової практики, складання позовної заяви, формування додатків до позовної заяви, загальна вартість 9 000 грн. Суд звертає увагу на те, що частина з наданих послуг - формування додатків до позовної заяви не може бути віднесена до правничої допомоги, адже не пов`язана із розглядом справи у розумінні\~ст. 133 ЦПК України. З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, задоволення судом позовних вимог, враховуючи, складання заяв по суті та відсутність судових засідань у цій справі; з огляду на приписи п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 4000,00 грн., що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг, а відтак заяву представника позивача задовольнити частково. Враховуючи те, що відповідачі належним чином не виконують обов`язки за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, не надали суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що з них на користь ТОВ «Фінансова Компанія Укрфінстандарт» слід стягнути заборгованість за кредитним договором, задовольнивши позов частково. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~необхідно стягнути з відповідачів\~на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1894, 04 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial