Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області визначена за Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 10 січня 2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14 лютого 2018 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №90. Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, зникло почуття взаємної любові, поваги, систематично виникають непорозуміння і сварки під час яких відповідач піднімає руку на позивача. Сторони шлюбних стосунків не підтримують. (а.с. 1-2). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 18-19). Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. 11 січня 2024 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Державної міграційної служби України, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с. 21) 13 лютого 2024 року надійшла відповідь з Державної міграційної служби України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с. 22) Ухвалою судді від 13 лютого 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. (а.с. 24-25). Представником відповідача через систему «Електронний суд» 05 березня 2024 року було направлено клопотання, у якому просив суд надати їм з позивачем строк на примирення терміном у шість місяців. (а.с. 33-45) Ухвалою судді від 13 березня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача про надання строку на примирення. (а.с. 50-51). 13 травня 2024 року ухвалою судді провадження у справі було поновлено. (а.с. 61) Від представника позивача 10 травня 2024 року на електрону адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просить розірвати шлюб оскільки сторони не примирились. (а.с. 57) 10 травня 2024 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. (а.с. 58-60) Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 14 лютого 2018 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №90. (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7) Спільне життя у сторін не склалося, сімейно-шлюбні стосунки припинені. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем висловлено чітке рішення про бажання розірвати шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред`явленні позову та розгляді справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved