Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2024 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просив розірвати шлюбу, укладений 18 червня 1999 року та зареєстрований у Сахнівській сільській раді Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, актовий запис № 7, з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. У шлюбі народилися дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Між подружжям відбувалися сварки, що ображало його честь та гідність. Відповідач постійно пред`являла нічим не обгрунтовані претензії, що робило спільне життя нестерпним, ганьбило та ображало його, принижувало честь та гідність. Від постійних суперечок і сварок у нього погіршувалося самопочуття, перебував в стані постійного стресу. Порушився сон і погрішилася працездатність. Відповідач не брала активної участі у матеріальному забезпеченні дітей. Фактично шлюбні відносини припинені з 2017 року. З цього часу позивач виїхала до Польщі, більше не зустрічалися. Між подружжям втрачені всі фізичні і духовні зв`язки. Збереження сім`ї неможливе і суперечить його інтересам, має плани на життя. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають та перебувають на його утриманні. Відповідач багато років працює і проживає за кордоном в Польщі в Лодзівському воєводстві, адреса місця проживання не відома. Старші діти дорослі, мають свої сім`ї, проживають окремо. Сім`я розпалася за спільної вини, оскільки втратили бажання до нормального спілкування та проживання в сім`ї і примирення неможливе ні за яких обставин. Продовжувати з відповідачем шлюбні відносини не бажає. Майнового спору немає. Судові витрати покласти на нього. 21 лютого 2024 року в справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судовий розгляд на 14.03.2024 року, здійснено виклик учасників справи, з відкладенням на 08.04.2024 року, 17.05.2024 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу про розірвання шлюбу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Не заперечує стосовно заочного розгляду справи та постановлення рішення про розірвання шлюбу з відповідачем у передбачений чинним законодавством строк, оскільки спільне подальше подружнє життя з відповідачем і збереження шлюбу суттєво суперечить його інтересам. Не надавати час для примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, без повідомлення причин, про дату, час та місце проведення судового засідання є належним чином повідомленою, в порядку ст. 128 ЦПК України, зокрема через оголошення на сайті суду, відзив на позовну заяву не подада. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами звязку не подавала. Стаття 33 Конституції України передбаачє, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд ухвалює рішення, зі згоди позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, та вивчивши письмові матеріали справи, приходить до такого висновку. Згідно статті 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до статті 24, частин 3, 4 статті 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що сторони [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) зареєстрували шлюб 18.06.1999 року, місце реєстрації Сахнівська сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, актовий запис № 7, що підтверджено Свідоцтвом про одруження [NUMBER] . Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, які відповідно до довідки Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 25.12.2023 № 448 знаходяться на утриманні [PERSON] (позивача). Згідно статті 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи вбачається, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сімя існує формально, відсутні спільні інтереси, спору між сторонами щодо спільно нажитого майна подружжя не вбачається. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, яка в судове засідання не зявилася та заперечень не подала. Відповідно до статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ніхто, як вбачається з матеріалів справи, із сторін не піднімає питання про примирення. Позивач щодо розірвання шлюбу є категоричним. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Отже, суд не застосовує положення ст. 111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надала, клопотань про надання строку на примирення не заявляла. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим\~та суперечить\~інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно частини 3 статті 115 СК України документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд, беручи до уваги те, що позивач в позові просив судові витрати покласти на нього, що є його правом, не здійснює розподіл судових витрат.

Outcome: approved