Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення заборгованості із заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку, який в подальшому було уточнено. Так, в обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що у період з 31 грудня 2013 по 31 жовтня 2023 він знаходився у трудових відносинах з ТОВ «ЗТМК». В день звільнення йому не виплатили всі належній суми, так заборгованість по заробітній платі становить 130704 грн 34 коп. Тому позивач просить сягнути дану суму заборгованості із заробітної плати, а також середній заробіток з 01 листопада 2023 по 20 січня 2024 в сумі 20412,52 грн. 13.03.2024 на адресу суду надійшли письмові пояснення, згідно яких представник відповідача визнав вимоги щодо заборгованості із заробітної плати. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зауважив, що внаслідок військової агресії та бойових дій ТОВ «ЗТМК» не мало можливості своєчасно виплачувати заробітну плату. Тому просив звільнити ТОВ «ЗТМК» від відповідальності за порушення встановлених термінів виплати зарплати, оскільки порушення сталося внаслідок обставин непереборної сили. 30.04.2024 від представника позивача адвоката Тихомирової М.О. надійшли пояснення, згідно яких остання зазначила, у матеріалах справи відсутні належні докази і підстави для звільнення ТОВ «ЗТМК» від відповідальності за несвоєчасний розрахунок. Позивач, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явивсь. На адресу суду надійшла заява представника позивача, згідно якої адвокат Тихомирова М.О., просила розглядати справу без участі сторін. Наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Будь-яких та клопотань на адресу суду додатково не надходило. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 31 грудня 2013 по 31 жовтня 2023 знаходився у трудових відносинах з ТОВ «ЗТМК», що підтверджується копією трудової книжки та копією Наказу № 284 від 31.10.2023 про припинення трудового договору (а.с. 8-9). Так, згідно Наказу № 284 від 31.10.2023 [PERSON] директора з охорони праці та навколишнього середовища начальника служби охорони праці було звільнено за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП). В день звільнення, а саме 31.10.2023 відповідач не провів повний розрахунок при звільненні, заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2022 по жовтень 2023 становить 130704 грн 34 коп, що не оспорюється відповідачем. Отже, у день звільнення відповідач не провів розрахунок з позивачем в повному обсязі, чим порушив вимоги трудового законодавства. Так, відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 130704 грн 34 коп. підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку згідно зі ст.117 КЗпП України, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Роботодавець не несе відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпП України, у разі відсутності його вини. Відсутність своєї вини повинен довести роботодавець (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2022 року у справі № 359/3879/20). Згідно зі частинами 3, 4 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» N 2136-IX від 15.03.2022 роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Посилання представника відповідача на те, що внаслідок військової агресії рф та бойових дій ТОВ «ЗТМК» підлягає звільненню від відповідальності за порушення встановлених термінів виплати зарплати, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зауважуючи на необхідності звільнення Комбінату від відповідальності за несвоєчасне здійснення розрахунку із позивачем та на необхідності його відтермінування, представник відповідача надав лише Витяг з ЄРДР № 22023080000000988 від 20.06.2023 за ч.\~1 ст. 438 КК України, проте зазначені обставини, а саме обстріл цивільної інфраструктури, в тому числі, будівель ТОВ «ЗТМК» відбувся у червні 2023, тоді як звільнення відбулося у жовтні 2023, інших доказів, які б свідчили на наявність непереборної сили, суду не надано, у зв`язку із чим ці заперечення судом не приймаються до уваги. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середнього заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислюється шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів в період затримки. Середній заробіток [PERSON] за 58 днів в сумі 20412,52 грн. розрахований позивачем наступним чином: 21299,47 грн. (заробітна плата за серпень 2023) = 9741,43 грн (заробітна плата за вересень 2023) / 2 = 15485,45 грн / 44 = 351,94. 351,54 грн *58 = 20412,52 грн. Даний розрахунок не спростований відповідачем, тому приймається судом як вірний. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1211,20 грн., сплачений ним за вимогу про стягнення середнього заробітку, а також на користь держави - у розмірі 299,96 грн, у зв`язку із тим, що позивач за вимогу про стягнення заробітної плати звільнений від оплати судового збору, а загальна ціна позову складає 151116,86 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved