Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовом до Кредитної спілки «Ростовщик», у якому просив суд стягнути з Кредитної спілки «Ростовщик» на користь [PERSON] заборгованість у сумі 57 118,73 грн., з яких 38 515,32 (сума невиплачених відсотків), 16 045,80 (інфляційне збільшення), 2 557,61 (3 % річних). Позовні вимоги мотивує тим, що 04.06.2019 року між [PERSON] та КС «Ростовщик» було укладено Договір № ВІД1ДВ-00072 про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (далі по тексту - Договір). Вкладник вніс вклад у сумі 95 000 грн. Відповідно до виписок з банку за період з жовтня 2019 року по 2020 року спілка не виконувала свої зобов`язання. У зв`язку із викладеним позивач вимушений звернутися до суду з метою стягнення боргу у примусовому порядку. 22 серпня 2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Фролової І.В. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04 червня 2019 року між Кредитною спілкою «Ростовщик» та [PERSON] було укладено Договір №ВІД1ДВ-00072 про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (далі - Договір 1). Відповідно до п. 1.1. Договору 1 Вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до Спілки, а Спілка приймає внесок і зобов`язується повернути Вкладникові внесок та виплатити проценти на внесок на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Відповідно до п. 1.2. Договору 1, договір укладено строком на 18 місяців 0 днів. Днем закінчення строку дії договору є - 04 грудня 2020 року. Відповідно до п. 2.1.1. Договору 1 Вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до Спілки у розмірі 95 000,00 грн. Згідно п. 2.2.1. Договору 1 процентна ставка (плата) за внеском встановлюється у розмірі 50% річних. Відповідно до п.п. 2.2.1-2.2.2 Договору процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 27 % річних та не може бути зменшена в односторонньому порядку спілкою. Відповідно до п. 2.3.3. Договору виплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно. Відповідно до п. 3.2.5. Договору 1 Спілка зобов`язана повернути Вкладнику внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього Договору. Відповідно до п. 4.1. Договору 1 Сторони несуть відповідальність за порушення (невиконання або неналежне виконання) умов цього Договору згідно чинного законодавства України. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що Кредитна спілка «Ростовщик» виплатила [PERSON] проценти за внеском. Щодо позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску не виконав, а отже з останнього на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 57 118,73 грн., з яких: - 38 515,32 (сума невиплачених відсотків), - 16 045,80 (інфляційне збільшення), - 2 557,61 (3 % річних). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст. ст. 525, 610, 612, 625 ЦК України,

Outcome: approved