Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

До Шевченківського районного суду м.Чернівці звернувся адвокат Оберемко Роман Анатолійович який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради, [PERSON] , про розірвання договору оренди землі від 12.11.2019 року №11172. В подальшому адвокатом Оберемко Р.А. було подану уточнену позовну заяву. В обґрунтуванні вимог посилається на те, що згідно Державного акту про право постійного користування земельною ділянкою від 10.12.2001 року, Позивачу надано право постійного користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: по [ADDRESS] . У відповідності до Акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 24.04.2006 року, було введено в експлуатацію оздоровчий комплекс з кафе-баром та 24.10.2007 року за Позивачем Чернівецьким БТІ зареєстроване право власності на нерухоме майно що знаходиться за адресою: по [ADDRESS] . За період з 15.05.2012 року, позивачем загальну площу нежитлової будівлі з площі 277,95 кв. м. збільшено на площу 544,9 кв. м., за погодженням з Відповідача згідно протоколу № 34 засідання Правління Відповідача від 15.05.2012 року та підтверджується листом Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації, технічними паспортами та Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 508/13 від 05.11.2002 року, листом Чернівецької міської ради № 272 від 12.02.2018 року, витягом з рішення Чернівецької міської ради від 13.06.2006 року № 134/3, Архітектурно-технічного паспорту об`єкта архітектури. Як вбачається із Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 508/13 від 05.11.2002 року, витягу з рішення Чернівецької міської ради від 13.06.2006 року № 134/3, Позивачу було дозволено здійснення будівництва будівлі оздоровчого комплексу на земельній ділянці по [ADDRESS] . Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою на якій збудовано нерухоме майно не скасований, не припинений, право постійного користування Позивача на нерухоме майно не припинене. Позивачу стало відомо, що [PERSON] , на підставі рішення Чернівецької міської ради від 26.09.2019 року № 1865 було передано на підставі договору оренди земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно. На підставі цього рішення між ЧМР та [PERSON] , укладено договір оренди землі від 12.11.2019 №11172 терміном до 12.11.2024 року. У відповідності до п. 72 рішення Чернівецької міської ради від 26.09.2019 року №1214 визнано таким, що втратив чинність пункт 4 додатка 3 до Рішення виконавчого комітету міської ради від 17.07.2021 року №594 «Про надання в користування і передачу у приватну власність земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками та внесення змін в раніше прийняті рішення» в частині надання [PERSON] , земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0.0455 га., для обслуговування пункту склотари в постійне користування та визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею від 10.12.2001, виданий [PERSON] , у зв`язку із переходом права власності на нерухоме майно до [PERSON] . Тому просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 12 листопада 2019 року № 11172, що укладений між Чернівецькою міської радою та [PERSON] , предметом якого є оренда земельна ділянка площею 0,0455 га, кадастровий номер 7310136300:08:001:0213. Від представника відповідача Чернівецької міської ради надійшов відзив на позовну заяву в якій просить відмовити в задоволені позову. Зазначаючи що, стосовно дозволу на реконструкції та добудови приміщення у відповідності до пункту 4 Порядку затвердженого\~постановою КМУ\~від 13\~квітня 2011\~р.\~№ 466 \~підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, можуть виконуватися замовником після набуття права на земельну ділянку відповідного цільового призначення та подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Орган державного архітектурно-будівельного контролю не видавав та не реєстрував документів, які надавали право позивачу виконувати будівельні роботи. Згідно з пунктом 72 рішення Чернівецької міської ради 53 сесії VII скликання від 16.04.2018 року № 1214 втратив чинність пункт 4 додатка 3 до рішення виконавчого комітету міської ради від 17.07.2001 р. № 594/15 «Про надання в користування і передачу у приватну власність земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками та внесення змін раніше прийняті рішення» в частині надання [PERSON] , земельної ділянки, площею 0,0455га, для обслуговування пункту склотари в постійне користування та визнано таким, що втратив чинність, державний акт на право постійного користування землею від 10.12.2001 року №2124, виданий [PERSON] , у зв`язку із переходом права власності на нерухоме майно до [PERSON] . Тобто, позивач користується земельною ділянкою без належних на те правових підстав, адже у нього відсутні правовстановлюючі документи. Крім того, рішенням Чернівецької міської ради від 13.06.2006 року № 134/3 було затверджено Акт державної приймальної комісії загальною площею 277,95 кв.м., а не 544,9 кв.м. Державний акт від 10.12.2001 року № 2124, яким надано право постійного користування земельною ділянкою [PERSON] , втратив чинність, тобто на даний час власником земельної ділянки є територіальна громада. Відповідно до вище зазначеного, просять суд відмовити у позові в повному обсязі. Від представника відповідача [PERSON] , адвоката Карпюк Ю.М. надійшов відзив на позовну заяву в якій просить відмовити в задоволені позову. Зазначаючи що, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 305517479 від 21.07.2022 року власником на нежитлові будівлі, загальною площею (кв.м): 277.95, опис: оздоровчий комплекс з кафе-баром загальною площею 277,95 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Вказана земельна ділянка відповідно до договору оренди землі № 11172 від 12.11.2019 року надано в оренду [PERSON] , на строк до 12.11.2024 року. На спірній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , а не позивачу що підтверджується інформаційною довідкою від 21.07.2022 року, а тому з моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна. Тобто, на спірній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , а не позивачу, а тому, договір оренди № 11172 від 12.11.2019 року не порушують права позивача, у зв`язку з чим, просять відмовити у задоволенні позову. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив та відповіді на заперечення на відповідь на відзив, просили позов задовольнити. Представник відповідача Чернівецької міської ради\~ в судовому засіданні позов не визнала, з підстав викладених у відзиві просила в позові відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, з підстав викладених у відзиві просила в позові відмовити. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що Згідно Державного акту про право постійного користування земельною ділянкою від 10.12.2001 року, Позивачу надано право постійного користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: по [ADDRESS] . У відповідності до Акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 24.04.2006 року, було введено в експлуатацію оздоровчий комплекс з кафе-баром та 24.10.2007 року за позивачем Чернівецьким БТІ зареєстроване право власності на нерухоме майно що знаходиться за адресою: по [ADDRESS] . За період з 15.05.2012 року, позивачем загальну площу нежитлової будівлі з площі 277,95 кв. м. збільшено на площу 544,9 кв. м., за погодженням з Відповідача згідно протоколу № 34 засідання Правління відповідача від 15.05.2012 року та підтверджується листом Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації, технічними паспортами та Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 508/13 від 05.11.2002 року, листом Чернівецької міської ради № 272 від 12.02.2018 року, витягом з рішення Чернівецької міської ради від 13.06.2006 року № 134/3, Архітектурно-технічного паспорту об`єкта архітектури. Як вбачається із Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 508/13 від 05.11.2002 року, витягу з рішення Чернівецької міської ради від 13.06.2006 року № 134/3. Позивачу було дозволено здійснення будівництва будівлі оздоровчого комплексу на земельній ділянці по [ADDRESS] . Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою на якій збудовано нерухоме майно не скасований, не припинений, право постійного користування, позивача на нерухоме майно не припинене. Тому він має переважне право на укладення договору оренди земельної ділянки. Позивачу стало відомо, що [PERSON] , па підставі рішення Чернівецької міської ради від 26.09.2019 року № 1865 було передано на підставі договору оренди земельну ділянку на якій розташоване нерухоме майно. На підставі цього рішення між ЧМР та [PERSON] , укладено договір оренди землі від 12.11.2019 №11172 терміном до 12.11.2024 року. У відповідності до п. 72 рішення Чернівецької міської ради від 26.09.2019 року №1214 визнано таким, що втратив чинність пункт 4 додатка 3 до Рішення виконавчого комітету міської ради від 17.07.2021 року №594 «Про надання в користування і передачу у приватну власність земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками та внесення змін в раніше прийняті рішення» в частині надання [PERSON] , земельної ділянки за адресою: , площею 0.0455 га.. для обслуговування пункту склотари в постійне користування та визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею від 10.12.2001, виданий [PERSON] , у зв`язку із переходом права власності на нерухоме майно до [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником нежитлової будівлі, загальною площею 277,95 м.кв. є [PERSON] Земельна ділянка, на якій розташовано вищезазначене майно є власністю територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради та відповідно до договору оренди від 12.11.2019 року №11172 передана [PERSON] , у оренду. Відповідно п.72 Рішення Чернівецької міської ради від 16.04.2018 року № 1214 визнано таким, що втратив чинність п.4 додатка 3 до рішення виконавчого комітету міської ради від 17.07.2001 року № 594/15 « Про надання в користування і передачу у приватну власність земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками та внесення змін в раніше прийняті рішення» в частині надання [PERSON] земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , площею 0,0455 га для обслуговування пункту склотари в постійне користування та визнання таким, що втратив чинність, державний акт на право постійного користування землею від 10.12.2001 року №2124, виданий [PERSON] , у зв`язку із переходом права власності на нерухоме майно до [PERSON] . Як вбачається із Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 508/13 від 05.11.2002 року, витягу з рішення Чернівецької міської ради від 13.06.2006 року № 134/3, позивачу було дозволено здійснення будівництво будівлі оздоровчого комплексу на земельній ділянці по [ADDRESS] . Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою на якій збудовано нерухоме майно не скасований, не припинений, право постійного користування позивача на нерухоме майно не припинене. У відповідності до ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, закріплених у законодавстві. Відповідно до статті 116 Земельного Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (частина перша); Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації частина перша статті 125 Кодексу. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з частинами першою-п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 01.07.2022 року Позивач звернувся до виконавчого комітету Чернівецької міської ради з метою укладання договору оренди земельної ділянки, оскільки має діючий акт про право постійного користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 7310136300:08:001:0213). Листом № К-2186/0-24/01 від 12.07.2022 року, позивача було повідомлено про те, що на підставі рішення Чернівецької міської ради від 26.09.2019 року № 1865 між Чернівецькою міською радою та [PERSON] укладено договір оренди землі від 12.11.2019 р. № 11172 терміном до 12.11.2024 року. Згідно з частиною першою\~статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої\~ статті 4\~ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч.1\~ст.15 ЦК України\~ встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен встановити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згідно рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року у справі № 1- 9/2009 за позовом Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частини першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасувати свої попередні рішення, вносити зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правові відносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Таким чином, позивач лише у силу положень 141 Земельного кодексу України міг бути позбавлений права користування земельною ділянкою та виключно згідно підстав зазначених у цій статті. Оскільки [PERSON] є фактичним власником земельної ділянки, оскільки виданий йому державний акт на право постійного користування земельною ділянкою не втратив чинність та не був визнаний судом недійсним, а також він має переважне право на укладання договору оренди земельної ділянки, способом захисту інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб та відновлення існування становища, що існувало до порушення ( п.4, п.10 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина третя статті 16 ЦК України). Право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Власний інтерес заінтересованої особи полягає у тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Позивач обґрунтовує своє порушене право ще й тим, що, на його думку, він став співвласником спірного нежитлового приміщення, так як здійснював до нього суттєву добудову, внаслідок чого воно збільшилося з 277.95 кв.м до 455 кв. м. З огляду на наведене, у правовідносинах, що склалися, суд вбачає порушеного права позивача [PERSON] , оскільки позивач є фактичним власником земельної ділянки, оскільки виданий йому державний акт на право постійного користування земельною ділянкою не втратив чинність та не був визнаний судом недійсним. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved