Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

19 січня 2024 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з: 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,0648 га, кадастровий номер 3510300000:02:046:0003, розташованої за адресою [ADDRESS] . Дана земельна ділянка належить [PERSON] на праві особистої приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 096629, від 14.04.2008 року. 01.04.2011 [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] 09.08.2023 року державним нотаріусом позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . Однак, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, за даною адресою, нотаріус відмовила, видавши постанову про відмову у вчиненні нотаріально дії № 1202/02-31 від 09.08.2023 року та рекомендовано звернутись до суду. Підставою для відмови державним нотаріусом Півняк Н.С. зазначено розбіжність в адресі та невідповідність часток, що унеможливлює встановити належність та підтвердити право власності на земельну ділянку, а саме те, що 1/2 частка житлового будинку № 166 з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, в [ADDRESS] , а адреса на якій розміщена 1/2 частка цього будинку відповідно до Відомостей про земельну ділянку перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру зазначених в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка передана у власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 096629. Причина в тому що, даний житловий будинок [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності і поділений в натурі. Присадибна земельна ділянка під будинком складає 0,1279 га. І при не зрозумілих обставинах, у 2004 році співвласник [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0,0631 га за адресою [ADDRESS] , а в 2007 році [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0,0648 га за адресою [ADDRESS] , що є невідповідністю діючому на даний час законодавству. Ухвалою судді від 23.01.2024 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Ухвалою суду від 18.03.2024 підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.05.2007 року, [PERSON] успадкувала після [PERSON] померлого [INFO] , права на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] (а.с.12). Згідно з копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 096629, [PERSON] належить земельна ділянка площею 647,79 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , цільова призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с.13). Згідно з копією Заповіту від 01.04.2011, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати права заповіла [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] успадкувала після [PERSON] , померлої [INFO] , право на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] (а.с.15-16). Згідно з копією повідомлення ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 30.05.2023, [PERSON] повідомлено, що відповідно до Переліку об`єктів будівництва та об`єктів нерухомого майна, яким не присвоюється адреса об`єкта будівництва, об`єкта нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.06.2019 № 137 земельним ділянкам адреси не присвоюються. А статтею 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що ідентифікатором земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є її кадастровий номер (а.с.20-21). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 082456, [PERSON] , належить земельна ділянка площею 630,98 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , цільова призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с.22). Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.08.2023, державний нотаріус Першої Олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Півняк Н.С. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3510300000:02:046:0003, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0648 га, що належала померлій [INFO] - [PERSON] (а.с.23). Також судом досліджено копію спадкової справи №56/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , згідно якої [PERSON] вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також відсутні інші спадкоємці (а.с.36-71). У листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Крім того, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу судів на те, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.1 ст.328 ЦК України). Відповідно до пункту «г» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, №2768-ІІІ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У пункті «а» статті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначається, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що згідно з частиною першою статей 81, 82 ЗК України право власності на земельну ділянку набувають громадяни України та юридичні особи, створені громадянами або юридичними особами України. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування. Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд з метою захисту майнових прав [PERSON] приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved