Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 11.03.2024 року [PERSON] звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір позики згідно з яким вона передала відповідачу в борг грошові кошти в сумі 4 500,00 доларів США. [PERSON] зобов`язалася повернути отримані за договором позики кошти до 10.01.2024 року. Зазначені обставини підтверджуються власноруч написаною відповідачем розпискою від 03.01.2024 року. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала в повному обсязі і борг повернула частково в сумі 1500 доларів США, у зв`язку із чим позивач просила стягнути з неї 3000 доларів США, що по курсу Національного банку України на момент подання позову становить 114\~420 грн., також просить стягнути судовий збір. ІІ. Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач 10.04.2024 року до суду надала заяву про зменшення позовних вимог, оскільки відповідач 19.01.2024 року повернула в рахунок погашення заборгованості 3000 грн, що по курсу НБУ станом на вказану дату становить 80 доларів США, тому сума боргу яка підлягає стягненню з відповідача становить 2920 доларів США, що курсу НБУ на момент подання цієї заяви становить 113\~845 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати без її участі, позов підтримує, просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася про день та час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористалася. На офіційну електронну адресу суду від імені [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному з 20.05.2024 року та окремим листом того ж дня на електронну адресу суду від [PERSON] була надіслана фотокопія підпису особи. Так відповідно до ч.1ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронні довірчі послуги», однак, як вбачається із заяви [PERSON] , така не містить засвідчення за допомогою ЕЦП, а тому суд не може брати її до уваги. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів неможливості її прибуття до суду 22.05.2024, оскільки згідно акту Тисменицького районного суду за №6 від 22.05.2024 року вбачається, що медичний висновок про непрацездатність серед додатків до заяви відсутній. ІІІ.\~Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 13.03.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 10.04.2024 року прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 22.05.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позикодавець передає відповідачу безвідсоткову позику в сумі 4 500 доларів США готівкою, а позичальник зобов`язується повернути отриману суму в строк не пізніше 10.01.2024 року. Факт передачі зазначеної суми відповідачу засвідчується розпискою (а.с.29-30). Відповідно до розписки від 03.01.2024 року [PERSON] згідно договору позики в присутності свідків отримала в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 4500 доларів США (а.с.28). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договору, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до договору позики та розписки позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були. Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. З огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши думку сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне. Враховуючи положення законодавства, а також зважаючи на те, що відповідач повернув 1500 доларів США та 3000 грн. позивачу, що по курсу НБУ станом на 10.04.2024 року становить 80 доларів США, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики підлягають до задоволення, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу у розмірі 2 920 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на день складення позовної заяви становить 113 845 грн. 54 коп. VІІ. Судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved