Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 04 листопада 1999 року між її дідусем [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] на Універсальній товарній біржі "Виконт-Т" укладено Договір № 5-29 купівлі - продажу цілого житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] вказувала на те, що вона є спадкоємицею [PERSON] за заповітом; після того, як вона звернулася до нотаріуса з питанням оформлення свого спадкового права, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок і земельну ділянку, у зв`язку з тим, що Договір № 5-29 купівлі - продажу нерухомого майна від 04 листопада 1999 року, укладений та зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Виконт - Т», не був посвідчений нотаріально, а земельна ділянка за померлим не зареєстрована. Оскільки у позивача відсутня можливість вирішення спору у позасудовому порядку, він просив суд визнати договір купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований 04 листопада 1999 року на Універсальній товарній біржі «Виконт - Т», укладений між [PERSON] і [PERSON] , дійсним. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. До участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Універсальну товарну біржу "Виконт-Т". У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 29 квітня 2024 року подала на адресу суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити; розглядати справу позивач просила за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин; відзив не подала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Універсальної товарної біржі "Виконт-Т", належним чином повідомленої про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідив матеріали справи і встановив таке: 04 листопада 1999 року між [PERSON] і [PERSON] укладено Договір купівлі - продажу. Вказаний вище Договір купівлі - продажу укладений на Універсальній товарній біржі "Виконт-Т" та зареєстрований у "Журналі реєстрації біржових угод" за № 5-29, без подальшого нотаріального посвідчення, про що зазначено в договорі (а. с. 17 і на звороті). З копії реєстраційного посвідчення слідує, що 02 лютого 2000 року на підставі Договору купівлі - продажу № 5-29 від 04 листопада 1999 року за [PERSON] у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації зареєстроване право власності за реєстровим № 188 на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] (а. с. 17 А). [PERSON] помер [INFO] у віці 77 років у місті Миколаєві, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 13). Позивач [PERSON] , яка 27 січня 2021 року змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] , укладаючи шлюб із [PERSON] , що підверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, який був складений [INFO] у селі Кир`яківка, Миколаївського району Миколаївської області та посвідчений секретарем виконкому Кир`яківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 12, 15). З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65147164 від 11 червня 2021 року, доданої позивачем до позовної заяви, слідує, що 11 червня 2021 року Четвертою миколаївською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 90/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 14). Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , що підверджується копією спадкової справи № 90/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , що надійшла на адресу суду 15 травня 2024 року від Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, на запит суду від 08 травня 2024 року. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про товарну біржу" (далі - Закон) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Відповідно до ст. 2 Закону Товарна біржа здійснює свою діяльність за принципами: рівноправності учасників біржових торгів; застосування вільних (ринкових) цін; публічного проведення біржових торгів. Згідно з положеннями ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки спірні правовідносини між спадкодавцем позивача [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] виникли 04 листопада 1999 року, для їх врегулювання застосуванню підлягає Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), чинного на момент виникнення правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі - продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі - продажу, зареєстрованих на біржі. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України 2004 року, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. [PERSON] і [PERSON] при укладенні договору, дійшли взаємної згоди за всіма його істотними умовами і виконали свої зобов`язання, що підтверджується укладеним в письмовій формі договором купівлі - продажу нерухомого майна. Обставин, що спростовують цей факт у судовому засіданні не виявлено. Враховуючи викладене вище, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах справи міститься квитанція № 32528798800007503625 від 09 серпня 2023 року про сплату позивачем судового збору у розмірі 2147 грн. 20 коп., за подання до суду позовної заяви (а. с. 26). Відповідно до п.п. 2) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день звернення позивача до суду, становила 1073 грн. 60 коп. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., сплачений позивачем при поданні позову.

Outcome: approved