Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

У грудні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позову вказувала, що перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2023 року розірвано. Від даного шлюбу має спільну із відповідачем малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . При цьому, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 3 травня 2023 року з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини стягнуто аліменти в розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, відповідач нерегулярно сплачує аліменти на утримання доньки й відповідно ухиляється від її матеріального забезпечення. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на їх матеріальному утриманні, однак матеріальне забезпечення вона позбавлена можливості самостійно утримувати доньку та повністю забезпечувати її усіх необхідним, у тому числі нести витрати на лікування дитини, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку. Також вказувала, що їх донька постійно хворіє та у зв`язку із хворобою потребує додаткових витрат на лікування. Зокрема, у зв`язку із лікуванням зубів та ГРВІ і бронхіту на ліки та інші послуги нею було витрачено 19500 грн., що підтверджується відповідними виписками та чеками. Посилаючись на вказане, просила суд позов задовольнити та стягнути на її користь з відповідача одноразово 19500 грн. додаткових витрат на утримання дитини. Відповідач, не погоджуючись із поданим позовом направив на адресу суду відзив, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю. При цьому, у поданому відзиві вказував, що позивачкою не надано доказів на підтвердження понесення нею додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 19 500 грн., які зокрема пов`язані із лікування зубів. Також вказував, що дитині дійсно лікували зуби, однак лікування було проведено у Міській дитячій клінічній лікарні у хірургічному відділенні та було проведено безкоштовно, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 9921 й відповідно потреба в повторному лікування тих самих зубів позивачкою не доведена. Також просив врахувати й те, що на його утриманні перебуває дитина-інвалід від першого шлюбу, на утримання якого він сплачує аліменти згідно договору про сплату аліментів. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила про його задоволення. При цьому, суду пояснила, що відповідач нерегулярно сплачує аліменти на утримання доньки й відповідно належної участі в утриманні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Крім того зазначала, їх спільна дочка за станом здоров`я потребує дорого вартісного лікування, пов`язаного із наданням стоматологічних послуг, які в державній медичній установі не надаються та попередня вартість цих послуг згідно розрахунку Центру сімейної стоматології « І-dent » становить16 300 грн. Також вказувала, що з листопада по грудень 2023 року їх спільна дочка перебувала на лікуванні у зв`язку із гострим отитом та бронхітом та через дане захворювання нею були понесені додаткові витрати на її лікування. Вважає, що вказані нею витрати є додатковими та повинні бути стягнуті саме із відповідача як батька дитини, оскільки вона через скрутне матеріальне становище не здатна нести ці витрати самостійно. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав поданий відповідачем відзив та просив в задоволенні позову відмовити, вказуючи на не доведення позивачкою своїх вимог в частині необхідності стягнення додаткових витрат на стоматологічне лікування дитини. Крім того, вказав, що у грудні 2023 року дитина перебувала на лікуванні в Міській дитячій клінічній лікарні у хірургічному відділенні, де їй було проведено безкоштовне лікування зубів та була виписана у зв`язку із одужанням. Будь-яких рекомендацій щодо необхідності подальшого протезування, у тому числі встановлення коронок на проліковані зуби, лікарем при виписці надані не були, а тому вважає, що потреба в повторному лікування тих самих зубів позивачкою не доведена. Заслухавши пояснення сторін, а також дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що з 29 жовтня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2023 року розірвано (а.с. 7-8). Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , в якому вказані батьками дитини [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 9 ). Крім того, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 3 травня 2023 року з відповідача на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Згідно довідки міської дитячої поліклініки, [PERSON] , 5 лютого 2021 року у період з 1 листопада 2023 року по 1 грудня 2023 року хворіла гострим трахебронхітом та двобічним гострим середнім отитом ( а.с. 14). Як зазначає позивачка у зв`язку із даними захворюваннями нею додатково були понесені витрати на придбання ліків та інших товарів на значну суму, що підтверджується копіями квитанцій ( а.с. 11-12). Крім того, звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] просила також стягнути з відповідача 16 300 грн. як додаткові витрати, які вона має понести у зв`язку із проведенням стоматологічного лікування дочки. Зокрема, згідно наданого позивачкою плану лікування в умовах медикаментозного сну, наданого Центром сімейної стоматології «І-dent» вартість лікування дитини становить 16 300 грн. ( а.с. 15-16). При цьому, з даного плану лікування убачається, що дитині необхідно провести лікування глибокого карієсу 84 та 74 зубів, а також 52, 51, 61 та 62 зубів, яке буде проводиться під загальним наркозом. Так, положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Так, позивачкою надані медичні документи, що підтверджують перебування дитини у період з листопада по грудень 2023 року на лікуванні у зв`язку із гострим трахебронхітом та двобічним гострим середнім отитом ( а.с. 14). Разом з тим, в даній довідці зазначено лише про встановлений діагноз захворювання й відповідно відомості про те, що ці захворювання є хронічними відсутні, як й відсутні дані щодо рекомендацій лікарів щодо лікування даних хвороб. Також позивачкою не надано суду й рецептів на придбання ліків згідно квитанцій які наявні в матеріалах справи та які б підтверджували, що дані ліки придбавалися саме у зв`язку із необхідністю проведення лікування даних захворювань. На підтвердження необхідності понесення додаткових витрати позивачкою також надано план лікування дитини в умовах медикаментозного сну, наданого Центром сімейної стоматології «І-dent» вартість лікування дитини становить 16 300 грн. ( а.с. 15-16). Разом з цим, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 9921 КНП «Міська дитяча клінічна лікарня», [PERSON] у період з 14 листопада 2023 року по 15 листопада 2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні закладу із діагнозом гострий дифузний пульпіт та хронічний карієс та їй було проведено лікування під наркозом зубів,у тому числі 74,84, 51, 52, 61, 62 зубів ( а.с. 57). Також, з даної виписка убачається, що [PERSON] була виписана з одужанням та надані рекомендації: дотримання гігієни ротової порожнини. Нагляд у сімейного лікаря за місцем проживання . При цьому, дана медична виписка не містить рекомендацій щодо необхідності подальшого медичного лікування зубів та встановлення коронок й відповідно позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження необхідності проведення повторного лікування зубів, які вже були проліковані згідно медичної карти стаціонарного хворого, а також відповідних рекомендацій лікарів щодо необхідності встановлення дитині коронок, у тому числі необхідності проведення лікування згідно наданого плану лікування дитини в умовах медикаментозного сну, наданого Центром сімейної стоматології «І-dent». Надані ж позивачкою відомості з Інтернет ресурсів щодо інформації про показання, за наявності яких рекомендовано встановлення дітям коронок на молочних зубах, а також довідка, оформлена на клаптику паперу, в якій вказано, що дитина потребує сонації не є належним доказом на підтвердження дійсної необхідності проведення дитині такого лікування та не може розцінюватися судом як відповідна рекомендація лікаря, оскільки вказана довідка не містить даних про лікаря, не містить печаток, а інформація з Інтернету є лише загальним інформативним джерелом. Таким чином, з наданих позивачем доказів не можливо достовірно встановити, що стоматологічні захворювання дитини тягнуть за собою необхідність лікування шляхом встановлення коронок на молочних зубах та за рекомендацією лікарів таке лікування дійсно потребує малолітня [PERSON] . Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин відсутні підстави для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в зв`язку їх необґрунтованістю. При цьому слід зазначити, що позивачка не позбавлена права звернення до суду з аналогічним позовом з додаткових витрат на лікування дитини за наявності належних доказів на підтвердження необхідності певного лікування дитини та наявності належних рекомендацій лікарів.

Outcome: dismissed