Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 березня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Підставою звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів стало те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, яка перебуває на повному її утриманні. Ухвалою від 25 березня 2024 року суд відкрив провадження у справі. 08 квітня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому вказано, що відповідач не відмовляється від сплати аліментів, але вважає його дещо завищеним. Враховуючи нестабільний і не постійний дохід відповідача, вважає що зможе сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. Окрім того, не відмовляється, за потреби сплачувати додаткові витрати на утримання дитини. 27 травня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказала, що для забезпечення належного рівня життя дитини, придбання продуктів харчування, одягу, розвиваючих іграшок, предметів першої необхідності, підтримання її фізичного, інтелектуального, культурного розвитку необхідно стягнути з відповідача аліменти саме в розмірі 800 грн щомісячно. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, але від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог в сумі 2000 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , Тисменицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 11 серпня 2018 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 22. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с.7). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 червня 2019 року, актовий запис №8 (а.с. 10) - [PERSON] народилась [INFO] , а її батьком записаний [PERSON] . Позивачем також подано до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву про розірвання шлюбу з відповідачем (а.с.8-9). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В силу частини 1 статті 3, частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років становить 2 563 грн. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком до 6 років. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в позовній заяві розмір аліментів в сумі 8000 грн щомісячно обґрунтовується тим, що відповідач працює за кордоном та має змогу сплачувати такий розмір аліментів. Проте жодних доказів на підтвердження викладених обставин позивачем не було надано. Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти стягнення аліментів в розмірі яких просить позивач, у відзиві на позов вказав, що має нестабільний і мінливий дохід, але, так само, жодних доказів на підтвердження не надав. Відхиляючи доводи відповідача, суд зауважує, що тимчасове нестабільне фінансове та матеріальне забезпечення відповідача не може свідчити про відсутність можливості надання утримання дитини та про його матеріальний стан (матеріальну забезпеченість) взагалі. Посилання відповідача на те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі більше 2000 грн, суд вважає не прийнятними з огляду на його, відповідача, здоровий фізичний стан, відсутність обмежень у виборі роботи з гідним рівнем заробітної плати та працевлаштуванням. Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази перебування інших осіб на його утриманні, а також понесення ним витрат на утримання дитини. Отже, доводи відповідача щодо неспроможності сплачувати аліменти на утримання дитини, суд вважає не прийнятними, оскільки забезпечення належного рівня життя дитини є обов`язком батька. Таким чином, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, що дає йому можливість матеріально утримувати дитину на рівні, вищому від половини прожиткового мінімуму. Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною та такою, де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко недостатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, суд вважає, що необхідні витрати позивачки на утримання дитини є вищими, ніж вона їх може забезпечити (харчування, забезпечення одягом, житлом, лікуванням, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку). Виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, розмір аліментів в сумі 5000 грн. сприятиме гармонійному, фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Також, аліменти у зазначеному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини тощо та їх розмір не буде надто обтяжливим для відповідача. Відтак, суд вважає, що, виходячи із закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, приходить до висновку про чаткове задоволення позову. Виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, слід визначити розмір аліментів в сумі 5000 грн. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial