Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 26.01.2024 року надійшла позовна заява , яка подана адвокатом Бондаренко С.Г. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним проступком. Позовні вимоги обгрунтована тим, що згідно вироку від 09.06.2023 року [PERSON] був засуджений за ч.2 ст. 125 КК України за вчинення відносно потерпілої [PERSON] кримінального проступку у вигляді спричинення легких тілесних ушкоджень. Внаслідок скоєння вказаного проступку відповідачем була завдані позивачці матеріальна шкода у вигляді витрат на лікування у розмірі 3\~072 грн. та моральної шкоди, яка оцінена позивачкою у 20\~000 гривень. Вказані позовні вимоги були підтримані у судовому засіданні представником позивача. За адресою зареєстрованого місця проживання відповідача , останній викликався до судового засідання , однак, до засідань не з`являвся та заяв і клопотань не надав, внаслідок чого судом було ухвалено про розгляд справи у порядку заочного розгляду справи . Як встановлено судом 09.06.2023 року вироком Київського районного суду м.Одеси у справі № 947/17915/23 [PERSON] був засуджений за ст.125 ч.2 КК України, та йому було обране покарання у вигляді одного року обмеження волі. Вироком було встановлено, що 1.05.2023 року о 23 годині 50 хв. [PERSON] знаходячись у загальній кухні комунального житлового будинку, розташованого за адресою; [ADDRESS] , діючи навмисно в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті неприязних стосунків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , позивачці у справі. Так, він схопив дерев`яний табурет, та умисно наніс їй декілька ударів по голові та кінцівкам, чим спричинив позивачці тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забійні рани у тім`яний ділянці справа, у потиличній ділянці по центру, синець та садна на правому плечі, поверхневі рани на лівому плечі, на правому та лівому передпліччі, на лівому стегні, в ділянці правого колінного суглобу, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я . Таким чином, відповідач вчинив відносно позивачки кримінальний проступок, передбачений Ч.2 ст.125 КК України ( а/с 5). Відповідно довідки №118/ф7 від 14.07.2023 року позивачка є студенткою 1 курсу заочної форми навчання ОНТУ, факультету Економіки, бізнесу і контролю.(а/с 8) Відповідно довідки-виклику №48 від 26.04.2023 з 11 травня по 27 травня 2023 року мала давати іспити на сесії у навчальному закладі.(а/с 9) Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №1338 від 05.2023 року позивачка поступила на стаціонарне лікування зі струсом головного мозку та ран волосистої частини голови до Одеської клінічної лікарні залізничного транспорту де знаходилась на лікуванні до 11.05.2023 року.(а/с 10). Згідно епікризу після стаціонарного лікування позивачка мала проходити амбулаторне лікування та реабілітацію. Витрати на лікування відповідно до квитанцій, склали 3072 гр.( а/с 26) Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із стягненням матеріальної та моральної шкоди врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ). Відповідно до частин першої, сьомої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~ \~ \~ \~^ Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Положеннями ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Системне тлумачення норм кримінального процесуального та цивільного законодавства України свідчить про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Така позиція колегії суддів узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, зазначеною у постановах від 04 листопада 2021 року у справі № 205/3109/20 (провадження № 51-3752км21), від 27 жовтня 2022 року у справі № 200/1437/18 (провадження № 51-2280км22), від 01 листопада 2022 року у справі № 748/356/19 (провадження № 51-1402км22), від 15 листопада 2022 року у справі № 635/6067/19 (провадження № 51-306км22), від 12 січня 2023 року у справі № 554/8829/19 (провадження № 51-2208км22) та від 16 лютого 2023 року у справі № 289/1825/19 (провадження № 51-94км22). Таким чином судом встановлено, що саме внаслідок кримінального проступку , який було скоєно саме [PERSON] ( підтверджується вироком суду ) позивачу ( потерпілої по кримінальної справі ) було заподіяно матеріальну шкоду, яку суд вважає доведеною у розмірі 3\~072,00 грн., внаслідок необхідності придбати ліки у період амбулаторного лікування та моральна шкода, яка вважається судом безумовно встановленою внаслідок самого факту спричинення тілесних ушкоджень. При розгляд справи суд враховує як сам факт заподіяння моральної шкоди так і факт необхідності амбулаторного лікування і реабілітації під час проведення сесії , та приходить до висновку що критеріям розумності і справедливості буде відповідати розмір моральної шкоди у сумі 10\~000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial