Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Короткий виклад обставин справи. [PERSON] , 13.03.2024 року (вх.\~№ 6342) звернулась у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою у якій просить суд оголосити [PERSON] [INFO] померлим. Заява обґрунтована, зокрема тим, що [PERSON] , [INFO] перебував з [PERSON] у шлюбі з 18.10.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення любу від 18.10.1995 року серії [NUMBER] . Також зазначає, що її чоловік 27.06.2020 року вийшов з дому та по даний час не повернувся. У зв`язку із зникненням чоловіка остання цього дня звернулась до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, слідчим якого 28.06.2020 року за фактом зникнення [PERSON] розпочато кримінальне провадження № 12020140060001393 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. З часу звернення заявником до правоохоронних органів та по даний час [PERSON] за адресою проживання не з`являвся, на зв`язок із останньою чи правоохоронними органами не виходив, жодних відомостей про його місцеперебування ні [PERSON] , ні знайомим їй особам не надходило, правоохоронцями місце перебування останнього не встановлено. Окрім цього зазначає, оголошення [PERSON] померлим є необхідним для розірвання шлюбу та вступу у спадщину його спадкоємців. За таких обставин остання була вимушена звернутись до суду із даною заявою. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І. (а.с 10). Протоколом попереднього відбору присяжних від 13.03.2024 року та протоколом автоматичного визначення присяжних від 13.03.2024 року, у справі визначено присяжних Опалінську О. І. та [PERSON] (а.с. 11-12). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі (а.с. 14-15). Позиція сторін по справі. Заявник у судовому засіданні зазначила, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити таку у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явились, однак 19.04.2024 року (вх.\~№ 9840) подали письмову заяву у якій вимоги вказаної заяви підтримали, просили проводити розгляд такої за їх відсутності. Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Заслухавши пояснення учасників справи, а також показання свідка, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлені судом фактичні обставини справи. Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.10.1995 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] перебував з [PERSON] у шлюбі з 18.10.1995 року (а.с. 5). Відповідно до копії відповіді слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Робак І. А. від 27.02.2024 року вбачається, що у провадженні СВ відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області за процесуального керівництва Франківської окружної прокуратури м. Львова знаходяться матеріали кримінального провадження № 12020140060001393 від 28.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. На даний час по вищевказаному кримінальному провадженню досудове розслідування триває, оскільки місцезнаходження [PERSON] невідоме по теперішній час, проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії з метою встановлення усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. (а.с. 8). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Матеріалами справи підтверджується, що місце знаходження [PERSON] невідоме, він не виходить на зв`язок з рідними, а отже ймовірно є особою, що померла, але юридично це не оформлено. Висновки суду. Суд звертає увагу на те, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Так, у рішенні «Bellet\~v.\~France»\~(«Белле\~проти Франції») від 04.12.1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду висловленою у постанові № 733/324/21 від 15.09.2021 року. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме, з метою реалізації спадкового права. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявниками у заяві та в судовому засіданні. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою і підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Судові витрати по справі. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved