Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

11.03.2024 [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] в с. Коричинці, Деражнянського району Хмельницької області померла його мати [PERSON] , місце проживання матері на день смерті було зареєстровано по [ADDRESS] . На день смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначив, що пропустив строк для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом, оскільки не знав про наявність заповіту, який мати зробила на його ім`я. Про заповіт позивачеві стало відомо лише нещодавно від нотаріуса. Мати проживала більше трьох років в одному будинку із дочкою позивача, своєю онукою, до дня своєї смерті в с. Коричинці, Деражнянського району Хмельницької області. Усі документи зберігались у матері позивача і йому не було відомо про існування заповіту. Раніше у них була розмова, щоб дочка позивача оформила спадщину після смерті бабусі, однак вона відмовилась. У зв`язку з цим просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Представник відповідача Копайгородської селищної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника Копайгородської селищної ради надійшла заява з проханням розгляд справи проводити без участі представників селищної ради, позов визнає повністю. Заслухавши учасників розгляду, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі обставини. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.10.1978 Ялтушківською сільською радою Барського району Вінницької області. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Коричинці, Деражнянського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 04.11.2016 Виконавчим комітетом Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. За даними довідки, виданої виконавчим комітетом Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області № 805 від 07.11.2016, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала без реєстрації по [ADDRESS] . За даними довідки, виданої виконавчим комітетом Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області № 569 від 06.12.2023, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав. [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,4700 га, розташована на території Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області, кадастровий номер 0520255300010020138, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 778513, земельна ділянка площею 0,7943 га, розташована на території Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області, кадастровий номер 0520255300010020137, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 778512, земельна ділянка площею 1,4694 га, розташована на території Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області, кадастровий номер 0520255300010030152, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 777628. Відповідно до заповіту від 21.09.2016, зареєстрованого в реєстрі за №12, [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті, все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] , [INFO] . З даних листа завідувача Барської державної нотаріальної контори від 09.05.2024 №96/01-16 можна дійти висновку, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Статтею 1216\~ЦК\~України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217\~ЦК\~України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з\~нормами\~статті\~1223\~Цивільного\~кодексу\~України (далі\~\~ЦК\~України)\~право\~на\~спадкування мають\~особи,\~визначені\~у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього\~Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування (частина 1, 2 статті 1235 ЦК України). Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Водночас, його мати особисто за життя розпорядилася своїм майном на випадок своєї смерті, призначивши своїм спадкоємцем [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини закінчився 03.05.2017. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК\~України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Вирішуючи питання поважності причин пропущення строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічні правові\~висновки викладені\~у постанові\~Верховного Суду\~від 17.10.2018\~у справі\~№ 681/203/17-ц. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Зважаючи на те, що позивач не знав про наявність заповіту, та після того, як дізнався про нього, відразу звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто проявив інтерес до спадкового майна, однак зазначені ним життєві обставини позбавили його можливості звернутись із заявою до нотаріуса у встановлений законом строк. Доводи позивача відповідачем не спростовані, доказів протилежного не подано, що є процесуальним обов`язком відповідача. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Відтак, за встановлених обставин цієї справи позбавлення позивача права на отримання спадкового майна, яке заповіла йому мати за життя у встановленому законом порядку, суперечитиме фундаментальному принципу спадкового права і становитиме непропорційне втручання у його право власності, оскільки судом не встановлено жодної нагальної суспільної потреби для позбавлення позивача права власності на спадкове майно. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити і визначити позивачу додатковий строк 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері.

Outcome: approved