Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Мурашко Л.О., [PERSON] відповідно до якого просить суд встановити факт не проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини та визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. До складу спадщини входить 1\\6 частка квартири за адресою [ADDRESS] та автомобіль марки HYUNDAI реєстраційний [NUMBER] . Позивач, як спадкоємиця першої черги, з метою реалізації свого права на спадкування, звернулася до нотаріуса. 14 серпня 2023 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Мурашко Л.О. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1\\12 частку квартири [ADDRESS] , тобто на 1\\2 частку належного [PERSON] (померлому [INFO] ) майна.У листі від 13.11.2023 №181\\02-16 нотаріусом було надано роз`яснення, що на час відкриття спадщини згідно Довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні м. Рівне, виданої Департаментом цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради від 12 червня 2023 року № 11691 разом із спадкодавцем були зареєстровані дві особи: [PERSON] та [PERSON] , яка теж є спадкоємицею. Також позивач вказує, що [PERSON] тривалий час за місцем реєстрації не проживає. Похованням [PERSON] займалася позивач одноособово. [PERSON] не була присутня на похороні [PERSON] .Відтак, вважає, встановленню підлягає факт не проживання [PERSON] за адресою реєстрації на момент смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Також позивач зауважує, на той факт, що [PERSON] не проживала на момент смерті з [PERSON] , у визначений законодавством України 6-ти місячний строк з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до органів нотаріату не зверталася, вважає, що вона є такою, що не прийняла спадщину. Також, вказує, що вона - [PERSON] , спадщину після смерті свого чоловіка прийняла, проте, зважаючи на той факт, що за адресою [ADDRESS] була зареєстрована, проте не проживала її дочка [PERSON] , позивач була позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину ще на 1\\12 частку квартири [ADDRESS] , тобто ще на 1\\2 частку належного [PERSON] (померлому [INFO] ) майна. Хоча, зважаючи на те, що [PERSON] не було подано до нотаріальних органів заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадщина після смерті її чоловіка, померлого [INFO] була прийнята нею одноособово. Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі №569/22981/23. Ухвалою суду від 31 січня 2024 року постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження у цивільній справі№569/22981/23. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року витребувано шляхом отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року підготовче провадженняу справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 28 березня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Кобилянська О.О. не з`явились, адвокат надала заяву про розгляд справи без їх участі, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду даної цивільної справи. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що відповідач відзив не подав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. Родинні відносини позивача [PERSON] із померлим [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 14 серпня 2023 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Мурашко Людмилою Олександрівною, де зазначено, що позивач є дружиною спадкодавця та копією паспорта позивача серії [NUMBER] , що виданий 23 жовтня 2007 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, у якому на сторінці 10 міститься запис про зареєстрований 23 серпня 1985 року шлюб. Факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.08.2022 р. [PERSON] , належала 1\\6 частка квартири за адресою [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 19.07.1993 р. та Адресною карткою від 30.11.2020 №53258 та автомобіль марки HYUNDAI реєстраційний № [NUMBER] , що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20.05.2006 серії [NUMBER] . 13.11.2023 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Мурашко Л.О. листом вих.№181/02-16 було повідомлено позивача про те, що на момент смерті разом із померлим також була зареєстрована [PERSON] , яка є спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до положень ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3, 5 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] на день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою спадкодавця, а саме: [ADDRESS] . Відповідно до статті 2\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою статті 29\~ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1168\~ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. В Постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 569/15147/17 викладено наступний правовий висновок: Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Окрім того, у вищевказаній постанові Верховний Суд зазначив, що державна реєстрація у квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання спадкоємця на момент смерті спадкодавця за цією адресою реєстрації. Державна реєстрація відповідача [PERSON] квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті [PERSON] за адресою реєстрації. Судом досліджено копію Акту про непроживання особи за місцем реєстрації у м. Рівне від 25.02.2022, підписаний [PERSON] , підпис якої засвідчено Директором УК «Житло сервіс Рівне». Відповідно до Акту [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] засвідчила, що [PERSON] з 2006 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Акту про непроживання особи за місцем реєстрації у м. Рівне від 13.05.2022, підписаний [PERSON] , підпис якої засвідчено Директором УК «Житло сервіс Рівне», [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] засвідчила, що [PERSON] починаючи з 2006 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Акту про непроживання особи за місцем реєстрації у м. Рівне від 15.09.2022, підписаний [PERSON] , підпис якої засвідчено Директором УК «Житло сервіс Рівне», [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] засвідчила, що [PERSON] починаючи з 2006 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Акту про непроживання особи за місцем реєстрації у м. Рівне від 15.04.2023, підписаний [PERSON] , підпис якої засвідчено Директором УК «Житло сервіс Рівне», [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] засвідчила, що [PERSON] починаючи з 2006 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Акту про непроживання особи за місцем реєстрації у м. Рівне від 23.09.2023, що підписаний [PERSON] , підпис якої засвідчено Директором УК «Житло сервіс Рівне», [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] засвідчила, що [PERSON] починаючи з 2006 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Акту про непроживання особи за місцем реєстрації у м. Рівне від 10.07.2023, підписаний [PERSON] , підпис якої засвідчено Директором УК «Житло сервіс Рівне», [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] засвідчила, що [PERSON] починаючи з 2006 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Акту про непроживання особи за місцем реєстрації у м. Рівне від 25.10.2023, підписаний [PERSON] , підпис якого засвідчено Директором УК «Житло сервіс Рівне», [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] засвідчив, що [PERSON] починаючи з 2006 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Дослідженими судом доказами підтверджено факт постійного не проживання [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) за місцем своєї реєстрації станом на 25.08.2022 р., на день смерті спадкодавця [PERSON] . Також суд враховує ту обставину, що відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала, тому остання не може вважатися такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом абозагальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи інтересів. Беручи до уваги небажання відповідача приймати спадщину, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] , що не суперечить закону та не порушує її прав, а також прав, свобод та інтересів інших осіб, суд, за наявності для того законних підстав, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved