Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву від 14.04.2017 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті,\~складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті. Заявою відповідача підтверджується, що він був поінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання відповідачу був відкритий кредитний рахунок та встановлений кредитний ліміт, розмір якого у подальшому збільшився до 50000 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Станом на 13.02.2023 року відповідач має заборгованість у розмірі 54334 грн. 38 коп., з яких: 44229 грн. 02 коп. заборгованість за кредитом; 10105 грн. 36 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Вказані суми АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір 2684 грн. Ухвалою Індустріального\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~22.06.2023\~року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. До початку розгляду справи відповідачем був поданий відзив на позов, в якому він позов не визнав, посилаючись на те, що анкета-заява від 14.04.2017 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не є кредитним договором у розумінні статті 1054 ЦК України. В ній не зазначено, які саме банківські послуги надаються. Анкета-заява не містить домовленості про істотні умови кредитного договору. Додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не були чинними на момент отримання кредитної картки, не містять його особистого підпису. Тому, на його думку, їх не можна вважати частиною укладеного договору. Крім того, наданий позивачем паспорт споживчого кредиту не може бути належним доказом умов укладеного кредитного договору, оскільки він датований 11.02.2019 року, тобто вже після видачі йому кредитної картки. Вважає, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та його підписання не свідчить про укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить повної інформації про період, за який виникла заборгованість, кількість днів прострочення та ставку, за якою нараховувалися відсотки. Звертає увагу, що в анкеті-заяві від 14.04.2017 року процентна ставка не зазначена. На думку відповідача, позивачем не надано доказів його ознайомлення з Витягом з Умов та правил надання банківських послуг та витягом із Тарифів. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, зокрема сплату процентів за користування кредитом. Більш того, анкета-заява була підписана 14.04.2017 року, а кредитна картка видана 22.09.2017 року. Позивачем не надано доказів відкриття кредитного рахунку. Враховуючи вищенаведене, відповідач просить у задоволенні позову відмовити. В свою чергу, банк надав відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позову, посилаючись на те, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах. В даному випадку було дотримано письмову форму договору. Відповідачу був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до якого є кредитна картка, яку отримав відповідач, та мобільний телефон, який вказав відповідач. Банком було надано відповідачу всю необхідну інформації щодо умов кредитування. До матеріалів позовної заяви долучено витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку в розмірі 3,6%, вказано розмір комісії та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Відповідач користувався кредитним лімітом, отримував кошти через банкомати, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований. Згідно з випискою по рахунку відповідач до певного часу виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Отже, посилаючись на те, що відповідач свої зобов?язанння за кредитним договором у повному обсязі не виконав, банк просить задовольнити позовні вимоги. Зі свого боку відповідач надав заперечення, в яких просить у задоволенні позову відмовити з підстав, аналогічних тим, що викладені у відзиві на позов. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Також представником банку [PERSON] були надані письмові пояснення, в яких наголошує на тому, що правовідносини між сторонами тривають, так як зобов`язання відповідачем не виконані. Наказом № PR-2017-6508460 від 19.01.2017 року були затверджені умови та правила надання банківських послуг, які були актуальні на момент укладення кредитного договору. Підпис позичальника на кредитному договорі свідчить, що йому були добре відомі і цілком зрозумілі умови цього договору і він вважає їх справедливим. Розділом ІІ Постанови НБУ від 705 від 05.11.2014 передбачено, що банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором. Клієнт на сьогодні не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більш того активно користувався карткою, що говорить про прийняття клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому вважає заперечення відповідача необґрунтованими. Згідно умов договору банком нараховуються відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів у році, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. У зв`язку з викладеним просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач та його представник адвокат Борисенко Д.Ф. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Вважали, що наданий банком розрахунок заборгованості є необґрунтованим, а сума боргу недоведена. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що відповідно до договору, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] у формі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка була підписана 14.04.2017 року, відповідачу 22.09.2017 року був відкритий картковий рахунок та видано банківську картку № [NUMBER] типу «Універсальна» терміном дії до «09/21», на яку 07.03.2018 року встановлений кредитний ліміт 1300 грн., який в подальшому збільшений до 50\~000 грн. Станом на 23.09.2020 року кредитний ліміт склав 48690,39 грн. З 07.10.2020 року кредитний ліміт становить 0 грн., тобто банк повністю припинив кредитування відповідача. З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором убачається, що станом на 13.02.2023 року відповідачу нарахована заборгованість у загальному розмірі 54334 грн. 38 коп., з яких: 44229 грн. 02 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 10105 грн. 36 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. На підтвердження умов договору позивач надав суду витяг з Умов та правил надання банківських послуг, витяг із Тарифів обслуговування карт, а також паспорт споживчого кредиту. Зокрема,\~позивач посилається\~на те,\~що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідачем зазначено, що відповідач згодний із тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту. Водночас суд ураховує, що відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього\~Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК\~України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини 2\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1050\~ЦК\~України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 625\~ЦК\~України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином,\~в разі\~укладення кредитного\~договору проценти\~за користування\~позиченими коштами\~поділяються на\~встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з частиною шостою\~статті 81\~ЦПК\~України кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 14.04.2017 року процентна ставка за користування кредитом не визначена. Тобто у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про розмір відсотків, що сплачуються за користування кредитом. Банк, заявляючи вимогу про погашення кредиту, просить також стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, банк посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини договору. Однак матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими умовами, правилами та тарифами був ознайомлений відповідач та погодився з ними, в тому числі у разі їх зміни банком. У даному випадку витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи не містить підпису відповідача, тому суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Крім того, суд звертає увагу, що інформація про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) була надана відповідачу та підписана стилусом 11.02.2019. У той час кредитний договір укладено в 2017 році. В даному випадку матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими умовами, правилами та тарифами був ознайомлений відповідач та погодився з ними, в тому числі у разі їх зміни банком, підписуючи заяву в 14.04.2017 року. В самій інформації про умови кредитування (паспорті споживчого кредиту) зазначено, що вона зберігає чинність та є актуальною до 26.02.2019. Отже, само по собі надання відповідачу банком інформації про умови кредитування в 2019 року, жодним чином не свідчить, що на цих умовах відповідачу надавався кредит у 2017 році. Сторонами не були в установленому порядку внесені зміни до вже укладеного кредитного договору. Тож суд вважає неможливим застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України,\~оскільки без\~надання підтверджень\~про конкретні\~запропоновані відповідачу\~Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір процентів, надані банком Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, а також інформація про кредитування від 11.02.2019, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки сторонами не дотримані вимоги статті 207 ЦК України. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Отже позивачем не доведений розмір процентів за користування кредитом, що наданий відповідачу, а тому вони не підлягають стягненню з відповідача. Суд враховує, що банком нарахована відповідачу сума боргу станом на 01.01.2023 року в загальному розмірі 54334 грн. 38 коп., в тому числі проценти за користування кредитом. Згідно з випискою по рахунку станом на 07.10.2020 року (припинення надання кредитного ліміту) використаний відповідачем кредитний ліміт склав 48687 грн. 60 коп. За період з 07.10.2020 року по 01.10.2023 року відповідачем зараховано на картку 35048 грн. 66 коп. Списано банком відсотків за цей період на суму 40695,44 грн. Отже, фактична заборгованість відповідача за кредитом становить 13638 грн. 94 коп. (48687,60 35048,66 = 13638,94 або 54334,38 40695,44 = 13638,94). Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у розмірі 13\~638 грн. 94 коп. Крім того, при зверненні до суду банком був сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн. Згідно з частиною 1 статтею 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (25,10 %) у сумі 673,68 грн.

Outcome: partial