Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

У січні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення втрат. Позовні вимоги мотивує тим, що Постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року за розглядом справи № 369/7732/20 вирішено стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] компенсацію за порушення авторського права в розмірі 49620.00 грн. Зазначає, що вказане рішення набрало законної сили в день прийняття, тобто 07 лютого 2022 року. Вказує, що відповідач виконав рішення суду та сплатив позивачці зазначену в рішенні суду суму боргу у розмірі 49\~620 грн. 11 липня 2023 року. Так, до 11 липня 2023 року вказане рішення суду залишалося невиконаним. Таким чином, позивач зазначає, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати витрат через несвоєчасне виконання рішення суду за період з 07 лютого 2022 року до 11 липня 2023 року, що складає 18 місяців. Так, у відповідача виникло грошове зобов`язання щодо сплати позивачу санкційних коштів у розмірі 17\~355,61 грн. на підставі відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, а саме - встановлений індекс інфляції за весь час прострочення: 15\~234,86 грн., а також три проценти річних від простроченої суми: 2\~120,75 грн. У зв`язку із викладеним, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , утворені втрати, завдані позивачу в розмірі 17\~355 грн., що складаються з: інфляційних втрат: 15\~234 грн. та 3% річних: 2\~120 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Станом на час прийняття рішення у справі будь-яких заяв, клопотань від позивача до суду не надходило. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов суду не подав. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтями 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що Постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року у справі № 369/7732/20 за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2021 року ухвалене у складі судді Дубас Т.В. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист авторських прав, постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за порушення авторського права в розмірі 49620 грн. Вказане рішення набрало законної сили в день прийняття 07 лютого 2022 року. Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до довідки про рух коштів на рахунку [PERSON] , [INFO] на її рахунок боржником було сплачено 49\~620,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних за час прострочення виконання рішення суду з 07 лютого 2022 року по 11 липня 2023 року у розмірі 17\~355 грн, що складається з інфляційних втрат у розмірі 15\~234 грн. та 3% річних у розмірі 2\~120 грн. За положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі №758/1303/15-ц зазначено, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року (справа № 902/417/18) вкотре звернула увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. У п. 22, 25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зазначено, що «за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц». У пунктах 44 та 45 постанови Верховного Суді у справі у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення». Відповідно до п. 23 постанови Верховного Суду від 26 червня 2020 року у справі № 905/21/19 у кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення. За правилом ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи, що постанова Київського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року у справі № 369/7732/20, яке набрало законної сили 07 лютого 2022 року, є обов`язковим для виконання відповідачем, з якого стягнуто суму компенсації за порушення авторського права, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, стягнутої за рішенням суду, не сплативши її своєчасно, у позивача виникло право стягнення інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України станом за період з 07 лютого 2022 року по 11 липня 2023 року. У постанові Верховного Суду №651/7939/2015-ц від 06 серпня 2018 року вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних. Оскільки відповідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2013 року у справі 369/144/13-ц заборгованість відповідача визначена саме в національній валюті України - гривні, за період часу, потягом якого відповідачем вказане рішення суду не було виконано, сума коштів, що згідно рішення суду підлягала стягненню, знецінилась внаслідок девальвації, таким чином позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення суду у вигляді сплати інфляційних втрат. Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 07 лютого 2022 року по 11 липня 2023 року у розмірі 17\~355,00 грн., з яких інфляційні втрати становлять 15\~234,86 грн та 3% річних становлять 2\~120,75 грн. Суд погоджується з розрахунком, який було здійснено позивачем. Враховуючи наведене, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість у розмірі 17\~355 грн, що складається з інфляційних втрат у розмірі 15\~234 грн. та 3% річних у розмірі 2\~120 грн., які утворилися за період з 07 лютого 2022 року по 11 липня 2023 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягнення з відповідача.

Outcome: approved