Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

31 жовтня 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , подана через представника - адвоката Царьову О.С., до [PERSON] , третя особа - Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 вересня 2011 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини подружжя були припинені з серпня 2023 року в зв`язку із зникненням взаємопорозуміння та взаємоповаги, у провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 932/9541/23 за його позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , після припинення шлюбних відносин батьків проживає разом з ним - зі своїм батьком за адресою [ADDRESS] . Квартира, у якій проживає він з дитиною, має загальну площу 72,1 кв.м., житлову площу 31,5 кв.м., у дитини мається окрема кімната, місце для навчання, відпочинку та дозвілля. У квартирі маються всі необхідні меблі, вона облаштована технікою, у ній гарний ремонт. Зазначене житло належить йому на праві власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 168901430 від 01.06.2019. Позивач зазначає, що дитина - [PERSON] є ученицею 3 класу Приватної середньої загальноосвітньої школи №5 м.Дніпро, згідно характеристики з місця навчання - дитина завжди доглянута та охайна, старанно навчається, досягає максимальних успіхів у навчанні, з цього документу вбачається, що у тому числі тато - [PERSON] зацікавлений в успіхах дочки, відвідує батьківські збори та постійно цікавиться досягненнями своєї дочки, співпрацює з педколективом. Він працює, має постійний дохід, з 30.03.2005 року є фізичною особою-підприємцем; він постійно опікується дитиною, надає їй все необхідне, турбується про її розвиток та емоційний стан, дитина забезпечена всім необхідним, вона дуже прив`язана до нього як батька, має з ним довірливі відносини, він вважає, що проживання дитини з ним відповідає принципу найкращих інтересів дитини і є пріоритетним при вирішення цієї справи. Посилаючись на зазначене позивач у позові просить визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] . [INFO] , разом з ним - її батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2023 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О. Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року вказана позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 14 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У наданих суду заявах позивач з представником позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та розглянути справу у їх відсутності. У наданій суду заяві відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги [PERSON] , не заперечувала проти визначення місця проживання їх спільної доньки разом з батьком [PERSON] , судове засідання просила проводити у її відсутності. Представник третьої особи - Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради у наданій суду заяві просила розглядати дану справу без участі представника органу опіки та піклування. Зважаючи на неявку учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до положень ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі ст. ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Абзацом 2 ч.1 ст. 161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судом встановлено, 16 вересня 2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2011 року у Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 2015 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Шлюбні відносини подружжя [PERSON] були припинені з серпня 2023 року в зв`язку із зникненням взаємопорозуміння та взаємоповаги, із вказаного періоду ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинені. Вказані обставини встановлені рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2024 року, ухваленим у цивільній справі № 932/9541/23, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Вбачається, що [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Встановлено, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , після припинення шлюбних відносин батьків проживає разом з батьком [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS] , загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м. У вказаній квартирі для дитини створені всі умови для проживання та розвитку, у дитини є окрема кімната, місце для навчання, відпочинку та дозвілля. У квартирі маються всі необхідні меблі, вона облаштована технікою, у ній гарний ремонт. Вказане підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 27 грудня 2023 року, складеним за участю спеціалістів управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, відповідно до якого квартира за адресою [ADDRESS] , складається з двох кімнат, кухні, коридору, сумісного санвузла; санітарний стан житла добрий, окрема кімната для дівчинки з ліжком, шафою для зберігання речей, столом з ноутбуком; друга кімната для батька з необхідними меблями. За вказаною адресою проживають дві особи - [PERSON] , дитина - [PERSON] , [INFO] , стосунки між донькою та батьком теплі, доброзичливі; для дитини створені гарні умови для розвитку і відпочинку. Зазначене житло належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 168901430 від 01.06.2019. Відповідно до довідки керівника ТОВ «Затишок Сервіс» дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] з червня 2019 по теперішній час. Дитина сторін - [PERSON] є ученицею 3 класу Приватної середньої загальноосвітньої школи №5 м.Дніпро, згідно характеристики з місця навчання - дитина завжди доглянута та охайна, старанно навчається, досягає максимальних успіхів у навчанні, з цього документу вбачається, що у тому числі тато - [PERSON] зацікавлений в успіхах дочки, відвідує батьківські збори та постійно цікавиться досягненнями своєї дочки, співпрацює з педколективом. Позивач [PERSON] працює, має постійний дохід, з 30.03.2005 року є фізичною особою-підприємцем; він постійно опікується дитиною, надає їй все необхідне, турбується про її розвиток та емоційний стан, дитина забезпечена всім необхідним, малолітня дитина дуже прив`язана до батька, має з ним довірливі відносини. За твердженням позивача, проживання дитини з ним відповідає принципу найкращих інтересів дитини і є пріоритетним при вирішення цієї справи. [PERSON] на обліку з приводу наявності наркологічних захворювань чи психічних розладів не перебуває, що підтверджується відповідними довідками - довідкою №8 від 11.01.2024 Центру психіатричної допомоги дорослому та дитячому населенню КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ДМР та Довідкою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР від 12.01.2024 № 326. Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] , [INFO] , на території України до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Відповідно до положень статті 19 СК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до «Висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] » від 13 березня 2024 року, комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про надання висновку про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . У даному Висновку зазначено, що питання надання висновку розглядалося на засідання комісії з питань захисту прав дитини 07.02.2024 та 06.03.2024. На засіданні комісії встановлено, що батько дитини [PERSON] разом з дитиною зареєстровані за адресою [ADDRESS] , а проживають за адресою [ADDRESS] , де створені всі умови для розвитку і відпочинку дитини. Мати дитини - [PERSON] проживає окремо, вихованням та утриманням дитини не займається. 22 лютого 2024 року [PERSON] написала заяву, в якій зазначила, що повністю підтримує позицію батька дитини в тому, щоб визначити місце проживання їх дочки [PERSON] з батьком [PERSON] . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07 лютого 2024 року мати дитини повідомила, що вона зустріла іншого чоловіка, а дочка не хоче їхати з нею. Батько дитини повідомив, що мати буде виїзжати за кордон, а дочка залишається проживати з ним. Як вбачається з психологічного висновку практикуючого психолога [PERSON] від 12 лютого 2024, [PERSON] проживає з батьком, має добрий емоційний контакт з ним, відчуває любов і турботу з боку батька, також проявляє бажання проживати з татом постійно, дитина розуміє причини і усвідомлено говорить про бажання лишитись з татом. Таким чином, судом встановлено, що батько дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] за своїм станом здоров`я та матеріальним станом не має перешкод у вихованні дитини, бажає виконувати свої батьківські обов`язки, за своїм місцем проживання створив для дитини всі належні умови, дитина - [PERSON] має тісний зв`язок із батьком, проживає разом з ним за наведеною у висновку комісії органу опіки та піклування адресою, бажає в подальшому проживати саме з батьком, відповідачем визнані позовні вимоги, зміна постійного місця проживання дитини може негативно вплинути на життєвий уклад, психоемоційний стан та стан здоров`я дитини, що буде суперечити її інтересам. Зважаючи на викладене, позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з ним підлягають задоволенню з ухваленням судом рішення про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Ухвалюючи дане судове рішення, суд враховує те, що відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). За правилами ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved