Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У березні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований між нею та відповідачем з підстав відсутності можливості подальшого спільного проживання та неможливості його збереження, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння і вони мають різні погляди на життя. Від зареєстрованого шлюбу сторони дітей не мають. Ухвалою суду від 04.04.2024 у вказаній справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася, про що у матеріалах справи містяться відповідні докази. Позовна заява містить прохання проводити розгляд справи без участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Звернувся до суду із заявою з про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 25.06.2015 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1317 (а.с.3). Сторони спільних дітей не мають, господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. 111 та 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Окрім того, позивач просить відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, вимога про відновлення дошлюбного прізвища позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved