Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.11.2018 між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Луцьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №1587. У зв`язку з тим, що сімейне життя у сторін не склалось, на даний час в провадженні Іваничівського районного суду Волинської області перебуває справа про розірвання шлюбу. Від спільного шлюбу в сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач протягом останнього періоду не надає фінансової допомоги на утримання малолітнього сина та не бере фінансової участі в у його житті. Ця обставина спонукала позивачку звернутись із позовом до суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утриманні малолітнього сина. Ухвалою судді від 28.03.2024 відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Для участі в судовому засіданні позивачка не прибула, від її представниці [PERSON] надійшла заява в якій адвокат зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач [PERSON] для участі в судовому засіданні не прибув, надіслав на адресу суду клопотання в якому просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо задоволення позову. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з свідоцтвом про народження батьками дитини [PERSON] є [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] (а.с. 6) Згідно з актом обстеження умов проживання малолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 16) Згідно з ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу (СК) України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст. 191 СК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Нормами до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Змістом ст. 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтями 183 та 184 Сімейного кодексу України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений законом розмір прожиткового мінімуму. Судом також враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини, що буде забезпечувати її нормальний розвиток, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, беручи до уваги усі наведені обставини,

Outcome: approved