Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

06.11.2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВАЛІСТ» Косяк Н.В. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВАЛІСТ» заборгованість за кредитним договором № 2027892058 від 09.12.2019 року в сумі 53\~386, 54 грн., з яких: 47\~058, 69 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту; 6\~327, 85 грн. сума заборгованості за відсотками по кредиту; стягнути судові витрати у розмірі 2684, 00 грн. та 5000, 00 грн. витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.12.2019 року АТ «ОТП БАНК» (далі банк, позивач) та [PERSON] (далі - позивальник, відповідач) уклали кредитний договір №2027892058 за яким банк надав, а позичальник отримав кредит в розмірі 45\~386, 84 грн. строком до 09.12.2021 року, зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом - 3% від суми кредиту та сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0, 01 % річних. 16.12.2021 року та 17.12.2021 року ПАТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВАЛІСТ» уклали договори факторингу №16/12/21 та 17/12/21. Згідно реєстру боржників №1 до договору факторингу №16/12/21 відповідач станом на 16.12.2021 року має заборгованість по кредитному договору у розмірі 18\~221, 87 грн., з яких 11\~900, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту; 6\~321, 87 грн. сума заборгованості за відсотками по кредиту. Згідно реєстру боржників № 1 до договору факторингу №17/12/21 відповідач станом на 17.12.2021 року має заборгованість по кредитному договору у розмірі 35\~164, 67 грн., з яких 35\~158, 68 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту; 5, 98 грн. сума заборгованості за відсотками по кредиту. 16.12.2021 року та 17.12.2021 року АТ «ОТП БАНК» направив смс повідомлення відповідачу про відступлення права вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК АВАЛІСТ». Всупереч вимогам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «АВАЛІСТ», ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 23.11.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) (а.с.63-64). Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила, що у випадку неявки в судове засідання відповідача просила справу розглянути за її відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подавав. Причини неявки суду не відомі. У постановах від 14.08.2020 від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Відповідно до ч.1\~ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючи характер процесу, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.12.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2027892058, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» (кредитодавець) передав відповідачу (позичальнику) грошові кошти в розмірі 45386, 84 грн. строком до 09.12.2021 року зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом 3% від суми кредиту та сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01% річних (п. 1.2 Договору). Відповідно до п. 1.3 Договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати відповідачем ануїтетних платежів, згідно Графіку платежів (а.с.16-17). 16.12.2021 року та 17.12.2021 року АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «АВАЛІСТ» уклали договори факторингу №16/12/21, №17/12/21, умовами яких встановлено, що клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (пункт 1.1. Договорів факторингу) (а.с.18-27, 32-41). За договорами факторингу від 16.12.2021 року №16/12/21 та від 17.12.2021 року №17/12/21 новий кредитор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (пункт 1.3. Договору факторингу). Відомості про боржників і розмір грошового зобов`язання кожного з них зазначається в реєстрі боржників. 17.12.2021 був складений і підписаний акт приймання - передачі, згідно з яким АТ «ОТП Банк» передав, а ТОВ «ФК «Аваліст» прийняло згідно з вимогами п.8.3 договору факторингу від 17.12.2021 №17/12/21 реєстр боржників №1 (а.с. 44). Згідно реєстру боржників до договору факторингу №16/12/21 від 16.12.2021 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором 2027892058 від 09.12.2019 року становить 18221, 87 грн., з яких загальна сума боргу по тілу кредиту становить 11900, 00 грн., загальна сума боргу за відсотками по кредиту 6321, 87 грн. (а.с.31). Згідно реєстру боржників до договору факторингу №№17/12/21 від 17.12.2021 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором 2027892058 від 09.12.2019 року становить 35164, 67 грн., з яких загальна сума боргу по тілу кредиту становить 35158, 69 грн., загальна сума боргу за відсотками по кредиту 5, 98 грн. (а.с.47). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст. 642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначені змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно із вимогами ст. 1054 ЦК України, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із вимогами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання відповідачем умов кредитного договору № 2027892058 від 09.12.2019 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 53\~386, 54 грн., з яких: 47\~058, 69 грн. - сума заборгованості за основною сумою кредиту; 6\~327, 85 грн. - сума заборгованості за відсотками по кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до\~ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аваліст» в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн. 00 коп. (а.с. 52). Крім того, в позовній заяві представник позивача просив стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 14.02.2023 року між адвокатом ТОВ «ФК «Аваліст» та Адвокатським бюро «НАТАЛІЇ КОСЯК» було укладено договір №07/23 про надання правової допомоги (далі - Договір) (а.с. 59). Актом №2027892058 приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги №07/23 від 14.02.2023 року встановлений опис обсягу наданих ТОВ «ФК «Аваліст» Адвокатським бюро «НАТАЛІЇ КОСЯК» послуг. Вартість послуг, зазначених в цьому Акті складає 5000, 00 грн. (а.с. 50). ТОВ «ФК «Аваліст» сплачено Адвокатському бюро «НАТАЛІЇ КОСЯК» 5000,00 грн. Призначення платежу: надання правничої допомоги згідно акта №2027892058 від 10.10.2023 року, що підтверджується копією платіжної інструкції №207 від 10.10.2023 року (а.с.54). Враховуючи викладене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Проаналізувавши матеріали справи та наведений детальний опис наданих позивачу Адвокатським бюро «НАТАЛІЇ КОСЯК» послуг, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд враховує вимоги, з якими позивач звернувся до суду; складність справи; вартість послуг адвоката у справі, визначених в розмірі 5\~000, 00 грн., розумності їхнього розміру, необхідність таких витрат для даної справи, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000, 00 грн. витрат на правничу допомогу, що відповідає критерію реальності наданих адвокатом послуг. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Outcome: approved