Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) в особі свого представника адвоката Перегуди Анатолія Павловича (далі Представник позивача) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення грошових коштів в розмірі 54 400 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста гривень), судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень). Позивач посилається на те, що 10 березня 2023 року він надав [PERSON] у позику 54\~400 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста гривень), що підтверджується розпискою. Час повернення позики вказаної грошової суми у повному обсязі визначено відповідачем 15 квітня 2023 року. У разі несвоєчасного виконання зазначених умов до вказаної дати, Відповідач зобов`язався передати належний йому автомобіль у власність Позивача. Розписка від 10.03.2023 року написана власноручно Відповідачем та ним підписана в присутності [PERSON] . Станом на момент звернення із вказаною позовною заявою, жодна умова договору позики Відповідачем не виконана. Неодноразові телефонні дзвінки Позивача та безпосередні вимоги щодо виконання договору, зокрема, повернення грошової позики, Відповідачем залишені поза увагою, що змусило позивача звернутись до суду із вказаним позовом для захисту та відновлення порушених прав. З урахуванням вищезазначеного позивач просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 54 400 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста гривень), судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень). Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 04 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31 серпня 2023 до суду надійшла зустрічна позовна заява\~\~ [PERSON] в особі представника адвоката Прибори Павла Івановича до [PERSON] в особі представника адвоката Перегуди Анатолія Павловича про визнання договору позики недійсним. Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви\~ [PERSON] до спільного розгляду з первісним позовом у цивільній справі за позовом\~ [PERSON] в особі представника позивача адвоката Перегуди Анатолія Павловича до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, а матеріали зустрічного позову - повернуто заявнику. Розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин /а.с. 36, 42, 74, 77, 83, 88, 91, 103, 105, 110/. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно. Представник позивача [PERSON] адвокат Перегуда А.П. звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача [PERSON] адвокат Прибора П.І. звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі відповідача та його представника, в задоволенні позову просить відмовити. Враховуючи вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У\~ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 1046 ЦК України\~визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як визначено\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 10 березня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позикодавець позичає позичальнику грошові кошти в сумі 54\~400 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста гривень). Позичальник зобов`язується повернути позику в строк та на умовах, передбачених Договором. Строк повернення позики сторонни узгодили до 15.04.2023 року /а.с. 4/. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що взяті на себе зобов`язання за договором позики від 10 березня 2023 року, відповідач не виконав, отримані у позику грошові кошти за вказаним договором не повернув, у зв`язку із чим посилаючись на вимоги ст. ст.\~599,\~625,\~1046,\~1048,\~1049 ЦК України\~просить стягнути з відповідача всю суму боргу передану за договором позики від 10.03.2023 року. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. При розгляді справи № 6-63цс13 від 18.09.2013 року Верховний суд України зробив висновок про те, що за своєю суття розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, що видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також посвідчуючи факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування зобов`язання. Зазначене також відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 та постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6/1662цс17. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог\~ЦК України, інших актів законодавства. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.545 ЦК України\~прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Виключно наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого зобов`язання. Як встановлено при розгляді справи, на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договорами позики не погашає. Оскільки, відповідач належним чином добровільно не виконав умови договору позики та всупереч вимогам цивільного законодавства до цього часу не повернув борг за вказаними договором суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики від 10.03.2023 року у розмірі 54\~400 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста гривень). Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач не скористався своїми правами, не надав письмовий відзив проти позову, не долучив жодних доказів у вказаній справі на спростування тверджень позивача. Аналізуючи викладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, як позов задоволено, то з відповідача на користь позивача на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~слід стягнути судові витрати в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) (а.с. 7). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №б/н від 25.05.2023 року, укладений між адвокатом Перегудою Анатолієм Павловичем та [PERSON] , відповідно до якого Адвокат надає правову (правничу) допомогу з приводу представництва інтересів [PERSON] в судах загальної юрисдикції всіх ланок, зокрема, у справі щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , суми боргу в розмірі 54\~400 грн.; Ордер про надання правової (правничої) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 25.05.2023 року; Акт наданих послуг правничої допомоги відповідно до договору від 25.05.2023 року, складеного 26.05.2023 року, відповідно до якого Виконавцем надані послуги у справі щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , суми боргу в розмірі 54\~400 грн., зокрема: первинна консультація клієнта, вивчення та аналіз документів, які стосуються предмета спору (1 година), вартість 1000 грн.; підготовка та подання до суду позовної заяви (4 години), вартість 4000 грн., що разом становить 5000 грн.; Квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 25.05.2023 року на суму 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) (а.с. 5, 6, 8, 9). Суд дослідивши зазначені докази, враховуючи співмірність зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, виходячи з відповідають реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved