Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі по тексту - АТ «Акцент-Банк»), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~посилався на\~те,\~що між АТ «Акцент-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Б/Н від 21.06.2021 року, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком кредитно-заставний договір, що підтверджується підписом у заяві. Враховуючи, що відповідачем не виконуються зобов`язання належним чином, просив суд, стягнути з відповідача 13525,16 грн. заборгованості, яка складається з 8277,01 грн. заборгованості за кредитом, 5248,15 грн. заборгованості за відсотками. Аргументи учасників справи. Відзив на позов відповідач до суду не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, будь-яких заяв, клопотань суду не подав, причини неявки не повідомив. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено,\~що 21.06.2021 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у банку. Факт звернення відповідача до банку підтверджується наданою позивачем копією анкети-заяви на ім`я [PERSON] . Анкета-заява не містить інформації про те, за отриманням яких саме послуг звернувся до банку відповідач. У цьому документі зазначено, що відповідач згідний із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Разом із позовною заявою, крім згаданої копій анкети-заяви на ім`я [PERSON] , позивач подав до суду такі документи: розрахунки заборгованості [PERSON] , які містять лише підпис банку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент Банк», які не містять підпису відповідача про ознайомлення саме з цими редакціями зазначених документів, паспорт споживача кредиту за програмою «Кредитна картка». Повна версія Умов, Правил і Тарифів надання банківських послуг розміщена на сайті банку https://a-bank.com.ua/terms. Між сторонами виникли правовідносини з приводу надання банківських послуг, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (які діяли на момент підписання анкети-заяви [PERSON] ). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Позивач зазначав, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент Банк» [PERSON] , уклав з позивачем кредитний договір. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1056-1\~ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. За змістом ч. 2 ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (яка діяла на момент підписання анкети-заяви) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний детально поінформувати споживача у письмовій формі про усі умови кредитування. Згідно із ч. 1 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст.\~634\~ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У цьому випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ «Акцент Банк». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц). У анкеті-заяві від 21.06.2021 року розмір наданого кредитного ліміту не вказано, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначено номеру картки та реквізитів карткового рахунку. Водночас, надані позивачем виписки по особовому рахунку [PERSON] підтверджують користування відповідачем кредитними коштами. За змістом ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно наданої позивачем виписки розрахунку [PERSON] слідує, що в тіло кредиту зараховано суму фактично використаних коштів клієнта, в тому числі автоматичні (регулярні) платежі та погашені за рахунок кредиту нараховані відсотки (договірне списання) за рахунок кредитного ліміту. Відповідно до наданих позивачем доказів, договірне списання на сплату автоматичних (регулярних) платежів та погашення за рахунок кредиту нарахованих відсотків за рахунок кредитного ліміту не є умовою кредитного договору, укладеного між позивачем та [PERSON] . Згідно з виписки по рахунку позичальника [PERSON] , сума фактично отриманих відповідачем коштів в загальній сумі склала 9680 грн. 31 коп. Однак, позичальником було повернуто банку кошти в сумі 2900 грн. 00 коп. Отже, станом на дату звернення до суду, у [PERSON] перед банком виникла заборгованість за кредитом з фактично отриманих та неповернутих коштів у загальній сумі 6780 грн. 31 коп. (9680,31 грн. 2900,00 грн.), яка і підлягає стягненню на користь позивача. Для визначення конкретних умов договору позивач посилався на долучені до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини кредитного договору. Зазначений витяг не містить підпису відповідача, а засвідчений лише підписом позивача, підпис відповідача про ознайомлення саме з цими умовами відсутній. Долучений позивачем до позовної заяви Паспорт споживчого кредиту (а.с. 9-10), який підписаний 21.06.2021 року відповідачем, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Паспорт споживчого кредиту має тип кредитного продукту: картка «Зелена», та містить зауваження, що інформація, що зазначена в паспорті, надана 21.06.2021 року, і «зберігає чинність та є актуальною до:». Більш того, зі змісту цього Паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У застереженнях до розділу 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Таким чином, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Як встановлено вище, заява-анкета, підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Отже, враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка надана відповідачу 21.06.2021 року та була актуальною лише до не визначеного терміну, то інформація з Паспорта споживчого кредиту не може бути взята судом до уваги, як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не надав жодних доказів того, що саме наявні в матеріалах справи Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, є документом з яким відповідач ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент Банку». Тому суд позбавлений можливості визначити, чи вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили наведені АТ «Акцент Банк» у позовній заяві умови, зокрема, щодо строку дії договору, можливості одностороннього збільшення кредитного ліміту, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів). Вирішуючи цей спір суд враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17-ц). Так, Велика Палата зазначила, що роздруківки із сайту позивача Умов та Правил, Тарифів належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У згаданій справі Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відтак, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору із споживачем АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (які діяли на момент підписання анкети-заяви) щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок, на думку Великої Палати, не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Згадані Великою Палатою вимоги, передбачені ч. 2 ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» діяли і на момент підписання анкети-заяви [PERSON] . Тому суд вважає за можливе у цій справі зробити аналогічний висновок про те, що [PERSON] не узгодив із АТ «Акцент Банк» умови щодо нарахування відсотків, неустойки та строку повернення кредиту. Враховуючи, що укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), однак кошти фактично отримані та не повернуті, зважаючи на норму ч. 2 ст. 530 ЦК України, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення з відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів. Саме така правова позиція висловлена у згаданій постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц). Отже, відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованої заборгованості за процентами, оскільки банк просив стягнути з відповідача саме договірні проценти, а такі умови договору суд визнав неузгодженими. Доведеним є лише розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 6780 грн. 31 коп. Відтак, позов АТ «Акцент Банк» слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача 6780 грн. 31 коп. заборгованості за тілом кредиту, а у задоволенні інших вимог - відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов АТ «Акцент Банк» задоволено на 50,13 % (6780,31 грн. х 100 : 13525,16 грн.), а тому з [PERSON] на користь АТ «Акцент Банк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1338 грн. 51 коп. (2684 грн. х 50.13% : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial