Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 05.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі за текстом - ТОВ «Споживчий центр») та [PERSON] був укладений кредитний договір (оферти) № 05.04.2023-100000184, шляхом підписання останнім Заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), згідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачеві кредит у розмірі 5000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2 % за 1 день користування кредитом, на строк 42 дні, тобто з кінцевим терміном повернення - 16.05.2023 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 22.01.2024 року становить розмір 10600 грн, з яких 5000 грн заборгованості по тілу кредиту, а 5600 грн заборгованості по процентах. У зв`язку з цим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором № 05.04.2023-100000184 від 05.04.2023 року у розмірі 10600 грн та судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. 13.02.2024 року ухвалою суду (а.с.23-24) було відкрите провадження у даній справі із проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати на адресу суду відзив на позов, а також право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали надіслано сторонам. У встановлений судом строк відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема відзив на позовну заяву та заперечення не подав. В судове засідання представник позивача - ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання позивач був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, шляхом доставлення 18.04.2024 року судових повісток до його електронного кабінету та електронного кабінету представника за його довіреністю - Гурського Г.Ю. , про що свідчать відповідні довідки про доставку електронного документа (а.с.38-39). При цьому, у змісті позовної заяви представник за довіреністю позивача - Гурський Г.Ю. заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить як рекомендоване поштове відправлення № 0600262563852 із судовою повісткою про виклик, яке направлялося за адресою, що є зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, згідно інформації Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області від 12.02.2024 року № 02-17/240 (а.с.22) наданої на запит суду у порядку, передбаченому ч.6 ст. 187 ЦПК України, та яке було повернуто відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» із відміткою у довідці про причини повернення (Ф.20) про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, так і рекомендоване поштове відправлення № 0600262563399 із судовою повісткою про виклик, яке направлялося за адресою фактичного місця проживання відповідача, що зазначена позивачем у позовній заяві на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України (а.с.2), та яке було повернуто відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» із відміткою у довідці про причини повернення (Ф.20) про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 05.04.2023 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Споживчий центр» із заявкою (а.с.17 на звороті), підписаною ним з використанням одноразового ідентифікатора «[NUMBER]» (який був надісланий на номер його телефону) та із проставленням на неї свого електронного підпису, про на укладення кредитного договору відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (а.с.14-17). В свою чергу 05.04.2023 року ТОВ «Споживчий центр» ухвалив заявку [PERSON] на видачу йому кредиту та підтвердив укладення кредитного договору № 05.04.2023-100000184 від 05.04.2024 року (а.с.19), внаслідок чого було укладено кредитний договір № 05.04.2023-100000184 від 05.04.2024 року , згідно умов якого ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 5000 грн, із застосуванням відсоткової ставки «Економ» - незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ», а також ставки «Стандарт» - незмінна процентна ставка у розмірі 3 % за один день користування кредитом, яка діє протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ», на строк 42 дні, тобто з кінцевим терміном повернення - 16.05.2023 року (а.с.14-18). При цьому, 05.04.2023 року о 06:01 годині ТОВ «Споживчий центр» перерахувало кредитні кошти за згаданим вище кредитним договором [PERSON] шляхом їх перерахування на його картку/рахунок, про що свідчить копія квитанції платіжної системи «LIQPAY» від 05.04.2023 року, ID платежу 2270672174 (а.с.11). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 05.04.2023-100000184 від 05.04.2024 року позичальника [PERSON] (а.с.8), доданої ТОВ «Споживчий центр» до позовної заяви, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 10600 грн, з яких 5000 грн - основний борг, а 5600 грн - проценти. Даних про погашення заборгованості матеріали справи не містять, тож відповідач належним чином не виконав свого обов`язку, а саме не сплатив кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 05.04.2023-100000184 від 05.04.2023 року, а також враховуючи те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та укладеному договорі, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн, сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви згідно платіжної інструкції № Ц000001482 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 31.01.2024 року (а.с.1).

Outcome: approved