Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 17 листопада 2023 року надійшла позовна заява Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради в інтересах дитини: [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог, позивач у позовній заяві посилалися на те, що з 13 січня 2023 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в управлінні-служби у справах дітей, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, про що свідчить копія наказу УССД від 13 січня 2023 № 05. Мати дитини [PERSON] , [INFO] . 18 липня 2023 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , змінила прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », але паспорт з новим прізвищем не оформила через відсутність, з її слів, коштів. Відомості про батька в актовому записі про народження дитини, [PERSON] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, дане підтверджується копією витягу з ДРАЦСГ про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька. 06 січня 2023 року до управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради надійшов лист виконавчого комітету Саксаганської сільської ради Кам`янського району щодо перебування дітей [PERSON] в них на обліку та те, що вони виїхали на постійне місце проживання в [ADDRESS] . Відповідно до листа Центру надання соціальних послуг Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області від 02 січня 2023 № 2, Центр просить службу у справах дітей Саксаганської сільської ради вжити заходів про негайне вилучення дітей, [PERSON] , так як є загроза життю та здоров`ю дітей. [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з 15 листопада 2022 року по теперішній час. За період соціального супроводу [PERSON] , не дотримується рекомендацій фахівця із соціальної роботи, медиків та інших спеціалістів. Поводить себе агресивно. [PERSON] неодноразово залишала дітей та зникала, не повідомляючи своє місце знаходження, на телефонні дзвінки не відповідала. 02 січня 2023 року під час чергового виходу в родину за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] разом із співмешканцем перебували у сусідів та вживали спиртні напої. Під час обстеження побутових умов проживання було виявлено: порушені санітарно-гігієнічні умови, в помешканні несправне пічне опалення (в будинку було чутно запах чадного диму), готова їжа та продукти харчування були відсутні. Зовнішній вигляд дітей був занедбаний, одяг не відповідав сезону. На обличчі старшої дівчинки [PERSON] з обох сторін були синці та подряпини. Під час того як мама змінювала памперс немовляті, хлопчик постійно плакав. Спеціалістами було помічено нехарактерний вигляд пупка, який був збільшений у розмірі та мав синюшний колір та попрілості на тілі. Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року, справа № 190/1535/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування» та накладено штраф. Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року, справа № 190/59/23, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей» та накладено штраф Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року, справа № 190/175/23, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування» та накладено штраф. 10 січня 2023 співробітниками УССД був здійснений вихід за адресою: [ADDRESS] , з`ясовано, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Під час виходу було з`ясовано, що [PERSON] проживає в кімнаті з двома дітьми, [PERSON] , 2020 року народження, та [PERSON] , 2022 року народження. Відповідно до листа Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР від 21 лютого 2023 року, 06 лютого 2023 року до закладу була зарахована [PERSON] разом з малолітніми дітьми, [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] має низький виховний потенціал і декілька разів притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків та жорстоке поводження по відношенню до своїх дітей. [INFO] помер [PERSON] внаслідок легенево-серцевої недостатності. [PERSON] знайшла житло та бажає в подальшому проживати разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією листа КЗСЗ «ЦСПД та сімей «Мамине щастя» ДМР від 21 лютого 2023. 01 березня 2023 року [PERSON] разом з донькою, [PERSON] , повернулися проживати до кімнати [ADDRESS] , що підтверджується поясненнями [PERSON] . 21 вересня 2023 року [PERSON] була влаштована до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР у зв`язку з тим, що дитина була виявлена з тілесними пошкодженнями, про що свідчить копія акта ОВС України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21 вересня 2023 року. Відповідно до листа КНП «МДКЛ № 6» ДМР від 22 вересня 2023, 21 вересня 2023 року працівниками УССД та СЮП ВП ДРУП ГУНП доставлена дитина, [PERSON] . При огляді дитини були виявлені синці на тілі, що підтверджується листом КНП «МДКЛ № 6» ДМР від 22 вересня 2023 року. Притягнення [PERSON] до відповідальності за період проживання на території Соборного району м. Дніпра: Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року, справа № 201/11839/23, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування» та накладено штраф. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 17 листопада 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.48-49). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.50-51). До суду 20 листопада 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. (а.с.50-51). Ухвалою судді від 21 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради в інтересах дитини: [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. (а.с.52-53). 13 лютого 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.68-69). В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні повідомила що вона та її співмешканець били дитину, просила повернути їй доньку. Фактичні обставини встановленні судом. З 13 січня 2023 року [PERSON] , [INFO] (а.с.8), перебуває на обліку в управлінні-служби у справах дітей, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, про що свідчить копія наказу УССД від 13 січня 2023 № 05. (а.с.12). Мати дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с.9-10). 18 липня 2023 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , змінила прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », але паспорт з новим прізвищем не оформила через відсутність, з її слів, коштів. (а.с.11). Відомості про батька в актовому записі про народження дитини, [PERSON] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, дане підтверджується копією витягу з ДРАЦСГ про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька. (а.с.13). Відповідно до листа Центру надання соціальних послуг Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області від 02 січня 2023 № 2, Центр просить службу у справах дітей Саксаганської сільської ради вжити заходів про негайне вилучення дітей, [PERSON] , так як є загроза життю та здоров`ю дітей. (а.с.25). Відповідно до листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року, під час обстеження побутових умов проживання було виявлено: порушені санітарно-гігієнічні умови, в помешканні холодно, готова їжа та продукти харчування були відсутні. Зовнішній вигляд дітей був занедбаний, одяг не відповідав сезону. На обличчі старшої дівчинки [PERSON] з обох сторін були синці та подряпини. Спеціалістами було помічено нехарактерний вигляд пупка, який мав синюшний колір. (а.с.28) 06 січня 2023 року до управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради надійшов лист виконавчого комітету Саксаганської сільської ради Кам`янського району щодо перебування дітей [PERSON] в них на обліку та те, що вони виїхали на постійне місце проживання в [ADDRESS] . (а.с.14). Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року, справа № 190/1535/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування» та накладено штраф. (а.с.31-33). Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року, справа № 190/59/23, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей» та накладено штраф. (а.с.34-35). Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року, справа № 190/175/23, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування» та накладено штраф. (а.с.36-37). Відповідно до листа Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР від 21 лютого 2023 року, 06 лютого 2023 року до закладу була зарахована [PERSON] разом з малолітніми дітьми, [PERSON] та [PERSON] . (а.с.15) [PERSON] знайшла житло та бажає в подальшому проживати разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією листа КЗСЗ «ЦСПД та сімей «Мамине щастя» ДМР від 21 лютого 2023. (а.с.15). 10 січня 2023 співробітниками УССД був здійснений вихід за адресою: [ADDRESS] , з`ясовано, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Під час виходу було з`ясовано, що [PERSON] проживає в кімнаті з двома дітьми, [PERSON] , 2020 року народження, та [PERSON] , 2022 року народження. (а.с.21). 21 вересня 2023 року [PERSON] була влаштована до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР у зв`язку з тим, що дитина була виявлена з тілесними пошкодженнями, про що свідчить копія акта ОВС України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21 вересня 2023 року. (а.с.23) Відповідно до листа КНП «МДКЛ № 6» ДМР від 22 вересня 2023, 21 вересня 2023 року працівниками УССД та СЮП ВП ДРУП ГУНП доставлена дитина, [PERSON] . При огляді дитини були виявлені синці на тілі, що підтверджується листом КНП «МДКЛ № 6» ДМР від 22 вересня 2023 року. (а.с.24) Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року, справа № 201/11839/23, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування» та накладено штраф. (а.с.38). Відповідно до висновку Адміністрації Соборного району дніпровської міської ради від 14 листопада 2023 року, адміністрація вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки, [PERSON] , [INFO] . (а.с.45-47). Довідкою-характеристикою, наданою Виконавчим комітетом Саксаганської сільської ради Кам`янського району, підтверджується факт того, що [PERSON] за місцем проживання характеризується із незадовільної сторони. Періодично вживала алкогольні напої із своїм співмешканцем, [PERSON] , [INFO] . Вела аморальний спосіб життя, за не виконання своїх батьківських обов`язків, родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом в КУ «Центр надання соціальних послуг» Саксаганської сільської ради, а її діти перебували на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах у Службі у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської сільської ради. За період соціального супроводу [PERSON] недотримувалася рекомендацій фахівця із соціальної роботи, медиків та інших спеціалістів. Поводила себе агресивно, діти мали занедбаний зовнішній вигляд. Догляд за дітьми здійснювала переважно бабуся. [PERSON] неодноразово залишала дітей та зникала, не повідомляючи своє місце знаходження, на телефонні дзвінки не відповідала. За період проживання [PERSON] , складалися працівниками ювенальної превенції відділення поліції № 7 адміністративні протоколи: за неналежне виконання батьківських обов`язків за ч. 1 ст. 184 КУпАП, за вчинення домашнього насильство за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (два рази); за не виконання батьківських обов`язків за ч. 2 ст. 184 КУпАП. (а.с.79). Відповідно до листа КЗ соціального захисту «Центральної соціальної підтримки дітей та сімей «Довіра» Дніпровської міської ради, дитину [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до Центру. Дитина поступила зі слідами насильства, гематоми на тілі та голові. Дитину тимчасово на період евакуації закладу доправлено до [ADDRESS] , Домбоківська спеціальна школа І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради. Період адаптації пройшов без ускладнень, дитина комунікабельна, легко встановила контакт з дітьми своєї групи, легко спілкується зі старшими вихованцями. Емоційний стан дитини нестійкий, різкі зміни настрою. Часто бувають істерики без явної на те причини, які дуже важко вгамувати. Сон неспокійний, крізь сон розмовляє, стукає ногами і плаче. Останнім часом дуже часто згадує і розказує, що батько її бив по голові. Про матір взагалі не згадувала. Всіма доступними способами намагається привертати до себе увагу. У [PERSON] відбуваються часті головні болі. Медична карта у дитини відсутня. У висновку про стан здоров`я інформації про огляд психіатра немає. Враховуючи вищезазначене, з метою запобігання погіршення здоров`я дитини та задля уникнення додаткових травм, які можуть трапитись під час істерик необхідно провести кваліфіковане медичне обстеження. (а.с.80). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. В силу статті 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (Мамчур проти України, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 23 - 1 ЗУ «Про охорону дитинства» усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, у цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. При цьому, судам акцентовано увагу на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходу впливу. Верховний Суд з огляду на положення статті 166 СК України неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд вважає, що стороною позивача надано достатні докази, які свідчать про наявність виняткових обставин, з якими закон пов`язує можливість позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітноьї дитини. Окрім того, суд звернув увагу на постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за домашнє насильство та описані в висновках органу опіки побої дитини. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленому ст. 169 СК України відповідач має право звернутися з позовом про поновлення батьківських прав відносно доньки. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що cуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, частина 2 ст. 184 СК України визначає, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 184 СК України, суд приходить до висновку, що відповідач у змозі сплачувати на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 272 грн., щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , на користь особи, на утриманні якої буде дитина. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідачів на користь позивача на утримання дітей з 29 травня 2023 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги встановлені в ході розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав, які б вказували на можливість відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів оскільки, наявні у справі докази свідчать про неналежне виконання батьком своїх обов`язків без поважних причин, фактичне ухилення від їх належного виконання, а відтак суд вважає обґрунтованими та доведеними підстави позовних вимог про позбавлення батьківських прав і приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав в повній мірі відповідатиме інтересам малолітньої дітини, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного та

Outcome: approved