Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла її свекруха [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок в [ADDRESS] . Цей будинок спадкодавець заповіла позивачеві. Однак на день смерті свекрухи вона разом з нею не проживала, заяву до нотаріуса про прийняття спадщини не подавала, через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України пропустила строк подачі такої заяви. Нотаріусом їй роз`яснено порядок звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позивач пропустила строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, та є такою, що спадщину не прийняла. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги позову та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть видане 24.01.2022 відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] померла [INFO] в місті Кропивницький Кіровоградської області, про що складений відповідний актовий запис 300. Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченим 20.12.2005 приватним нотаріусом Знам`янського районного нотаріального округу Кіровоградської області Тепляковим В.М., [PERSON] придбала житловий будинок в [ADDRESS] . 18 березня 2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Звіздун Н.К. зареєстровано в реєстрі за № 142, яким вона заповіла належний їй будинок в [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . Заповіт не змінений та не скасований, є чинним відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Згідно з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру та копії спадкової справи №59/2022, заведеної приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П., після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулися її онуки [PERSON] та [PERSON] . Останні отримали свідоцтва про право на спадщину кожна на 13/50 часток житлового будинку що знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до нотаріуса за наданням роз`яснення про порядок оформлення спадщини та отримала роз`яснення про те, що вважається такою, що спадщину не прийняла, так як на момент смерті із спадкодавцем не проживала, заяву про прийняття спадщини протягом встановленого строку у шість місяців з часу відкриття спадщини до нотаріуса не подавала, рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Таким чином,\~суд вважає,\~що причини\~пропуску строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~поважними,\~оскільки позивач\~не скористалася\~своїм правом\~звернення до\~нотаріуса із\~заявою про\~прийняття спадщини\~в межах\~вказаного строку,\~в інший\~спосіб захистити\~своє право\~не може,\~є спадкоємцем\~за заповітом,\~інші спадкоємці\~які прийняли\~спадщину за\~законом не\~заперечують щодо\~задоволення позовних\~вимог,\~спадщина не\~визнана відумерлою,\~ніким не\~прийнята, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. На підставі викладеного та

Outcome: approved