Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 21 вересня 2001 року Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ), актовий запис №\~1902. В обґрунтування позову зазначала, що 21 вересня 2001 року вона та [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Спільне життя з відповідачем у них не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Між сторонами досягнуто згоди щодо утримання їхнього сина, спір щодо місця проживання дитини між ними відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ), актовий запис №\~1902. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Відповідно до ч. ч. 6, 10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, примиритися не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав повністю. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження цього шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved