Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач)звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 30.10.2018 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що причиною розлучення являється те, що вони не зійшлися характерами, а тому подальше сумісне проживання не можливе. Перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Постільки сім`я розпалася, зберегти її не можливо, шлюб існує формально, тому позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому подала заяву про те, що в судове засідання прибути не може, просила ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Надіслав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, дає згоду на розлучення. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Оскільки учасники справи не з`явися у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30.10.2018 р. у Ставищенському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.10.2018 р. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.07.2020 р., вбачається, що позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . За приписами ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовних вимог вбачається, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить інтересам позивача, примирення не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі викладеного, враховуючи позицію позивача щодо розірвання шлюбу, а також те, що відповідач позов визнав та погоджується на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їх інтересам. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, що визначено ч. 2 ст. 114 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України). На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 - 115 СК України та

Outcome: approved