Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

15.08.2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] , оскільки сімейні стосунки не склалися, відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, шлюб носить формальний характер, фактично шлюбно-сімейні відносини припинені з 2022 року, спільного господарства не ведуть; подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Позивач просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.\~4). Відповідач за останнім відомим місцем проживання (перебування) [ADDRESS] , за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру від 05.04.2024 не зареєстрований (а.с.\~27). Про його виклик у судове засідання на 10.05.2024 свідчить розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» від 19.04.2024 (а.с.\~32). До того ж за місцем останньої відомої адреси проживання відповідачу було направлено судову повістку, копії позовної заяви з доданими до неї документами, проте на пошту за їх отриманням і в судове засідання не з`явився (а.с.\~31, 35-36), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача в розгляді справи. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Статтею 16 Загальної Декларації Прав Людини визначено, що чоловіки i жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися i засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній i повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним i основним осередком суспільства i має право на захист з боку суспільства та держави. Таке положення міжнародно-правової норми повністю відповідає змісту статті 51 Конституції України, якою регламентовано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.\~1 ст.\~58 ЗУ «Про міжнародне право» шлюб між громадянином України та іноземцем, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу\~України щодо підстав недійсності шлюбу. Загальні засади регулювання правовідносин з іноземним елементом встановлені Конституцією України, яка гарантує забезпечення, охорону і захист прав і свобод людини, зокрема, статтею 26 Конституції України закріплено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Отже, іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини (частина 2 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №\~3773-VI від 22.09.2011 року (із змінами та доповненнями). Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України. Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. 09 вересня 2019 року в бюро [PERSON] цивільного стану та паспортів Міністерства внутрішніх справ Хашимітського Королівства Йорданії сторони зареєстрували шлюб, актовий запис: 1644/31 (а.с.\~8). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтво про народження серії [NUMBER] легалізовані в установленому порядку посольством України в Йорданському Хашимітському Королівстві (а.с.\~9, 11). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, до суду не з`явився, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст.\~51 Конституції України, ст.\~24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved