Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, Відділ Служби у справах дітей Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.03.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, так згідно заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 01.02.2023 року шлюб розірвано. Відповідач декілька років не спілкується з сином, не вітає його з Днем народження, не проявляє цікавості до нього, не бере участі у вихованні. Відповідно до довідки директора Мукачівського закладу дошкільної освіти №1 Мукачівської міської ради від 08.03.2023 року на час відвідування сином дошкільного закладу з 2018 по 2022 року [PERSON] участі у вихованні сина не брав, не спілкувався з вихователями, не цікавився успіхами сина. Також відповідач не бере участі в утриманні свого сина, заборгованість згідно виконавчого листа №303/6433/19, виданого 16.04.2020 року станом на 03.03.2023 складає 84 200,00 гривень. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, від позивача надійшла заява про розгляд даної справи без її участі. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд констатує наступне. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 19.03.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON] [INFO] . Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 01.02.2023 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач в свою чергу як батько дитини жодним чином не бере участі у виховання та утриманні сина, що підтверджується довідкою директора Мукачівського закладу дошкільної освіти №1 Мукачівської міської ради від 08.03.2023 року. Також відповідно до розрахунку заборгованості відділу ДВС у місті Ужгород від 03.03.2023 року заборгованість [PERSON] складає 84 200, 00 гривень. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров`я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Враховуючи, те, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, свідомо нехтує своїми обов`язками, не цікавиться дітиною, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Питання про розподіл витрат зі сплати судового збору суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved