Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У березні 2024 року представник [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити позивачу додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] . Після її смерті сторони користувались земельною ділянкою і вважали, що прийняли спадщину. Проте у грудні 2023 року позивач отримав повідомлення від ТзОВ «Ратнівський аграрій» про те, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), та рекомендовано позивачу оформити спадкові права та укласти договір оренди землі. Позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність доказів прийняття спадщини у строк, встановлений законом. З урахуванням наведеного представник просила визначити позивачу додатковий строк для звернення в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до вимог частини четвертої статті 274 ЦПК України суд визначив розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В підготовче засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, клопотали про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечив проти надання [PERSON] додаткового строку на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи визнання відповідачем позову суд, відповідно до положень частини третьої статті 200 ЦПК України, ухвалив рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом по народження серії [NUMBER] від 01.07.1963. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2007), а матір позивача [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 14.07.2015). За матеріалами спадкової справи №63/2008 спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка отримала свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок і господарські споруди та земельну частку (пай). 04.05.2012 Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області за реєстраційним номером 21 посвідчений заповіт, за змістом якого [PERSON] заповіла усе своє майно в рівних частках синам [PERSON] та [PERSON] . Заповіт не змінений та не відмінений. Згідно з Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №76513075 від 08.04.2024, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Суд перевірив та встановив, що спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач). Відповідно до статті 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1217, 1218 ЦК України). В силу статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини (частини перша, третя статті 1272 ЦК). Суд переконався, що спору про спадкування після смерті [INFO] [PERSON] немає. Позивач та відповідач є спадкоємцями за заповітом після смерті матері. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові №127/12911/18 від 02.11.2020 зазначив: «оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду». Наведені у позовній заяві причини неприйняття спадщини у визначений законодавством строк підтверджені письмовими доказами і на переконання суду є поважними. Ураховуючи викладене, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк два місяці для реалізації спадкових прав. Судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved