Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

До суду 06.03.2024 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.09.2008 року, який був зареєстрований у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №751, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка за домовленістю сторін буде проживати з позивачкою. Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, несумісність характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони тривалий час проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Також [PERSON] просила встановити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Матеріали справи суддя отримала 07.03.2024 року. Ухвалою суду від 07.03.2024 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 11.03.2024 року. Заяву про усунення недоліків суддя отримала 12.03.2024 року. До суду 19.03.2024 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 16.09.2017 року за адресою: [ADDRESS] . З 18.03.2024 року по 22.03.2024 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці. Зазначену відповідь суддя отримала 25.03.2024 року. Ухвалою суду від 29.03.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 13.05.2024 року. У підготовче засідання призначене на 13.05.2024 року [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила задовольнити, зазначивши, що з відповідачем шлюбні відносини не підтримує з січня 2024 року. Вимоги щодо встановлення місця проживання дитини просила залишити без розгляду, оскільки на даний час спору не має. Справу просила розглядати за її відсутністю. У судове засідання [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб, зазначивши, що з позивачкою проживають окремо з січня 2024 року, також вказав, що спору щодо місця проживання дитини не має, справу просив розглядати за його відсутністю. Ухвалою суду від 13.05.2024 року позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] про встановлення місця проживання дитини залишено без розгляду. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 16.05.2024 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 24.09.2008\~року сторони\~зареєстрували шлюб\~у Першому\~відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Приморського\~районного управління\~юстиції,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~№751, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від спільного\~шлюбу у\~сторін є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 21.03.2009 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №119 (а.с.6). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони з січня 2024 час проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Відповідач згоден з позовом, про що є відповідна заява. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. На даний час судом встановлено, що донька проживає разом з матір`ю [PERSON] . Таким чином, примирення між позивачем та відповідачем неможливе, спорів про поділ майна та місце проживання доньки між сторонами на час розгляду справи не існує. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дитини судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходило. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved