Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] у с.Погорілівка Чернівецького району Чернівецької області померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. 18.08.2023 року з метою оформлення своїх спадкових прав звернувся до державного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено, оскільки він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, а також із-за перебування його на реєстраційному обліку не за місцем останнього проживання померлого на день його смерті. У встановлений законом термін не звернувся до нотаріуса, в зв`язку з тим, що в 2009 році переніс важку черепно-мозкову травму, внаслідок якої з 2011 року став інвалідом 1-ї групи загального захворювання. З огляду на тяжке захворювання та інвалідність вважав себе таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті матері. Також позивач вказує, що 18.08.2023 року нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальних дій, однак не вказала коло осіб, які спадщину прийняли та правові підстави видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно і це за умови, що йому відповідно до ст.1241 ЦК України належить обов`язкова частка в спадщині, як непрацездатній особі з інвалідністю, а також нотаріус не повідомила його про наявність заповітів, якщо такі укладалися його матір`ю за життя, чим незаконно позбавила його права на оскарження у судовому порядку заповіту з метою визнання його недійсним і вказану обставину слід визнати, як поважну причину пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав. Суду вказав, що відповідачка по справі є його племіницею. Він тривалий час хворіє та з 2017 року він отримав групу інвалідності. Після смерті матері, її похованням, поминальні обіди, встановлення пам`ятника займалася [PERSON] . До 2023 року не звертався до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Звернувся після того, як одружився, оскільки дружина сказала. При цьому його стан здоров`я, який був на момент смерті матері та на момент звернення до нотаріуса та до суду не змінився. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Андрухович В.Й., адвокат Морар В.М.\~та адвокат\~ Клецько\~Ю.С. підтримали позовні вимоги, просили задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що заявлений позов є безпідставним без будь яких відповідних доказів, які б доводили, що права позивача порушені. Допитана в якості свідка вказала, що твердження позивача про те, що він автоматично успадкував майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки станом на час смерті [PERSON] та [PERSON] позивач був інвалідом 1 групи і йому достовірно було відомо, що [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] , і майно після їх смерті успадкувала вона. Також йому достовірно було відомо, що за життя спадкодавці склали заповіт на її користь. Останній в свою чергу говорив, що у нього є квартира, а тому йому не потрібна спадщина, він у селі працювати не буде, грошей на спадщину тратити не буде. Він знав, що його батьки залишили спадщину їй, так як вона постійно їм допомагала, доглядала за ними, коли вони померли, хоронила їх за власні кошти, поставила їм пам`ятники на цвинтарі. Крім того вона особисто тривалий час допомогала [PERSON] , а саме возила його на лікування, коли призначали комісії для проходження огляду для встановлення групи по інвалідності. Приносила продукти харчування, чи особистого догляду. Готувала для нього їжу, сплачувала комунальні послуги. На протязі трьох років, після смерті спадкодавців, позивача взагалі не цікавило спадкове майно, такий інтерес у нього з`явився, коли він швидкоплинно одружився. Сама по собі інвалідність [PERSON] не передбачає неможливість прийти до нотаріуса чи викликати нотаріуса за місцем проживання та подачі заяви про прийняття спадщини. Також у нього не було перешкод щодо письмового повідомлення нотаріуса про те, що він бажає прийняти спадщину, скеровану таку заяву через будь-яке поштове відділення. Представнитк відповідача адвокат Король С.В позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та недоведеністю, обгрунтувавши обставинами викладеними в відзиві на позовну заяву. Третя особа\~без самостійних\~вимог на\~предмет спору\~на стороні\~відповідача [PERSON] \~приватний нотаріус\~Чернівецького нотаріального\~округу Чернівецької\~областів судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності. Свідок [PERSON] суду вказав, що [PERSON] переніс інсульт в 2016-2017 роках, тому тривалий час за ним доглядали його батьки, та [PERSON] . На момент смерті батьків позивача, він самостійно пересувався, був на похороні, та йому було відомо про наявність заповіту. Проте на спадщину останній не претендував, оскільки [PERSON] за ним доглядала та допомогала. У них були гарні родині відносини. Після того, як він дозволив проживати в його квартирі орендарці, відносини погіршились, він перестав з ними спілкуватись. Згодом були поміняні дверні замки в квартирі, і [PERSON] не могла відвідувати [PERSON] . Одного разу змушені викликати поліцію, оскільки хвилювались за стан здоров`я останнього, який на зв`язок не виходив, та двері не відчиняв. Коли приїхали працівники поліції дізнались, що він зареєстрував шлюб та дружина не дозволяє спілкуватися з ним. Після цього вже [PERSON] звернувся до нотаріуса і до суду. Свідок [PERSON] суду вказала, на час смерті [PERSON] працювала секретарем сільської ради. До неї прийшов [PERSON] , вказавши що мати хвора та бажає скласти заповіт. Померла зробила розпорядження, яким все своє майно заповіла [PERSON] . При цьому позивачу дані обставнини були відомі, він будь -яких заперечень немав. Оскільки відповідачка здійснювала догляд як за померлими батьками [PERSON] так і безпосередньо і ним самим. Коли оформлялась спадщина, вона особисто розмовляла з [PERSON] та вказала, що він може оформити спадщину оскільки є інвалідом 1 групи, проте останній відмовився. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Погорілівка Чернівецького району Чернівецької області померла [PERSON] . Наведене вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2023 року, виданого Заставнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 8). Встановлено, що позивач [PERSON] 18.08.2023 року звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовської Т.М. та отримав відмову в оформленні спадкових прав, оскільки він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, а також із-за перебування його на реєстраційному обліку не за місцем останнього проживання померлого на день його смерті (а.с.14). Суду надано копію спадкової справи №150/2020 до майна померлої [PERSON] . Спадкова справа була заведена на підставі заяви від 01.10.2020 року, що була подана [PERSON] , відповідачем в даній справі (а.с.30-56). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Частиною першою статті 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, належним відповідачем у даному спорі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємець, який прийняв спадщину, тобто відповідач [PERSON] .. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] у 2009 році переніс важку черепно- мозкову травму, внаслідок якої з 2011 року став інвалідом 1-ї групи загального захворювання. З огляду на тяжке захворювання та інвалідність вважав себе таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті матері. Згідно правового висновку, що викладно в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц (№ 61-19401св18) якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про коло спадкоємців та наявність заповіту, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Отже, необізнаність про коло спадкоємців та наявність заповіту на іншу особу, не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Слід відмітити, що процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок № 296/5). Відповідно до пункту 3.5 глави 10 Порядку № 296/5 якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса. \Підпункт 3.5 пункту 3 глави 10 розділу II із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 1118/5 від 11.03.2022\. Згідно з підпунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 року за № 1649/10248, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, у спадкоємця, який хворіє є можливість подату заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового зв`язку, що узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21) та від 27 червня 2022 року в справі № 202/1188/19 (провадження № 61-11828св21). Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Як було зазначено вище, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18. У данй справі, що [PERSON] померла [INFO] , відтак строк для прийняття спадщини сплинув 14 березня 2021 року. Із заявою про прийняття спадщини позивач [PERSON] звернувся 18.08.2023 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. В той же час, позивач не навів поважність причин не подання заяви про прийняття спадщини в період з 14.09.2020 року по 14.03.2021 року. Оскільки будь-яких доказів перебування на лікуванні, чи доказів, що стан здоров`я [PERSON] перешкоджав йому звернення до нотаріальної контори в зазначений період не наведено. Крім того в судовому засіданні позивач підтвердив, що стан здоров`я його який був на період сметрі матері та момент розгляду справи в суді є незмінним. Отже можливість звернення до нотаріальної контори, до адвокатів, суду яка є в нього на момент розгляду справи в суді була і період строку для прийняття спадщини. Крім цього, наявність в [PERSON] інвалідності 1 групи, не конкретизований стан здоров`я, не є тією обставиною, яка унеможливлювала б подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Крім того, позивач не надав доказів про неможливість направлення ним нотаріусу такої заяви поштою відповідно до пунктів 2.1, 3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Отже позивач не надав безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що в силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. У постанові Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі № 953/15603/20 (провадження № 61-12451св21) зроблено висновок про те, що при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини. Перший період - період, визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Проте надані позивачем докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з наявністю групи інвалідності, та наявний стан здоров`я, який тривалий час не змінювався, є недостатніми доказами, оскільки охоплюють неповний період строку, відведеного на прийняття спадщини. Судом не встановлено існування поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини з підстав погіршення стану здоров`я, оскільки [PERSON] в судовому засіданні підтвердив його мобільність та можливості пересування. До того ж, позивач мав можливість надіслати заяву поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Враховуючи те, що строк для прийняття спадщини закінчився 14 березня 2021 року, позивач не надав суду належних та допустимих доказів існування обставин, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання заяви про прийняття спадщини, позовні вимоги задоволенню не підлягають На підставі викладеного,

Outcome: dismissed