Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

\~\~ 05 березня 2024 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на частку в спільному майні. Позов мотивовано тим, що [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.07.1993 року до 03.07.2023 року, після чого рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03.07.2023 року їхній шлюб було розірвано та відновлено дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». За період перебування у шлюбі за спільні кошти ними було придбано: - житловий будинок літ.А, загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., з наступними господарськими будівлями: саманна обкладена шлакоблоком літня кухня літ.Б, шлакоблочна веранда літ.б, бетонний погріб літ.В, шлакоблочний туалет літ.Г, дерев`яний сарай літ.Д, шлакоблочний гараж літ.Ж, шлакоблочний гараж літ.З, питний водопровід І, асфальтнобетонне вимощення II, дерев`яна штахетна огорожа № 1, металева хвіртка № 2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 395495712107; - земельна ділянка площею 0,0824 га, кадастровий номер 1210700000:01:230:0012, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 500257112107 (далі - Земельна ділянка). Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки був укладений з відповідачем та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] зареєстровано право власності на спірне майно. Вказаний Договір купівлі-продажу був укладений за згодою дружини [PERSON] (позивача), підпис якої був нотаріально засвідчений на відповідній заяві. Питання про добровільний поділ будинку та земельної ділянки між ними не досягнуто, а тому враховуючи, що спірне майно набуто ними за час шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, позивач просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за нею та відповідачем право власності на 1/2 частку будинку (за кожним) та на 1/2 частку земельної ділянки (за кожним). В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 17.04.2024 року на адресу суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивач [PERSON] про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлена належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подала. Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надійшло. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /адреса місця реєстрації відповідача/. Заперечень щодо розгляду справи у його відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно до\~п.3\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України,\~днем вручення\~судової повістки\~є день\~проставлення у\~поштовому повідомленні\~відмітки про,\~в тому\~числі,\~відсутність особи\~за адресою\~місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування. Судом дотримані вимоги ст.131 ЦПК України, які регламентують, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив відповідно ст.280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони з 17 липня 1993 року перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом ЗАГС Жовтоводського міськвиконкому, актовий запис №281. /а.с.13/ Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03.07.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] встановлено прізвище « [PERSON] ». /а.с.14/ Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки від 11.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В., [PERSON] придбав у [PERSON] шлакоблочний житловий будинок літ.А, загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., з наступними господарськими будівлями: саманна обкладена шлакоблоком літня кухня літ.Б, шлакоблочна веранда літ.б, бетонний погріб літ.В, шлакоблочний туалет літ.Г, дерев`яний сарай літ.Д, шлакоблочний гараж літ.Ж, шлакоблочний гараж літ.З, питний водопровід І, асфальтобетонне вимощення ІІ, дерев`яна штахетна огорожа №1, металева хвіртка №2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,0824 га, кадастровий номер 1210700000:01:230:0012, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . /а.с.15-16/ Пунктом 4.3 даного договору визначено, що цей договір укладений за згодою дружини покупця [PERSON] , підпис якої на відповідній заяві засвідчений 11.03.2015 року приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. за реєстровим №767. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.03.2015 року житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу від 11.03.2015 року. /а.с.17-18/ Згідно будинкової книги [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . /а.с.19-21/ Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2020 року №320/3072/18. Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У справі, яка розглядається, встановлено, що спірний будинок та земельна ділянка придбані в період зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Належність вказаного майна до особистої приватної власності [PERSON] відповідачем не доведена, презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно, за якою частки подружжя є рівними, не спростована. Позивач є співвласником будинку, оскільки вона перебувала у спільній сумісній власності колишнього подружжя та підлягає поділу. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пунктах 19, 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що саме по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Представлені у справі докази свідчать, що період набуття права власності на нерухоме майно, що стало предметом розгляду в суді, співпадає з періодом перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. Оскільки сторони не досягли згоди щодо його розподілу у добровільному порядку, воно підлягає розподілу за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved