Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

в позові\~вказано:\~«…з 15.05.2010 р. до 03.08.2021 року позивач перебував з відповідачкою у шлюбі, який було розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду. Від шлюбу із відповідачкою мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При розірванні шлюбу рішенням Івано-Франківського міського суду було визначено місце проживання дітей після розлучення з матір`ю. У квітні 2022 року відповідачка з дітьми поїхала до своєї матері у м. Дубровице Рівненської області та, залишивши їй обох дітей, із другим чоловіком виїхала у США. У січні 2023 р., отримавши письмову згоду позивача відповідачка забрала дітей із собою у США. У грудні 2023 р. син [PERSON] повідомив позивача, що хоче повернутись до України, про що відповідачка не заперечує. У другій половині грудня чоловік відповідачки повідомив мене, що 29.12.2023 р. Матвій літаком прилітає до [PERSON] . Оскільки я не мав можливості забрати його звідти додому, попросив зробити це мою дівчину [PERSON] , яка 30.12.2023 р. забрала його з аеропорту, де він більше 4х годин очікував сам. Там його залишила відповідачка, повернувшись до США. З того часу [PERSON] проживає зі мною та моїми батьками у чотирьохкімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] . Він має окрему Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.02.2024 3 кімнату, забезпечений усім необхідним для навчання та розвитку, навчається у ліцеї № 6, відвідує гурток з боксу. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.09.2021 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Юридичною підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки було те, що неповнолітні діти після розлучення батьків залишилася проживати з матір`ю. На даний час неповнолітній син [PERSON] проживає з батьком та перебуває на його утриманні, що підтверджується доданими до позовної заяви матеріалами…». Тому позивач просив суд припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на утримання [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач заперечив проти задоволення позову та просив суд врахувати, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.08.2021 року у справі № 344/4352/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] (сторонами даного спору) розірвано. Вказаним рішенням суду визначено юридичне місце проживання [PERSON] . [INFO] та [PERSON] . [INFO] місцем проживання матері; рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.09.2021 року у справі № 344/4358/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] . [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн (дві тисячі гривень нуль копійок) щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23 березня 2021 року до досягнення дітьми повноліття. У відповіді на адвокатський запит, державний виконавець надав Розрахунок із сплати аліментів, згідно якої заборгованість Позивача перед Відповідачем становить 141170 грн. Отже сторони спору змінили фактичні обставини, які існували до ухвалення рішення про присудження аліментів, відповідачем передано дитину проживати в сім?ї позивача. Відповідач повернула одну дитину для проживання з позивачем. Сторони проживають в різних країнах. Таким чином саме сторонами змінено обставини за судовими рішеннями на час визначення місця проживання та сплати аліментів на утримання дитини. Спір щодо заборгованості по аліментах даним судом не розглядається. Вирішення питання аліментів не стосується існуючої заборгованості з аліментів за попередні періоди. В ч. 4 ст. 273 ЦПК України вказано, що, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За таких підстав, враховуючи, що змінилося сімейне становище платника аліментів, тому як неповнолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на його утримання, а тому достатнім для захисту прав позивача буде звільнення його від обов`язку сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , визначених рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.09.2021 року. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. В запереченні на позов представник відповідача вказав, що спір є передчасним за обставин не зміни місця проживання дитини. Однак представником відповідача не враховано та не спростовано пояснення позивача за змістом позову, що дитина сторін вже повернута відповідачем позивачу для проживання в Україні, в той час як відповідач проживає поза межами України. тому саме сторони спору змінили місце проживання самостійно і добровільно. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved