Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , правовстановлюючі документи на який відсутні. Позивач, є сином померлої [PERSON] та відповідно до ст. 529 ЦК України є спадкоємцем за законом. Позивач прийняв спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , внаслідок чого було відкрито спадкову справу №350/2003. Однак, звернувшись до нотаріальної контори за оформленням іншого спадкового майна після померлої матері, та йому нотаріусом було зазначено, що через відсутність всіх належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, це питання вирішується в судовому порядку. В зв`язку з зазначеним, позивач просив суд: - встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , [PERSON] , померлій [INFO] . - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача - Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в підготовче судове засідання не прибув, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки серії № 227-03-66 від 05.12.2006 року виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.07.1955 року, про що зроблено актовий запис за № 97. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », /а.с.6/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.02.1959 року в м. Кілія рай Бюро ЗАГС Одеської області, запис акта про народження № 60 встановлено, що далі викладено мовою оригіналу « [PERSON] » та « [PERSON] » є батьками « [PERSON] », [INFO] , /а.с.5/. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.09.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 287, [PERSON] , померла [INFO] , /а.с.7/. Відповідно до заяви за вх.. № 454, яка надійшла 26.08.2003 року до Кілійської районної державної нотаріальної контори від [PERSON] встановлено, що заявник просив видати свідоцтво про право на спадщину після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Внаслідок чого була заведена спадкова справа за № 350/2003. Інших заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини до майна померлої не надходило. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАО № 008871 від 26.08.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2852 встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки розміром 3,53 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради м. Кілія, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ОД № 031940, виданого Кілійською міською радою 27 жовтня 2000 року і зареєстрованого під № 988. Грошових внесків з належними до них процентами і компенсаціями, що зберігаються в Кілійському відділенні Ощадного банку №6731 на рахунках №52204, 9155109962, /а.с.8/. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 29.03.2024 року КП КМР «БТІ» вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А1 - житловий будинок, житловою площею 26,3 кв.м., загальною площею 26,3 кв.м., літ.Б1 - літньої кухні, літ.В - літньої кухні, літ.Г - гаражу, літ.Д1 - літньої кухні, літ.Е - сараю, літ.Ж - сараю, літ.З - навісу, літ. И - навісу, літ.К - убиральні, №1-6, І - надвірні споруди. Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Суд, також розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги щодо встановлення факту належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , [PERSON] , померлій [INFO] . Стосовно визнання права власності на житловий будинок за позивачем, суд виходить з наступного: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

Outcome: approved