Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс-Банк», що є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк», звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, розрахованої на підставі ст.625 ЦК України та пунктів кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №03-663 від 25 листопада 2005 року у розмірі 65588,93 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги. Відповідно до вказаного Договору ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, в тому числі за договором про іпотечний кредит № 03-663від 25\~листопада 2005\~року, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] . Відповідно до умов Кредитного договору Кредитор надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 20800.00 Євро. На забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору №03-663 від 25 листопада 2005 року, між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем [PERSON] 25 листопада 2005 року було укладено Договір поруки № 04-305. У зв`язку з невиконанням Боржником свого обов`язку по сплаті кредиту, у Кредитора виникло право задовольнити свої вимоги. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2017 року було вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по договору про іпотечний кредит №03-663 від 25 листопада 2005 року в сумі: 11872.99 Євро заборгованість за кредитом; 134.67 Євро заборгованості по відсотках за користування кредитом; 6102.56 грн заборгованості по комісії. Стягнути порівну з [PERSON] , [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» по 2570.44 грн з кожного сплаченого судового збору. На підставі рішення суду від 12 квітня 2017 року було частково стягнуто заборгованість за кредитним договором та в кредитора виникло право нараховувати відсотки за неправомірне користування кредитом в іншому (збільшеному) розмірі, адже після отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості або винесення рішення суду про стягнення такої заборгованості достроково, вся заборгованість за кредитним договором вважається простроченою, оскільки такими діями кредитор змінив строк кредитування. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В результаті невиконання умов договору у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, яка станом на 03 грудня 2021 року становить 65588.93\~грн та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість за тілом кредиту та відсотках 1981.14 Євро, що становить 61303.92 грн; суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість по комісії 750.31 грн; суми заборгованості за інфляційними витратами по комісії - 3534.70 грн. А тому, представник позивача просить задовольнити позов, стягнути з відповідачів солідарно зазначену суму заборгованості та сплачений судовий збір. Ухвалою судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В судове\~засідання представник\~АТ «Сенс-Банк» не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, подавши до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримав, пояснивши, що відповідачкою рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2017 року не виконано та не подано жодного доказу чи квитанції на противагу цього. Обставини наявності рішення суду та його невиконання божницею визнано. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, однак від неї надійшла заява слухати справу в її відсутності. Крім того, відповідачка надала суду письмові пояснення, в яких проти задоволення позову заперечувала, та просила відмовити у задоволенні позову на підставі ст.267\~ЦК України в зв`язку зі спливом позовної давності. При цьому зазначила, що Банк звернувся до суду з даним позовом лише в липні 2022 року, долучивши до позовної заяви розрахунок заборгованості копію кредитного договору, та копію рішення суду. Також серед поданих позивачем матеріалів справи вбачається, що за рішенням Лановецького районного суду від 12 квітня 2017 року з неї було стягнуто 12007 Євро заборгованості, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивач розраховує заборгованість з 02 квітня 2016 року, що свідчить про те, що з квітня 2016 року у позивача почався перебіг строку позовної давності. Однак з позовом до суду позивач звернувся лише в липні 2022 року з пропуском строку позовної давності. Вважає, що так як строк позовної давності встановлений терміном три роки, то кінцевий термін для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з урахуванням дати зазначеної в розрахунку заборгованості спливає 02 квітня 2019 року. Зауважує, що під час розгляду справи №602/469/16-ц Лановецьким районним судом позивачем не збільшувався об`єм позовних вимог, та позивач не вимагав сплати 3% річних, хоча на той час мав на це право та законну підставу. Окрім цього, законодавством встановлений і спеціальний строк позовної давності в 1 рік до спорів про стягнення пені. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачу відомо, що з 2015 року зобов`язання за кредитним договором взагалі не виконується. Тому вважає, що позивач, звертаючись з позовом в 2022 році, пропустив встановлений строк позовної давності. При цьому, відповідачка зіслалася на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду в справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року. Також, [PERSON] зазначила, що в разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст.1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Зіславшись на правовій позиції, сформульовані Верховним Судом України у постановах від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31 цс 15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс 15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Також вказує, що в позовній заяві Банк зазначає, що рішенням Лановецького районного суду № 602/469/16-ц від 12 квітня 2017 року з неї було стягнуто 12007 Євро заборгованості. З того часу рішення суду не виконується та невиконане, а відтак Банк вправі,

Outcome: partial