Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

21.03.2024 до суду надійшов зазначений позов, у якому позивачка вказує, що 08 липня 2017 року вона та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. У шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з січня 2024 року вона припинила ведення спільного господарства з відповідачем. Стосунки між ними розладналися, зникли почуття любові, взаєморозуміння і взаємоповаги, погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки стали суттєво різнитися. Фактично сім`я припинила своє існування. Вона не бажає бути у цьому шлюбі, а примирення вважає неможливим. Позивачка, посилаючись на викладені у позові обставини та на ст. ст. 104, 405, 110-112 СК України, ст. ст. 4, 28, 175, 177 ЦПК України, просить суд : -розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08.07.2017 Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб, відповідний актовий запис № 38. 29.03.2024 у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін, в приміщенні Володарського районного суду Київської області на 25.04.2024. Про що сторони повідомлені належним чином ( а.с. 16, 17, 18, 19). 22.04.2024 на адресу суду надійшла заява відповідача у справі, якою він просив суд надати подружжю строк для примирення терміном у шість місяців. Вказував, що докладає максимум зусиль щодо врегулювання спірного питання між ними без застосування надмірних емоцій, намагається всі непорозуміння врегулювати мирним шляхом ( а.с. 20-21). 25.04.2024 суд, ознайомившись із позовною заявою, заявою про надання строку для примирення, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заяву відповідача про надання строку для примирення задовольнив частково та надав сторонам строк для примирення тривалістю 1 (один) місяць, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення до - 27 травня 2024 року. 27.05.2024 сторони належним чином повідомлені про призначення справи до судового розгляду ( а.с. 25, 26). Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило. З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивачки викладену у позові, за відсутності відзиву, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 08 липня 2017 року уклали шлюб, зареєстрований Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 38. Після укладення шлюбу позивачка стала носити прізвище « [PERSON] » ( а.с.6). Подружжя має спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.7). В позовній заяві позивачка зазначає, що з січня 2024 року подружжя припинило ведення спільного господарства, фактично сім`я припинила своє існування, зникло почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з тих міркувань, що сторони не скористалися можливістю примиритися наданих їм та із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя не скористалося можливістю примиритися та не підтримує шлюбно-сімейні відносини, суд вважає, що причини, що спонукають подружжя наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як чоловіка так і дружини. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ такої категорії у розмірі - 1211,20 гривень,.

Outcome: approved