Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

19.03.2024 Позивач ТзОВ "Львівенергозбут" звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 4676,64 грн, а також судові витрати в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що позивач здійснює постачання електричної енергії за адресою [ADDRESS] на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За цією адресою зареєстрований побутовий споживач [PERSON] та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно даних оператора системи розподілу, переданих у відповідності до чинного законордавста та відображених у програмному забезпеченні позивача, за період з 01.01.2022 по 01.02.2024 по особовому рахунку № [NUMBER] спожито 2536 кВт/год. Відповідачем було здійснено приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії та часткової оплати її вартості, останній платіж 24.01.2022. Зазначає, що свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електроенергію споживач систематично не виконував, борг за спожиту електроенергію за період 01.01.2022-01.02.2024 складає 4676,64 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу за спожиту електричну енергію. Відтак, в силу вимог ст. 7, 8, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» просить стягнути вказану заборгованості за спожиту електричну енергію. 20.03.2024 скеровано запит до Відділу-Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області щодо встановлення місця реєстрації відповідача, відповідь на який отримано 27.03.2024. Ухвалою судді від 01.04.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 25.04.2024. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала разом з позовною заявою та додатками направлялась сторонам по справі. Позивачем отримана в систему "Електронний суд" 01.04.2024. Відповідачу була направлена засобами поштового зв`язку і отримана 10.04.2024 (згідно відстеження з сайту "Укрпошти"). 24.04.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву і докази направлення такого позивачу, згідно якого відповідач позову не визнає, вважає його безпідставним та просить в задоволенні позову відмовити. Крім цього, 24.04.2024 відповідачем подано клопотання про призначення [PERSON] довіреною особою відповідачки в даній справі, клопотання про визначення юрисдикції суду, в якому остання просить надати їй інформацію про посвідчення судді [PERSON] , номер, присвоєний мантії, якою володіє суддя Курус Р.І. та номер нагрудного знаку, присвоєний судді Курус Р.І. Також відповідачкою подано клопотання про надання їй виправленого та відредагованого тексту ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі від 01.04.2024, оскільки, на думку відповідача, така ухвала написана невідомим їй судом, без зазначення коду ЄДРПОУ, не вказано розрахункового рахунку, на який вона має провести оплату заборгованості за спожиту електричну енергію. Крім цього, відповідачкою подано клопотання про продовження їй строку на подання відзиву на позовну заяву з тих підстав, що ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження у справі від 01.04.2024 нею отримано 10.04.2024, відзив подано 24.04.2024. Також відповідачем подано клопотання, в якому вона вказує про необхідність відводу представника позивача [PERSON] , оскільки, на її дімку, останньою подані до позовної заяви документи, які не відповідають чинному законодавству, яке задоволенню не підлягає, оскільки вирішення такого відводу не передбачено цивільно-процесуальним законом Ухвалою від 25.04.2024 розгляд справи відкладено на 21.05.2024. Допущено до участі в справі в якості представника відповідачки [PERSON] [PERSON] . В задоволенні клопотань відповідачки [PERSON] про визначення юрисдикції суду, про внесення виправлень, про продовження строку та про відвід представника позивача відмовлено. Ухвалу від 25.04.2024 відповідачу надіслано засобами поштового зв`яжу і таку нею отримано особисто 09.05.2024, що підтверджується трекінгом відстеження з сайту "Укрпошта". 13.05.2024 до суду надійшла відповідь на відзив та докази направлення такого позивачу. Заперечень на відповідь на відзив у строк, визначений ухвалою про відкриття провадження від 01.04.2024 від відповідача станом на час ухвалення судового рішення не надходило. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань від учасників справи про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, суд встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст.\~12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Правовідносини щодо постачання електричної енергії між електропостачальником універсальної послуги (електропостачальником) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. №312 із змінами та доповненнями (далі - Правила). Відповідно до п. 1.1.1 Правил ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» є юридичною особою приватного права, яка створена на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» при здійсненні заходів з відокремлення, з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам та здійснює постачання електричної енергії побутовим споживачам на умовах договорів про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг. ТОВ «Львівенергозбут», як постачальник універсальних послуг, постачає електричну енергію побутовим та малим непобутовим споживачам на території Львівської області з 01.01.2019 р. Згідно з п. п. 3.1.5., 3.1.7., 3.2.5. Правил, договір між електропостачальником та споживачем універсальної послуги укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним на умовах комерційної пропозиції, опублікованих електропостачальником на офіційному веб-сайті. Відповідно до п. 7 постанови НКРЕКП вказаний договір укладається шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії або підписання заяви-приєднання до умов цього договору. Як встановлено судом, ТОВ «Львівенергозбут» здійснює постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Побутовим споживачем за даною адресою є [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] ; ЕІС-код точки обліку №62Z0814468117513. Дані факти не спростовані відповідачем. Відмови від приєднання до такого договору відповідачем подано не було. Відповідно до п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Пнкт 6.2 договору визначає зобов`язання споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Згідно з комерційною пропозицією розрахунковим періодом за договором є календарний місяць. Рахунок (платіжний документ) надається на початку періоду наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється протягом 10 робочих днів від дати отримання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється шляхом повної оплати вартості електроенергії за показами засобу обліку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. Як встановлено матеріалами справи за період з 01.01.2022 року по 01.02.2024 року по особовому рахунку № [NUMBER] спожито 2536 кВт/год., проте не здійснено оплату за спожиту електричну енергію за вказаний період, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 4 676, 64 грн. Що стосується доводів відповідача про не укладення з нею договору на постачання електричної енергії, суд виходить з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» створене на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» при здійсненні заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №429 від 14.06.2018 ТОВ «Львівенергозбут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (копія постанови НКРЕКП про видачу відповідної ліцензії). П. 4 ст. 63 ЗУ «Про ринок електричної енергії» зазначає, що Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Разом з тим, згідно зі ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Виходячи з тлумачення п. 2 ст. 205 ЦК України і п. 2 ст. 642 ЦК України, слід зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Такої ж позиції притримується Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 11.11.2019 за касаційною скаргою ТОВ «Харків Екоресурс» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова та Апеляційного суду Харківської області у справі №646/834/17, зазначивши, що спірний договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору. Також, Верховний суд у своїх постановах №750/12850/16-ц від 26.09.2018 та №642/2858/16 від 06.11.2019 зазначає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі N26-2951цс15. Згідно з п. 7 Постанови НКПЕКП N9312 «Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018р. (далі - ПРРЕЕ) договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Тобто, законодавством передбачено можливість постачання електричної енергії побутовому споживачу без фактичного підписання відповідного договору з останнім. Таким чином, суд доходить до висновку, що [PERSON] приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електроенергії за адресою місця свого проживання: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), а також шляхом регулярних оплат рахунків за електричну енергію за період січень 2019р. - грудень 2021р. (витяг з програмного забезпечення ТОВ «Львівенергозбут» щодо проведених оплат за особовим рахунком № [NUMBER] ). У своєму відзиві відповідач не заперечує, що вона дійсно проживає за вказаною адресою та користується послугами з постачання електричної енергії. Таким чином судом встановлено, що постачання електричної енергії Товариством в кв. [ADDRESS] , її споживання для власних побутових потреб та оплата споживачем відповідно до виставлених рахунків свідчать про вчинення активних дій як зі сторони постачальника, так і зі сторони споживача, що вказує на наявність фактичних договірних відносин між [PERSON] та ТОВ «Львівенергозбут». Також суд враховує, що відповідно до п. 3.1.7 ПРРЕЕ на вимогу споживача електропостачальник має надати паперову копію договору, укладеного у формі електронного документа за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації, засвідчену підписом уповноваженої особи електропостачальника у порядку, встановленому законом. Отже, [PERSON] надано право отримати паперову копію договору у Центрі обслуговування клієнтів «Львівенергозбут», який було б їй безперешкодно надано, однак, таким правом відповідач не скористалася. Що стосується доводів відповідачки про ціну на електричну енергію. Відповідно до п. 3 ст. 63 ЗУ «Про ринок електричної енергії» постачальник надає універсальні послуги за економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними цінами, що формуються ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включають, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника універсальних послуг, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг. Згідно з п. 5.1 Договору Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами),що визначаються відповідно методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Комерційна пропозиція «Універсальна-Побут 1» зазначає, що при розрахунку плати за спожиту електричну енергію застосовується затверджений тариф (ціна). Інформація, щодо розмірів та порядку застосування тарифів для населення розміщується на сайті державного органу, який затверджує тариф (ціну) та на сайті Постачальника www.lez.com.ua. Відтак, фіксовані ціни на електричну енергію для побутових споживачів затверджено Постановою КМУ «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії» №483 від 05.06.2019р. (із змінами та доповненнями). Дана Постава КМУ знаходиться у відкритому доступі мережі інтернет, а також, відповідно до вимог чинного законодавства, на офіційному сайті ТОВ «Львівенергозбут»www.lez.com.ua. У своєму відзиві щодо поняття ЕІС-коду відповідач наводить пп. 10 ч. 10 п. 2 ст. б ЗУ «Про ринок електричної енергії» та зазначає, що в ньому не зазначено жодної інформації про ЕІС-код для побутового споживача. Проте, вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки даний пункт лише визначає одне із завдань Регулятора ринку електричної енергії. Так, відповідно до п. 9 Постанови НКПЕКП №312 «Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018р. оператор системи розподілу під час укладення із споживачами договорів про надання послуг з розподілу електричної енергії (оформлення заяв- приєднання та паспортів точок розподілу) присвоює всім точкам розподілу електричної енергії за об`єктами існуючих споживачів ЕІС-коди за точками комерційного обліку відповідно до порядку, передбаченого Кодексом комерційного обліку, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311, та інших нормативно-правових актів НКРЕКП, а також актів адміністратора комерційного обліку. Згідно з п. 2.2 Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, затвердженого Постановою НКПЕКП №312 «Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018р., який є публічним, відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовуються на об`єкті (об`єктах) цього споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3 до цього Договору. Тобто, ЕІС-код - це код енергетичної ідентифікації точки комерційного обліку, який присвоюється оператором системи розподілу (в даному випадку - Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго») автоматично. ЕІС-код є фіксованою за довжиною послідовністю алфавітно-цифрових символів (16 позицій). ЕІС-код є необхідним елементом для ідентифікації точки обліку об`єкта в базах даних для передачі обсягів споживання, він є унікальним і не змінюється, доки працює відповідна точка обліку. Що стосується доводів відповідача в частині зазначення реквізитів для оплати вартості спожитої електричної енергії. П. 4.5 ПРРЕЕ зазначає, що оплата електропостачальнику вартості електричної енергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника. Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору в електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків. Відповідно до п. 5.9 Договору розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника (далі - спецрахунок). При цьому Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника. Реквізити рахунку із спеціальним режимом використання, за яким здійснюється прийом платежів від споживачів універсальної послуги зазначений в Договорі, на офіційному вебсайті ТОВ «Львівенергозбут» www.lez.com.ua,доступний при оплаті через будь-яку платіжку систему, а також в персональному кабінеті для побутового споживача та є наступним: [NUMBER] , Філія ТВБВ №10013/03 Філії ЛОУ АТ «Ощадбанк». МФО 325796. Твердження відповідача про те, що даний розрахунковий рахунок є «офшорним», «кіпрським» та про «підпадання дій ТОВ «Львівенергозбут» під фінансування тероризму» є голослівними та надуманими, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами у справі. Разом з тим, у своєму відзиві на позов відповідач посилається на те, що 01.05.2023р. між нею та Національною компанією «Енергоресурс-Україна» укладено договір про гарантування забезпечення енергоресурсами та іншими ресурсами, відповідно до якого НК «Енергоресурс-Україна» взяло на себе зобов`язання гарантування забезпечення відповідачу енергоресурсами та іншими ресурсами, зокрема електроенергією, а відповідач зобов`язалася оплачувати відповідні послуги за тарифами, що встановлені постановою №01-НБ/0521 Кабінету Міністрів республіки Україна від 14.05.2021р у строки встановлені цим договором (слід зазначити, що в Україні не існує такого державного органу як «Кабінет Міністрів республіки Україна», як і постанови №01- НБ/0521). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про ринок електричної енергії» господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, розподілу електричної енергії малими системами розподілу, постачання електричної енергії споживачам, зберігання енергії, агрегації, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадятьсяна ринку електричної енергії, за умови отримання відповідної ліцензії, якщо інше не передбачено цим Законом. Як вбачається із Постанови НКРЕКП №429 «Про видачу ліцензій з постачання електричної енергії споживачу...» від 14.06.2018р., у списку ліцензіатів відсутня «Національна компанія «Енергоресурс-Україна», а відтак, така не має права здійснювати постачання електричної енергії зокрема. Крім того, суд враховує, що у вказаному договорі не зазначено код ЄДРПОУ такої компанії (в тому числі на відбитку відповідної печатки), а директор її Дрогобицької філії діє на підставі «наказу №12-НБ/0521 від 07.05.2022р. Державної установи республіки Україна» Також п. 6.1.1 ПРРЕЕ зазначено, що споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником. Новий електропостачальник протягом 3 робочих днів від дня отримання звернення від споживача про зміну електропостачальника має надіслати запит до адміністратора комерційного обліку (в даному випадку - до ПрАТ «Львівобленерго») щодо зміни електропостачальника (п. 6.1.8 ПРРЕЕ). Адміністратор комерційного обліку не пізніше ніж до закінчення наступного робочого дня з дня отримання запиту на зміну електропостачальника має сформувати прогнозні обсяги споживання за точкою обліку (площадкою комерційного обліку) на заплановану дату зміни електропостачальника та повідомити попереднього електропостачальника споживача про отримання запиту на зміну електропостачальника, дату запланованої зміни електропостачальника та прогнозні обсяги споживання на цю дату (пп. З п. 6.1.10 ПРРЕЕ). У разі підтвердження можливості зміни електропостачальника повідомлення адміністратора комерційного обліку повинні містити: до попереднього електропостачальника - повідомлення про зміну електропостачальника та дату такої зміни (пп. 2 п. 6.1.12 ПРРЕЕ). Попередній електропостачальник після отримання від адміністратора комерційного обліку повідомлення про зміну електропостачальника повинен здійснити всі необхідні заходи у зв`язку з припиненням дії договору про постачання електричної енергії споживачу зі споживачем на заплановану дату зміни електропостачальника (п. 6.1.16 ПРРЕЕ). Таким чином, процедура зміни електропостачальника характерна активною комунікацією між новим електропостачальником, адміністратором комерційного обліку (ПрАТ «Львівобленерго») та попереднім електропостачальником. Натомість, як зазначає позивач і вказане не спростовано відповідачем, ТОВ «Львівенергозбут» не отримувало жодних запитів та повідомлень від ПрАТ «Львівобленерго» про початок процедури зміни електропостачальника споживачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , ЕІС- код точки комерційного обліку 62Z0814468117513. Крім цього, у своєму відзиві відповідач вказує на невідповідність витягів з програмного забезпечення ТОВ «Львівенергозбут» вимогам, що стосуються первинної документації, що є надуманим, оскільки дані витяги про стан особового рахунку № [NUMBER] споживача [PERSON] містять достовірну інформацію про особовий рахунок відповідача, зокрема проведені за даним особовим рахунком оплати та розмір заборгованості станом на день подачі до суду, завірені підписом повноважного представника ТОВ «Львівенергозбут» та підтверджуються копіями рахунків за електричну енергію за період утвореної заборгованості з 01.01.2022р. по 01.02.2024р. Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Львівенергозбут» безперервно постачалась електрична енергія за адресою проживання відповідача, виставлялись рахунки за спожиту електроенергію відповідно до обсягів, переданих ПрАТ «Львівобленерго». Процедура зміни електропостачальника за адресою відповідача не проводилась, а будь-які договори, укладені між [PERSON] та «Національною компанією Енергоресурс Україна» не мають жодного відношення до існуючих договірних відносин між відповідачем та ТОВ «Львівенергозбут» та жодним чином не скасовують обов`язок споживача оплачувати Товариству за спожиту електричну енергію відповідно до вимог ЗУ «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ та умов Договору. Отже, суд доходить до висновку, що у своєму відзиві відповідач не навела жодного доводу чи доказу в спростування наявності у неї даного боргу, не надала контррозрахунку до долученого розрахунку основного боргу за електричну енергію. Твердження відповідача про начебто «відсутність укладеного договору між нею та позивачем», «приписування їй електроустановки», «подвійне використання термінів у договорі», «свідомий обман-оферту», «інкримінування їй присвоєння ЕІС-коду», «офшорний, кіпрський рахунок», «віртуальну суму боргу» є безпідставними, надуманими, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами. Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пп. 2. п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відтак на [PERSON] покладено обов`язок оплачувати вартість спожитих житлового-комунальних послуг, зокрема спожитої електричної енергії, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 9.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по сплаті коштів за надані послуги з постачання електричної енергії, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 4676,64 грн. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved