Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] недієздатною та встановити над нею опіку. Посилається на те, що [PERSON] , [INFO] є його бабусею, через психічне захворювання не взмозі працювати, не усвідомлює наслідки своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. Внаслідок психічного захворювання бабуся потребує догляду та встановлення над нею опіки. Просить визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над нею та призначити заявника опікуном над [PERSON] .\~\~ В судовому засіданні представник заявника адвокат Грицак Я.В. підтримав заяву про визнання [PERSON] недієздатною та подання органу опіки та піклування про встановлення опіки над нею, просив їх задовольнити. Крім того пояснив, що заявник [PERSON] призваний на військову службу за мобілізацією і в даний час перебуває на службі. [PERSON] проживає одна у с. Бороняво Хустського району. Її донька [PERSON] також проживає в с. Бороняво, тільки за іншою адресою.\~\~\~\~\~\~ Представник органу опіки та піклування виконкому Хустської міської ради в судове засідання не з`явився. Уповноважений представник [PERSON] подав клопотання в якому просив справу розглядати без участі представника органу опіки та піклування, не заперечив проти визнання [PERSON] недієздатною, підтримав подання від 11.04.2024 року. [PERSON] , щодо якої розглядається заява про визнання її недієздатною, в судове засідання не викликалась. Представник [PERSON] - адвокат Бітюра А.А. не заперечив проти задоволення заяви про визнання [PERSON] недієздатною, просив суд задовольнити подання органу опіки та піклування щодо призначення [PERSON] опікуном [PERSON] у разі визнання останньої недієздатною. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є бабусею [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами: про народження [PERSON] [NUMBER] , про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [NUMBER] від 17.02.1971 р., про народження [PERSON] [NUMBER] від 08.05.2008 року. У відповідності до ст. 298 ЦПК України судом було призначено судово-психіатричну експертизу стосовно [PERSON] . Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 241 від 17.08.2023 року, проведеної експертами Закарпатської філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі вираженої деменції. По психічному стану [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В силу ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ч.ч. 6-7 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки). Відповідні положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачають те, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно ч. 1ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 ЦК України, опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна. Частинами 1-4 ст. 63 ЦК України передбачено, що опікуна призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Згідно рішення № 67 від 24.02.2023 року виконавчого комітету Хустської міської ради «Про затвердження висновку опікунської ради з питань забезпечення прав неповнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування)» [PERSON] відмовлено в призначенні опікуном над [PERSON] у випадку визнання останньої судом недієздатною. Зі змісту подання органу опіки та піклування № 195 від 11.04.2024 р. виконавчого комітету Хустської міської ради вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном на рідною бабусею [PERSON] у випадку визнання останньої судом недієздатною. Відповідно до листа Боронявського старостинського округу Хустської міської ради № 47/02-12 від 23.04.2024 р. за адресою [ADDRESS] зареєстрована та проживає одна особа - [PERSON] , [INFO] . Листом начальника [INFO] полковника [PERSON] № 6487 від 02.05.2024 р. [PERSON] , [INFO] призваний на військову службу за мобілізацією [INFO] та скерований до в/ч [NUMBER] від 26.04.2022 року. Відомості щодо звільнення з військової служби відсутні.\~\~ Згідно ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Питання щодо встановлення опіки і піклування регулюються Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.99 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за N 387/3680 (далі - Правила опіки і піклування). Проаналізувавши вищезазначені обставини, суд вважає подання органу опіки та піклування про встановлення опіки і призначення саме [PERSON] опікуном над його бабусею, не доведеним, та таким що протирічить інтересам недієздатної. Також суд вважає заяву [PERSON] щодо призначення його опікуном такою, що, найймовірніше, базуються на особистих мотивах [PERSON] в отриманні статусу опікуна недієздатної особи (призовний вік, оголошена мобілізація через військовий стан в країні). Підтвердженням того, що вимоги не базуються на дійсному бажанні заявника здійснювати обов`язки опікуна, на переконання суду, є й те, що [PERSON] проживає на сьогоднішній день одна, має доньку [PERSON] , яка проживає в с. Боронява Хустського району, заява [PERSON] про його призначення опікуном була подана після призову на військову службу. Отже, вимоги подання щодо призначення саме цього опікуна не доведені, а тому подання задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial