Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Представник Кредитної спілки «Наші люди» Ісопчук В.В. через систему «Електронний суд» звернувся в\~суд із\~вказаним вище\~позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 06.05.2021 року між кредитною спілкою «Наші люди» та [PERSON] було укладено кредитний договір №12003, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 400000,00 грн. строком з 06.05.2021 року до 03.04.2023 року, зі сплатою 51% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку платежів, наведеного у додатку №1 до договору. Однак, позичальник взагалі перестав сплачувати відсотки в розмірі, передбачені кредитним договором, починаючи з березня місяця 2023 року. п. 10.1. розділу 10 (Строк дії договору та інші умови) передбачено, що договір є чинним з моменту його підписання обома сторонами та діє до 03 квітня 2023 року або в разі несвоєчасного виконання зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, до моменту повної сплати позичальником кредит відсотків. Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору що також передбачено п. 10.3. розділу 10 (Строк дії договору та інші умови). Станом на 07.08.2023 року заборгованість позичальника за договором складає 1038,40 грн. відсотків за користування кредитом та 4246,72 грн. основної кредиту, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №12003 від 06.05.2021 р. При укладенні кредитного договору, було укладено договори поруки із [PERSON] та [PERSON] , які взяли на себе обов`язок відповідати за зобов`язання боржника, та відповідно є солідарними боржниками перед КС «Наші люди». 05.06.2023 року Кредитодавець звернувся до Позичальника та поручителів з листом- вимогою, стосовно сплати простроченої заборгованості. Проте, прострочену заборгованість не було сплачено. Враховуючи викладене позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Кредитної спілки «Наші люди» заборгованість в\~сумі 5285,12\~грн.,та судові витрати. В судове засідання представник кредитної спілки "Наші люди" не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просить розглядати без участі представника позивача, про винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , у судове засідання також не з`явилися, однак 16.01.2024 року подав до суду письмову заяву, згідно якої на підтвердження погашення ним заборгованості просив долучити до справи квитанцію, договір про споживчий кредит, графіки платежів, розрахунок заборгованості. Також зазначав про розгляд справи без його присутності. Відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] \~у судове засідання також не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомили. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 06.05.2021 року між Кредитною спілкою «Наші люди» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №12003 на виконання умов якого відповідач отримав кошти в сумі 400000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 51% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 03.04.2023 року (п.2.1 кредитного договору). Факт видачі кредитних коштів підтверджено видатковим касовим ордером від 06.05.2021 року. Таким чином, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли кредитно-договірні відносини. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, графіком розрахунків, що є додатком договору та п. 3.5 договору встановлений строк погашення кредиту та відсотків за його користування. Згідно таблиці розрахунку заборгованості за кредитним договором №12003 від 06.05.2021 року заборгованість відповідача [PERSON] станом на 07.08.2023 року становить 5282,12 грн. та складається з: основної суми кредиту 4246,72 грн. та відсотків за користування кредитом 1038,40 грн. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст.541 ЦК України). У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст.543 ЦК України). Так,\~зметою забезпечення повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом КС «Наші люди» уклала 06.05.2021 року договори поруки №12003 з відповідачами [PERSON] та [PERSON] , які зобов`язалися відповідати за зобов`язаннями позичальника [PERSON] перед спілкою в обсязі 100% від суми цих зобов`язань, тобто за погашення кредиту в сумі 400000,00 грн., процентів за користування кредитом за ставкою 51% річних, а також за сплату штрафних санкцій та за відшкодування збитків, завданих спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору поруки поручитель несе солідарну з позичальником відповідальність перед спілкою та відповідає за зобов`язаннями позичальника всім належним йому майном; відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання перед спілкою за кредитним договором. Кредитною спілкою «Наші Люди» 07.02.2022 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було надіслано вимоги за №№05-34, 05-35, 05-36 про дострокове повернення кредиту. В судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність підстав вважати, що договори поруки, укладені в забезпечення вище вказаного кредитного договору на момент звернення позивача з позовом до суду та розгляду справи в суді припинені, розірвані або визнані недійсними, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що поручителі повинні нести солідарну відповідальність разом з боржником за неналежне виконання останнім своїх обов`язків за основним зобов`язанням Відповідно до вимог статей 509, 525-527 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст.598-599 ЦК України). Як вбачається із Графіка платежів наведеного у додатку №1 до договору, відповідач мав погашати борг (який складався з тіла кредиту і нарахованих відсотків) рівними частинами в сумі 2745,51 грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2021 року по 03.04.2023 року. Загальна сума, яку відповідач мав б повернути кредитній спілці згідно цього графіка платежів, становила 63146,84 грн. При цьому, з розрахунку заборгованості за кредитним договором №12003 від 06.05.2021 року видно, що на кінцеву дату дії договору, основний борг за кредитом становив 4246,72 грн., а сума відсотків становила 1038,40 грн. Тобто, сукупний розмір кредиту на останній день дії договору становив 5282,12 грн. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №12003 від 06.05.2021 року, відповідачем здійснювались платежі з метою погашення боргу та виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на станом на 13.02.2024 року відповідачем сплачено заборгованість на загальну суму 61606.00 грн., та починаючи з березня 2023 року відповідач припинив здійснювати оплату по кредиту. Слід зазначити, що відповідач [PERSON] був ознайомлений з Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є додатком №1 до Договору про споживчий кредит від 06.05.2021 року та загальною вартістю кредиту, яку він зобов`язався повернути позичальнику, що підтверджується його особистим підписом. П.6 Графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є додатком №1 до Договору про споживчий кредит від 06.05.2021 року, визначено, що Графік укладений у двох оригінальних примірниках по одному для кожної із сторін та є невід`ємною частиною кредитного договору №12003. П.4.3 вищезазначеного Графіку, визначено, що орієнтована реальна річна процентна ставка за Договором, розрахована з дотримання вимог цього пункту Графіку платежів та становить : РР = 66,87% річних. Разом з тим, відповідачем [PERSON] , 15.01.2024 року надано до суду свій оригінал примірнику Графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є додатком №1 до Договору про споживчий кредит від 06.05.2021 року, якій містить розбіжності від наданого позивачем при подачі позову до суду, а саме в п.4.3 не вказано та не прописано відсоток орієнтованої реальної річної процентної ставки за Договором. Дана обставина викликає у суда сумнів щодо обізнаності в повній мірі відповідача [PERSON] з умовами по сплаті процентів за користування кредитом. За таких\~обставин суд\~дійшов висновку,\~що із\~відповідачів підлягають\~стягненню саме\~узгоджений сторонами договору про споживчий кредит №12003 від 06.05.2021 року розмір заборгованості. Однак, з урахуванням часткового погашення відповідачем кредиту у розмірі 61606,00 грн., суд вважає, що до стягнення з відповідачів підлягає заборгованість на загальну суму 1540,84 грн., які вказані у додатку №1 договору №12003 від 06.05.2021 року. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп., та 2174 грн. 20 коп. сплаченого судового збору за поданням даного позову. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2174,20 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 626, 40 грн. з розрахунку: 1540,84 грн. х 2147,20 грн. / 5282,12 грн. = 626,40 грн., в рівних частках, а саме по 208 грн. 80 коп. з кожного. Щодо стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.137\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Боттацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: ордер від 20.10.2023 року, договір про надання правової допомоги від 20.10.2023 року, рахунок про оплату послуг адвоката від 20.10.2023 з детальним розписом виконаної роботи, згідно з якого вартість наданих послуг складає 5 000 грн. Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зважаючи на відсутність клопотання відповідачів про зменшення таких витрат, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволених вимог у розмірі 1458 грн. 55 коп. з розрахунку: 1540,84 грн. х 5000 грн. / 5282,12 грн. = 1458, 55 грн., в рівних частках, а саме по 486 грн. 20 коп. з кожного. На підставі ст.ст.526, 553, 554, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial