Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа справі № 523/15438/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів. 03.04.2024 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси за результатами розгляду даної справи у задоволені позовної заяви [PERSON] було відмовлено. 08.04.2024 р. представник відповідача [PERSON] звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення. Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви вказує на те, що судом в рішенні не відображено питання про судові витрати в частині стягнення витрат на правову допомогу. А тому, просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 12000,00 грн. Суд констатує, що представником позивача [PERSON] [PERSON] подано заперечення на\~заяву про\~ухвалення додаткового\~рішення в яких вказує на те, що як вбачається з матеріалів долучених до заяви про ухвалення додаткового рішення, на підтвердження доказів здійснення відповідачем витрат на правову допомогу були надані наступні документи: копія додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, копія акту приймання-передачі робіт, копія детального опису робіт, копія квитанції про сплату правничої допомоги на суму 12000,00 грн. Представником відповідача не була надано основного документа Договір про надання правничої допомоги № 35/05-23ф від 08.05.2023 року, що свідчить про те, що відповідач не підтвердив факт укладання такого договору. В матеріалах справи відсутня заява відповідача про намір подати заяву про відшкодування витрат на правову допомогу. На думку представника позивача, строк на подання доказів про наявність витрат на правову допомогу відповідачем був порушений без поважних причин. Також, не урахований фінансовий стан позивача, адже відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання дитини близького 75,00 дол. США на місяця, що навіть не тільки для США є явно неспроможною сумою для задоволення потреб дитини, яка ходить до школи та потребує розвитку своїх здібностей, таким чином, фактично весь тягар по утриманню дитини здійснює саме позивачка. А тому, просить суд відмовити у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано до суду додаткові пояснення в яких вказує на те, що позивачка звільнена від сплати виключно судового збору. Стороною відповідача було підтверджено належним чином витрати на правничу допомогу. 03.04.2024 року було ухвалено рішення в рамках розгляду цивільної справи № 523/15438/23, а 05.04.2024 року відповідачем було подану заяву про ухвалення додаткового рішення, а тому строки на подання даної заяви дотримані. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа справі № 523/15438/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів. 03.04.2024 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси за результатами розгляду даної справи у задоволені позовної заяви [PERSON] було відмовлено. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога відповідачу у справі надавалась адвокатом Хижняк А.В. (Ордер Серії ВН № 1296074). Підставами для\~надання позивачу\~правничої допомоги адвокатом Хижняк А.В. був Договір про надання адвокатом правничої допомоги № 35/05-23ф від 08 травня 2023 року. Відповідно до Додаткової угоди № 35/05-23ф від 08 травня 2023 року, адвокат Хижняк А.В., діюча на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 002643, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області від 18.11.2015 року № 40 з однієї сторони, [PERSON] з іншої сторони, уклали цю додаткову угоду про наступне: Адвокат зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у Договорі про надання правничої допомоги № 35/05-23ф від 08.05.2023 року, надати клієнтові наступні послуги: -Ознайомлення з документами та формування правової позиції по справі, формування стратегії та погодження стратегії з клієнтом (2 години) 1500,00 грн.; -Підготовка відзиву, виготовлення необхідної кількості додатків, направлення позовної\~заяви до\~суду (5 годин) 6000,00 грн.; - Підготовка та участь у судових засіданнях (4 години) 4500,00 грн. Вищевказане також підтверджується наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги № 35/05-23ф від 08.05.2023 року. Сторони домовились, що гонорар Адвоката складає 12000,00 грн. Загалом професійної (правничої) допомоги у справі № 523/15438/23 надано на суму 12000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Згідно приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 16.11.2022 року з розгляду справи № 922/1964/21, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовує наступні критерії. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін. Суд констатує, що даний спір є незначної складності, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час, а тому покладення на відповідача розміру адвокатських послуг в сумі 12000,00 гривень є необґрунтованим та не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг. А тому, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: partial