Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] у січні 2024 року звернулася до суду в інтересах [PERSON] з указаним позовом, який мотивувала тим, що 02.02.2007 між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №\~09. За час шлюбу в позивачки та відповідача народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також представниця позивачки зазначила, що спільне життя її довірительки та відповідача не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. Відповідач періодично застосовував до позивачки психологічний тиск, що стало кінцевою підставою припинення сімейних відносин з січня 2022 року. З того часу спільне господарство сторони не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Посилаючись на вказані обставини представниця позивачки просить суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.02.2007 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №\~09, а також стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 04.01.2024 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 01.02.2024 було задоволено клопотання представника відповідача та надано подружжю час для примирення тривалістю 2 місяці (до 01.04.2024), а провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 03.04.2024 провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання. 13.05.2024 представником відповідача було подано клопотання про зупинення провадження у справі мотивоване перебуванням відповідача на військовій службі в ЗСУ. Протокольною ухвалою суду від 20.05.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Позивачка та її представниця у судовому засіданні заявлений позов підтримали, просили розірвати шлюб. Зокрема позивачка зазначила, що вони не проживають разом з відповідачем протягом двох років та п`яти місяців. Вона проживає разом із дітьми у батьків. За цей час у неї ніколи не виникало бажання відновити стосунки з відповідачем. Рішення щодо розірвання шлюбу вона прийняла вже давно та остаточно. Також позивачка просила суд не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати. Заслухавши пояснення позивачки та її представницю, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 02.02.2007 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №\~09. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 5). За час шлюбу в позивачки та відповідача народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Шлюб на даний час носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе. Судом вживалися заходи для примирення подружжя шляхом надання строку для примирення, однак позитивного результату це не дало. Сторони не примирилися, тому подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність згоди позивачки на збереження шлюбу, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Відтак, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved