Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] з позовними вимогами про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем [PERSON] , 12.06.2014 року було укладено кредитний договір за умовами якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 770 000 грн., строком на 120 місяців зі сплатою процентної ставки в розмірі 24%. Так, 12.06.2014 року між позивачем та [PERSON] , було укладеного договір поруки № 136000-ДП1. Однак, відповідачі порушили умови кредитного договору та, як наслідок, за відповідачами перед банком утворилась кредитна заборгованість у розмірі 2 485 626, 62 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів та сплачений судовий збір у розмірі 37 284, 40 грн. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2022 року позов Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості було задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за договором про надання траншу 501.44610/FW501.1046 від 12.06.2014 року в частині Рамкової угоди № FW501.1046 від 12.06.2014 2 485 626, 62 гривні. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» судовий збір у розмірі: 37 284, 40 гривень (а.с.138-139 том №1). В подальшому, 30.12.2022 року (вх. № 25839) на адресу суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення суду (а.с.145-152). Також, 30.12.2022 року (вх. № 25838) надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду (а.с.168-174). До заяв про перегляд заочного рішення суду відповідачами були надані заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року - заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2022 року залишено без розгляду (а.с.214 том № 1). Ухвалою суду від 02.03.2023 року - заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2022 року задоволено. Заочне рішення\~Суворовського районного\~суду м.\~Одеси від\~21\~жовтня 2022\~року у\~цивільній справі\~за позовом Акціонерного\~товариства «ПроКредит\~Банк» до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення кредитної\~заборгованості скасовано. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку загального позовного провадження (а.с.215-216 том №1). Не погоджуючись з позовними вимогами 12.02.2024 року (вх. № 4734) представник відповідача [PERSON] адвокат Черевиченко Неллі Анатоліївни подала відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.30-34 том №2). Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву представник позивача Бура А. подала відповідь на відзив (а.с.57-59 том №2). Чергове засідання у справі призначено на 16 травня 2024 року. Сторони до суду не з`явились. Про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача [PERSON] надала суду низку заяв про розгляд справи за її відсутності, згідно поданих заяв представник зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.44-52 том №2). Також, на адресу суду 16.05.2024 року (вх. № 16864) надійшла заява за підписом представника позивача [PERSON] про розгляд справи за відсутність представника позивача, згідно поданої заяви представник зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.70 том №2). Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлені (т. 2, а.с.68-69), до суду не з`явились, про причини не явки суду не повідомили. Раніше, 12.02.2024 року (вх. № 4732) за підписом представника відповідача адвоката Черевиченко Н.А. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача згідно якої представник просила відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначила, про підтримку поданих відзиву та заперечень проти позову (а.с.25-26). Таким чином судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача та відповідача звернулись з заявами про слухання справи за їх відсутності, відповідачі про час та місце слухання справи повідомлені, про причини не явки суду не повідомили, а відтак, підстав для відкладення слухання справи передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, відзив на позов та обставини на які посилається відповідач в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що 12.06.2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Рамкову угоду № FW501.1046, за умовами якої Кредитор на підставі Угоди зобов`язується здійснити кредитування Позичальника в межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується належно виконувати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань та виконувати всі інші зобов`язання. Згідно п.п.2.2. ліміт суми кредитування 3 000 000, 00 гривень. Ліміт строку кредитування 120 місяців. Максимальний розмір процентів 40% річних (а.с.5-8). В подальшому, 12.06.2014 року між позичальником та позикодавцем було укладено Договір про надання траншу, відповідно до Рамкової угоди, згідно якого визначено розмір кредиту 770 000, 00 гривень, строк кредитування 120 місяців, розмір відсотків 24% річних (а.с.9-10). Відповідно до Додатку № 1 до Договору траншу № 501.44610/FW501.1046 від 12.06.2014 року сторонами було затверджено графік повернення кредитку та сплати процентів, згідно якого строк кредитування становить 120 місяців, сума, що підлягає до повернення становить: 1237259, 47 гривень (а.с.10-11). Крім іншого, 12.06.2014 року між кредитором ПАТ «ПроКредит Банк» та Поручителем [PERSON] було укладеного Договір поруки, згідно якого встановлено: п.2.1. На підставі Договору Поручитель поручається перед Кредитором за невиконання усіх зобов`язань Позичальника у їх повному обсязі як солідарний боржник. п.2.2. Розмір зобов`язань Позичальника визначається відповідно до Кредитних договорів тощо (а.с.23-24). Представник позивача зазначає, що Банк виконав умови договору в повному обсязі, надав позичальнику грошові кошти відповідно до Договору траншу, однак, позичальник порушила умови грошового зобов`язання та кошти, проценти у визначені Угодою строку не повернула, що є підставою для звернення до суду. Судом досліджується лист Вимога про повне дострокове погашення кредиту від 01.06.2017 року згідно якого Вимогу було направлено одночасно позичальнику та поручителю (а.с.16,17). Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту № 501.44610 від 12.06.2014 року сума загальної заборгованості становить: 2 485 626, 62 гривні, що складається з: капіталу 311 782, 59 гривень, процентів за неправомірне користування кредитом 221 576, 07 гривень, пені 1 952 267, 96 гривень (а.с.12-15). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що Банком були виконі умови договору, позивальник порушив грошові зобов`язання, кошти у визначений строк не повернув, доказів щодо погашення заборгованості не надав. Згідно відзиву на позовну заяву представник відповідачів зазначає, що в липні 2017 року АТ «ПроКредит Банк» зверталось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Разом з цим, ухвалою суду від 21.08.2018 року позовна заява залишена без розгляду за заявою АТ «ПроКредит Банк». В подальшому, 06.12.2019 року АТ «ПроКредит Банк» звертається до Суворовського районного м. Одеси з позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] та [PERSON] але вже з зовсім іншою сумою ніж зазначено у вимозі 2017 року, а саме: Капітал заборгованості: - 311 782, 59 (триста одинадцять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 59 копійок) це у два рази менш ніж у вимозі 2017 року, що свідчить про те що [PERSON] не ухилялась та продовжувала сплачувати заборгованість. Проценти за\~неправомірне користування\~кредитом: - 221 576, 07 (двісті двадцять одна тисяча п`ятсот шість гривень 07 копійок). Пеня: 1 952 267, 96 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі двісті шістдесят сім гривень 96 копійок). Позивач надав до суду, як доказ досудового врегулювання спору Вимогу, яка була направлена за 2,5 року до подачі позовної заяви, вважаю що вимога (арк. спр. 16) не може вважатись, як досудове врегулювання спору, а отже позовна заява АТ «ПроКредит Банк» на момент відкриття провадження не відповідала вимогам ч.3 ст.175 ЦПК України. Відповідно до розрахунків наданих Позивачем (арк. спр. 11-15) нарахування пені та процентів за неправомірне користування кредитом здійснювались після направлення вимоги про дострокове погашення кредити від 1.06.2017 р. та до подачі позовної заяви у листопаді 2019 року. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Нарахування позивачем пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства. Рішення Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року щодо неможливості нарахування процентів за кредитом після закінчення строку кредитування чи направлення кредитором вимоги про дострокове повернення усієї кредитної заборгованості у порядку передбаченому статтею 1050 ЦК України. Даний висновок закріпився і в постановах Великої Палати 04.07.2018 року та 31.10.2018 року. Відповідно до пункту 91 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Висновок Об`єднаної палати ВС по справі №922/3578/18 зазначає, що сторони не можуть визначити інший порядок нарахування розміру процентів річних за користування чужими коштами. Логіка в цьому наступна. Законодавець чітко обмежив порядок нарахування процентів за ст. 625 ЦК України: вони визначені саме у річних, а не будь-яким іншим способом, передбаченим договором, і тим самим обмежив свободу сторін на використання іншої методики нарахування процентів. Представник зазначає, що звертає увагу суду на п. 4.4 Рамкової угоди №FW501.1046 від 12 червня 2014 року ( арк.спр 6) де зазначено, що Позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом за кожен календарний день прострочення та на розрахунки надані Позивачем (арк. спр.13-14) після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних). Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Ця правова позиція підтверджується Постановою Верховного Суду від 27.07.2021 р. за №910/18943/20. Водночас обчислення процентів від суми боргу за кожен день за своєю правовою природою є пенею. Отже, проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами договору нараховуються за кожен день прострочки, ураховуючи спосіб їх обчислення, підпадають під визначення пені. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Представник позивача зазначає, 16.06.2015 Позивач перший раз нарахував пеню, тобто дізнався про своє порушене право. (арк.спр. 14). Позовна заява зареєстрована у суді 06.12.2019 р. З огляду на зазначене, представник вказує, що відповідач не мав можливості при заочному розгляді справи реалізувати своє право та заявити про строки позовної давності у один рік, які необхідно застосувати до вимог Позивача щодо нарахування пені, що суттєво впливають на розгляд справи. Також, представник позивача звертає увагу суду на розрахунки Позивача, а саме у Позовній заяві АТ «ПроКредит Банк» просить стягнути з Відповідача суму 2 485 626, 62 гривні (два мільйони чотириста вісімдесят п`ять тисяч шістсот двадцять шість гривень 62 копійки) яка складається з капіталу 311 782,56, процентів за неправомірне користування кредитом 221 576, 07, та пені 1 952 267, 96 грн. але у розрахунках (арк. спр.13) зазначена інша сума капіталу, а саме 312 382, 59 грн. З огляду на викладене представник зазначає, що судом не було всебічно та ретельно розглянуто докази, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved