Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

04 квітня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина на майно, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що спадщину після смерті матері прийняв шляхом спільного проживання з спадкодавцем на день смерті, інших спадкоємців немає. Вказує, що постановою приватного нотаріуса від 19 березня 2024 року йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на вищевказаний житловий будинок відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. На підставі викладеного, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті [PERSON] . Відповідачу Рожищенській міській раді Луцького району Волинської області було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви та клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися. 23 травня 2024 року представник позивача на електронну адресу суду надіслав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його та позивача відсутності. Відповідач Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явилась, 21 травня 2024 року через систему «Електронний суд» надіслали суду заяву в якій просять розгляд справи проводити у їхній відсутності. Проти заявлених вимог не заперечують. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді\~Рожищенського районного\~суду Волинської\~області від\~08\~квітня 2024\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі,\~постановлено здійснювати\~розгляд справи\~в порядку\~загального позовного\~провадження,\~підготовче засідання\~призначено 30\~квітня 2024\~року о\~11\~год 30\~хв.\~Витребувано у\~приватного нотаріуса\~Луцького районного\~нотаріального округу\~Павлюк Р.\~П.\~належним чином\~засвідчену копію\~спадкової справи\~№ 39/2024\~заведену після\~смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 30 квітня 2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті 23 травня 2024 року о 14 год 00 хв. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 червня 2018 року виконавчим комітетом Навізької сільської ради Рожищенського району Волинської області. Згідно копії Витягу з погосподарської книги № 1 за 2016-2023 роки Навізької сільської ради Рожищенського району Волинської області по особовому рахунку № [NUMBER] /1 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Рік побудови будинку 1948. Згідно довідки Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 17 листопада 2023 року № 601 на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] до складу сім`ї (зареєстрованих) входив син [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON] як матір`ю та сином підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 07 травня 1979 року сільською радою Навіз Рожищенського району Волинської області, копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданим 19 листопада 1967 року сільською радою Навіз Рожищенського району Волинської області. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 2001 року Навізькою сільською радою Рожищенського району Волинської області батько позивача [PERSON] помер [INFO] . З копії матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] прийняв шляхом спільного проживання зі спадкодавцем до дня її смерті. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 березня 2024 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Павлюк Р. П. позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок за вказаною адресою складається з житлової кімнати, кухні, коридора, веранди та санвузла, загальна площа будинку становить 57,7 кв.м, з яких: житлова 17,3 кв.м, допоміжна 40,4 кв.м. Господарські споруди: погріб під частиною будівлі (а1), сарай (Б-1), літня кухня (В-1), вбиральня (Г), колодязь (Д) та огорожа (1). Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 118000 грн, що підтверджується висновком про вартість майна. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Спірні правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, регулюються нормами права, які містяться в книзі 6 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України\~зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Згідно положень ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затвердженийнаказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В пункті п. 3. 3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (зокрема й право власності на нерухоме майно ч. 1 ст. 4 Закону). Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений Інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно\~наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року. Згідно з п. 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах(п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право власності. Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинку в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Україської РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах(п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом майна після смерті матері [PERSON] , а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач спадщину у встановлений законом строк прийняв. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. За наведених обставин, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved