Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про нарахування заборгованості зі сплати аліментів, згідно з вимогами якої просив суд скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 12.06.2023 року; зобов`язати Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві зробити новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з листопада 2020 року до червня 2023 року посилаючись на Рішення Деснянського районного суду м. Києва під головуванням судді Галась І.А. від 03.10.2016 року та закон України про Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, а саме: не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зобов`язати Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві вчинити процесуальні дії по скасуванню арешту з майно позивача, зобов`язати [PERSON] відшкодувати спричинені йому збитки, зазнані в ході судового розгляду справи. Ухвалою судді від 18.07.2023 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 24.07.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд справи. 04.09.2023 від представника відповідачки - адвоката Петренко А.С. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого відповідачка не погоджується із заявленими позовними вимогами посилаючись на те, що позивач, станом на день подання позовної заяви аліменти не сплачувались понад 10 місяців, що грубо порушувало права неповнолітньої доньки, при цьому маючи достатні доходи на її утримання. Вважає розрахунок заборгованості по сплаті аліментів вірним та справедливим та таким, що не підлягає перерахунку. Крім того, вказала, що позивачем не доведено жодних обставин на які він посилається у позові, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у позовному обсязі. 19.09.2023 позивач у свою чергу подав суду відповідь на відзив, у якій заперечує щодо зазначених доводів сторони відповідача. Ухвалою суду від 20.09.2023 було закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Відповідно до розпорядження від 06.11.2023 року у зв`язку з прийняттям 31 жовтня 2023 року Вищою радою правосуддя рішення №1016/0/15-23 про звільнення судді Деснянського районного суду міста Києва Лісовської О.В., відповідно до пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (зі змінами), п.2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду міста Києва (зі змінами) призначити повторний автоматизований розподіл по справі №754/9598/23 (провадження №2/754/4252/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про нарахування заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.11.2023 року вище зазначена цивільна справа передана судді Зотько Т.А. Ухвалою судді від 28.11.2023 вищевказану справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. 20.02.2024 від позивача повторно на адресу суду надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи №2 від 12.02.2024. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2024 було витребувано від Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) належним чином посвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № [NUMBER]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.04.2024 року позовні вимоги [PERSON] про нарахування заборгованості зі сплати аліментів було залишено без задоволення. 02.05.2024 на адресу суду від представника відповідачки - адвоката Петренко А.С. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просила стягнути з позивача на користь відповідачки витрати понесені на правову допомогу у розмірі 23 250,00 грн.. У судовому засіданні представник відповідачки - адвокат Петренко А.С.. вимоги заяви підтримала, надаючи пояснення посилалась на вказані обгрунтування в поданій заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та просив суд відмовити у її задоволенні. Старший державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черуха О.М. у судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Зваживши доводи заяви, заслухавши пояснення позивача та представника відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За результатом розгляду судом цивільної справи 22.04.2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про нарахування заборгованості зі сплати аліментів було залишено без задоволення. Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представником позивача надано суду копію Договору № 17/05/22 про надання адвокатом правової допомоги від 17.05.2022 року; копію додатку №10 від 25.08.2023 до Договору № 17/05/22 про надання адвокатом правової допомоги від 17.05.2022 року; копію Акту виконаних робіт за Додатком №10 від 26.04.2024 до Договору № 17/05/22 про надання адвокатом правової допомоги від 17.05.2022 року; копії квитанцій до прибуткового касового ордеру та копії платіжних інструкції. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, при постановлені додаткового рішення враховує правові висновки, викладені у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, а саме: витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Основною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. За вказаних вище обставин, виходячи з обсягів та складності справи та виконаної адвокатом роботи, які підтверджені належними доказами, принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з позивача на користь відповідачки витрати понесені на правову допомогу у розмірі 19 500 грн.. Разом з тим, вимога представника відповідачки щодо відшкодування судових витрат за прибуття у судове засідання 07.11.2023 року у розмірі 1 250 грн. та прибуття у судове засідання 14.12.2023 року - у розмірі 2 500 грн., не підлягає задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи, судові засідання проведенні не були, отже й участі у вказаних судових засіданнях представник не брала, а тому у суду відсутні підстави для стягнення даних витрат на користь відповідачки. З урахуванням викладених вище обставин, вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial