Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області із Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за підсудністю, для розгляду, надійшла позовна заява [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі позивач) до [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що сторони 27 січня 2018 року уклали шлюб, зареєстрований у відділі актів громадянського стану. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося, постійно виникали сварки, а тому шлюбні відносини припинені, сторони спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на приписи СК України, позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, матеріали справи містять заяву останнього про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила проводити за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Виходячи з приписів ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 27 січня 2018 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 січня 2018 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 травня 2018 року (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved