Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилається на те, що відповідач є її батьком. Вона на цей час досягла повноліття, з 2023 року навчається на денному відділенні Криворізького педагогічного університету, за контрактом, з терміном завершення навчання - 30 червня 2027 року. Проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Мати сплачує кошти за навчання згідно з укладеним договором, щороку 21 900,00 грн. Вказує, що відповідач працює, має постійний заробіток і, відповідно, має можливість надавати їй допомогу на період навчання. Просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 25% всіх його доходів, починаючи з 16 листопада 2023 року (дня досягнення повноліття) і до закінчення навчання або виповнення 23-х років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. Процесуальні дії у справі. 26 лютого 2024 року позовна заява надійшла до суду. 27 лютого 2024 року отримано інформацію стосовно відповідача щодо його зареєстрованого місця проживання. 01 березня 2024 року позов залишено без руху. 05 березня 2024 року подано уточнену позовну заяву. 11 березня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні підтримав позицію свого представника, яка викладена у відзиві. Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечував проти позовних вимог, надав відзив, відповідно до якого категорично не погоджується з інформацією, яка міститься у позовній заяві. Звертає увагу суду на те, що позивачка не надала суду детальний розрахунок потреб коштів на її утримання навчання, окрім договору, що підтверджує вартість навчання. Зазначає, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі не менш ніж 25 відсотків від усіх видів заробітку, оскільки його матеріальне становище є незадовільним. Відповідач має заборгованість по житлово - комунальним платежам у розмірі 65 912, 57 грн. Крім того, має кредитні зобов`язання перед АТ «ІДЕЯ БАНК», ним було отримано кредит 25 лютого 2024 року на суму в розмірі 26 316, 00 грн. Також, відповідач має аліментні зобов`язання перед дочкою [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач допомагає молодшій дочці матеріально, тим самим виконує свій батьківський обов`язок щодо сплати аліментів. Позовні вимоги визнає частково, просить здійснювати стягнення з [PERSON] , на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає суму в розмірі 1 514,00 грн. Вважає, що ця сума буде достатньою допомогою дитині під час її навчання. Позивач надала відповідь на відзив, де вказує, що обставини, зазначені відповідачем у відзиві у виді наявності заборгованості за сплату комунальних послуг та кредитних зобов`язань не є підставою для зменшення розміру аліментів, який вона просить стягнути. Зазначила, що відповідач звернувся за правничою допомогою до двох адвокатів, що потребувало витрат з його сторони. Зазначила, що зимою 2020 року - весною 2021 року проходила курс лікування зору. Також надала перелік її витрат, до якого входить: їжа приблизно 200 грн кожний день, одяг, гігієнічні засоби, комунальні послуги, медичне обслуговування. Відповідач надав заперечення щодо відповіді на відзив, де вказав, що питання оплати послуг адвоката не стосується предмета розгляду справи, адвокат має право надавати правову допомогу на безоплатній основі. Наявність заборгованості та кредитних зобов`язань свідчить про його незадовільне матеріальне становище. Вказує, що розрахунок витрат, наданий позивачем не підтверджений належними доказами. Позивач надала заперечення на заперечення щодо відповіді на відзив, в яких вказує, що відповідач не надав доказів, що він відноситься до категорії осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу. Також, зазначає, що працівники ПАТ «Південний ГЗК», де працює відповідач проходять кожного року медичний огляд і якщо б стан здоров`я відповідача не відповідав нормі, його б не допустили до роботи. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечує проти того, щоб загальний розмір аліментів на утримання їх з відповідачем дочок складав 33%, оскільки вказаний розмір покриє витрати щодо сплати вартості навчання повнолітньої дочки в Криворізькому педагогічному університеті. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] та [PERSON] , 2007 року народження. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2007 року з відповідача на користь третьої особи стягнуто аліменти на утримання дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно і до досягнення повноліття старшою дитиною. [PERSON] є студенткою першого курсу, групи СМК-23, факультету географії, туризму та історії денної форми навчання Криворізького державного педагогічного університету. Навчання за контрактом. Термін навчання по 30 червня 2027 року. Загальна вартість навчання складає 91 636,00 грн. Позивач здійснила плату за навчання в Криворізькому державному педагогічному університеті: 16 серпня 2023 року у розмірі 4 400,00 грн; 02 листопада 2023 року у розмірі 2 200,00 грн; 06 грудня 2023 року у розмірі 2 200,00 грн; 09 лютого 2024 року у розмірі 2 200,00 грн. Відповідач має заборгованість по оплаті за комунальні послуги та кредитні зобов`язання. [PERSON] працює в АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», з жовтня 2023 року по березень 2024 року його заробітна плата склала 217 932,96 грн. З листопада 2023 року по лютий 2024 року сплачено аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у сумі 15 937,41 Відповідно до медичної документації позивач в 2020-2021 роках проходила лікування в Дитячій офтальмології та лікаря дерматолога ОКЗ «Криворізький шкірно-венерологічний диспансер». Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Відповідно до положень ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Верховний Суд України у постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дав аналогічні роз`яснення щодо визначення осіб, які мають право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Висновок суду. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан сторін, враховує потребу позивача у коштах на харчування, одяг та взуття, на придбання необхідних матеріалів для навчання. При цьому суд враховує, що повнолітня дочка навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має змоги працювати, стипендію не отримує та потребує матеріальної допомоги. Батько в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. Наявність у відповідача боргових зобов`язань не звільняє його від обов`язку утримувати повнолітню дочку в період її навчання, а є обставинами, які суд враховує при вирішенні питання про можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки в період навчання та при визначенні розміру такої допомоги. Відповідач доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати повнолітню дочку в період навчання не надав. В той же час, позивачем не надано доказів на підтвердження потреби в розмірі аліментів саме не менш 25% від усіх видів доходу відповідача щомісяця. Щодо визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає суму в розмірі 1 514,00 грн суд зазначає таке. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] досягла повноліття [INFO] . Правовідносини, з яких виник даний спір витікають з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Отже, суд не приймає визнання позову відповідачем в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч.1 ст. 263 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Виходячи з наведеного,

Outcome: partial