Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом\~до Комунального некомерційного підприємства «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» Херсонської міської ради, третя особа Херсонська міська рада про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він є інвалідом І групи (підгрупа А), що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК, втім відповідачем протиправно не вчинено безоплатне забезпечення необхідними технічними засобами реабілітації, відповідно до законодавства України та індивідуальної програми реабілітації інваліда. Зазначає, що статтею 5 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» встановлено державні засади політики у сфері реабілітації осіб з інвалідністю, котрі не дотримані відповідачем, серед іншого не вчинено дій по забезпеченню виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1301 «Про затвердження Порядку забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших окремих категорій населення медичними виробами та іншими засобами» щодо надання позивачеві виробів медичного призначення за встановленим переліком і індивідуальної програми реабілітації інваліда, відповідно до якої й з метою технічної компенсації обмеження життєдіяльності йому необхідні вироби медичного призначення у визначеній кількості щомісяця на весь період інвалідності, тобто в даному випадку, довічно. У відповідь на неодноразові звернення до відповідача з проханням забезпечувати необхідними медичними виробами в достатній кількості, в порушення вимог нормативно-правових актів України відповідач відмовляє у забезпеченні, мотивуючи свою відмову відсутністю фінансування на їх придбання. Вважає, що обов`язок відповідача щодо забезпечення інвалідів технічними та іншими засобами є дійсним й безумовним. Відсутність фінансування не може звільняти відповідача від обов`язку, встановленого Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю». Відповідач, як медичний заклад, на який покладаються обов`язки забезпечення інвалідів необхідними технічними засобами, не може посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань, які встановлені ст. 46 Конституції України, Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю», Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Така протиправна бездіяльність відповідача (тривале незабезпечення інваліда виробами медичного призначення) призводить до обмеження нормальної повсякденної життєдіяльності. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 07.12.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні вимог позивача відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на те, що фактично позивач з певною періодичністю, при відповідному зверненні, отримує медичні засоби передбачені в індивідуальній програмі реабілітації. Натомість, суд може визнати бездіяльність протиправною лише у випадку, коли відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його обов`язків та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Отже, враховуючи той факт, що відповідач на підставі індивідуальної програми реабілітації інваліда регулярно, виконуючи вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1301 «Про затвердження Порядку забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших окремих категорій населення медичними виробами та іншими засобами», надає позивачеві технічні медичні засоби сечоприймачі і пелюшки, підстави визнання за відповідачем протиправної бездіяльності з цього питання, відсутні. Відносно вимог про зобов`язання вчинити певні дії вказує на встановлений чинним законодавством порядок для отримання технічних засобів реабілітації, спеціальних засобів для самообслуговування та догляду. З метою гарантованого забезпечення позивача необхідними виробами медичного призначення відповідачем, на виконання вимог постанови КМУ від 03 грудня 2009 року №1301 «Про затвердження Порядку забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших окремих категорій населення медичними виробами та іншими засобами», спрямовувались неодноразові листи на виконавчі органи Херсонської міської ради в яких ставилося питання про необхідність ініціювання виділення коштів для забезпечення певних категорій необхідними медичними виробами. 20.01.2022 року від Херсонської міської ради надійшли письмові пояснення за змістом яких третя особа просить у задоволенні вимог позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень представник міської ради наводить на Комплексній міській програмі «Здоров`я херсонців» на 2019-2021 роки (затверджена рішенням Херсонської міської ради від 30.11.2019 №1714) на безоплатне забезпечення та пільговим відпуском лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань в 2021 році, згідно якої було передбачено 8395, 4 тис. грн., профінансовано 5745, 8 тис. грн. Виконання всіх соціальних гарантій держави залежить від наповненості бюджету та в подальшому виділення коштів для виконання програм. Рішенням сесії міської ради від 03.09.2021 року №482 «Про зміни до бюджету Херсонської міської територіальної громади на 2021 рік» виділились додаткові кошти Відповідачу в сумі 330 тис. грн для закупівлі медичних виробів з метою забезпечення ними осіб з інвалідністю (кошти реалізовані на забезпечення пелюшками та високо поглинаючими прокладками). Акцентує на відсутності протиправної бездіяльності. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про слухання справи без його участі, просив вимоги задовольнити в повному обсязі. Представником відповідача - адвокат Мороз А.І. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про слухання справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, крім того зазначає на відсутність звернень від позивача на протязі 2022-2024 років з питань його забезпечення медичними виробами. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про слухання справи за її відсутності, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно. Судом встановлено, що позивач є особою з І групою інвалідності (підгрупа А), що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК Серія 10 ААА №760069, перебуває на обліку в Управлінні охорони здоров`я Херсонської міської ради та на обліку у Відповідача маючі право на пільги встановлені Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» зокрема у вигляді грошових виплат (пенсій, допомог, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню, тощо. Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію. Відповідно до\~статті 10\~Закону України\~«Про основи\~соціальної захищеності\~осіб з\~інвалідністю в\~Україні» -\~фінансове забезпечення\~заходів щодо\~соціальної захищеності\~осіб з\~інвалідністю і\~дітей з\~інвалідністю здійснюється\~за рахунок\~коштів державного\~бюджету,\~в тому\~числі Фонду\~соціального захисту\~інвалідів,\~місцевих бюджетів,\~а також\~органами місцевого\~самоврядування за\~місцевими програмами\~соціального захисту\~окремих категорій\~населення за\~рахунок коштів\~місцевих бюджетів. Згідно статті 11 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених нормативно-правовими актами створюють умови для забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, виходячи з їх потреб та відповідно до рекомендацій медико-соціальних експертних комісій (лікарсько-консультативних комісій лікувально-профілактичних закладів), технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення, спеціальним автотранспортом та реабілітаційними послугами. Облік осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, які забезпечуються допоміжними засобами реабілітації, медичними виробами, автомобілем, у межах повноважень здійснюй місцева державна адміністрація і органи охорони здоров`я. Окремо, статтею 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», встановлюються гарантії за якими особам з інвалідністю і дітям з інвалідністю надаються безоплатно або на пільгових умовах на підставі індивідуальної програми реабілітації послуги із соціально-побутового і медичного обслуговування, технічні та інші засоби реабілітації, вироби медичного призначення (індивідуальні пристрої, протези очей, зубів, щелеп, окуляри, слухові та голосоутворювальні апарати, ендопротези, сечо- та калоприймачі тощо), а також автомобілі, крісла колісні з електроприводом - за наявності відповідного медичного висновку. Порядок та умови забезпечення осіб з інвалідністю і дітей з інвалідністю лікарськими, допоміжними засобами реабілітації, виробами медичного призначення, санаторно-курортними путівками, автомобілями, а також переліки допоміжних засобів реабілітації і виробів медичного призначення визначає Кабінет Міністрів України. Кореспондуючись із названими нормами Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та з метою виконання його вимог постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1301 затверджено Порядок забезпечення інвалідів та дітей інвалідів технічними та іншими засобами, який визначає механізм безоплатного забезпечення інвалідів технічними засобами. Згідно пункту 3 цього Порядку забезпечення інвалідів і дітей-інвалідів технічними засобами здійснюється на підставі медичного висновку за рахунок та в межах коштів державного та місцевих бюджетів, передбачених на зазначену мету. Поміж іншого, механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення здійснення медичних заходів окремих програм та комплексних заходів програмного характеру визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 №298 (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) у пункті 5 якого встановлено, що Міністерство охорони здоров`я затверджує номенклатуру лікарських засобів, що закуповуватимуться за бюджетною програмою «Забезпечення медичних заходів окремих програм та комплексних заходів програмного характеру» за бюджетні кошти в наступному бюджетному періоді, до 1 липня року, що передує відповідному бюджетному періоду. Відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України 17.03.2011 №298, головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є МОЗ, а підприємство «Медичні закупівлі України» визначено одержувачем бюджетних коштів на виконання заходів з охорони здоров`я. Пунктом 15 Порядку №298 від 17.03.2011 визначено, що структурні підрозділи з питань охорони здоров`я, підпорядковані установи складають заявки щодо задоволення в повному обсязі потреби в закупівлі за бюджетні кошти згідно з номенклатурою, та забезпечують їх подання МОЗ до 1 жовтня, що передує бюджетному періоду, в якому будуть здійснені закупівлі. Згідно пункту 18 розподіл товарів і послуг, закуплених у межах бюджетних призначень, між структурними підрозділами з питань охорони здоров`я та підпорядкованими установами здійснюється МОЗ або за дорученням МОЗ державним підприємством «Медичні закупівлі України» як власником товару. Розподіл здійснюється відповідно до розрахунків, що проводяться з урахуванням потреби, зазначеної в заявках та визначеної на національному рівні. Відповідно до пункту 25 Порядку №298 від 17.03.2011 МОЗ та/або за відповідним рішенням МОЗ державне підприємство «Медичні закупівлі» відповідно до порядку виконання програми проводять моніторинг рівня забезпечення відповідними товарами і послугами підпорядкованих установ, а також закладів охорони здоров`я, і перерозподіляє залишки одержаних товарів у десятиденний строк згідно з фактичною потребою. Окремо, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2012 р. №321 «Про затвердження Порядку забезпечення допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані такі засоби, їх перелік», затверджений постановою Порядок установлює, серед іншого, механізм безоплатного забезпечення допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю. До засобів реабілітації, якими забезпечуються особи, визначені підпунктом 1 пункту 1 цього Порядку належать, зокрема спеціальні засоби для самообслуговування та догляду. Облік осіб, які мають право на безоплатне забезпечення засобами реабілітації або на виплату компенсації, ведеться в банку даних шляхом формування електронної особової справи особи. Для забезпечення засобами реабілітації або виплати компенсації особа або її законний представник подають заяву про забезпечення засобом реабілітації (виплату компенсації) за формою, затвердженою Мінсоцполітики, незалежно від зареєстрованого/задекларованого місця проживання (перебування) особи. Заява про забезпечення засобом реабілітації (виплату компенсації) у паперовій або електронній формі може бути подана: до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (в разі її утворення) ради (далі - органи соціального захисту населення); до уповноваженої посадової особи з питань соціального захисту виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - виконавчий орган); до центру надання адміністративних послуг (далі - центр); через електронний кабінет особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, іншої особи (далі - електронний кабінет особи) у банку даних; через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (за наявності технічної можливості); до територіального відділення Фонду. Особи з інвалідністю після формування територіальним відділенням Фонду направлення на забезпечення засобами реабілітації в електронній особовій справі звертаються до суб`єкта господарювання із заявкою про намір забезпечення допоміжними засобами для особистої гігієни тощо за формою, затвердженою Мінсоцполітики, в паперовій формі або через електронний кабінет особи та додають до неї документи, що посвідчують особу та/або підтверджують повноваження законного представника, свідоцтво про народження (для дітей віком до 14 років). Засоби реабілітації, призначені для безоплатного забезпечення осіб за рахунок коштів державного бюджету, виготовляються, постачаються суб`єктами господарювання, яких включено Держлікслужбою до Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг. За наведеного правого регулювання та обставин справи суд зазначає, що в разі додержання механізму встановленого Законами України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1301, безоплатне забезпечення інвалідів технічними засобами для якнайбільшої компенсації функцій ушкоджених органів, з метою медичної та соціальної реабілітації інвалідів з вираженими порушеннями функцій органів і систем, технічні й інші засоби реабілітації надаються безоплатно особам з інвалідністю на підставі індивідуальної програми реабілітації за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за визначеним порядком звернень і розподілу в тому числі із врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2012 року №321. При цьому, судом звертає увагу на те, що пунктом 3 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1301 визначено, що забезпечення осіб з інвалідністю медичними виробами здійснюється на підставі індивідуальної програми реабілітації, оформленої медико-соціальною експертною комісією за рахунок та в межах коштів державного (у тому числі в рамках державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення) та місцевих бюджетів, передбачених на зазначену мету, та інших не заборонених джерел фінансування. Потребу у забезпеченні медичними виробами (крім зубопротезування) визначають: особам з інвалідністю - МСЕК на підставі індивідуальної програми реабілітації. Між тим, індивідуальною програмою реабілітації інваліда №67 датою заповнення 29.01.2020 року визначені спеціальні засоби для самообслуговування, які включають допоміжні побутові пристрої: сидіння для ванни, противопролежнева подушка. Спеціальні засоби для догляду такі як допоміжні засоби для туалету, підмивання, тощо, індивідуальною програмою не визначені. Протокол ЛКК від 05.02.2021 року містить рішення про потребу: нагляд невролога, стаціонарне лікування, сан. лікування (спинальний профіль), ЛФК, масаж, фізкультурно-спортивна реабілітація в західному центрі реабілітації інвалідів, раціональне працевлаштування, придбання коляски багатофункціональної, електро-коляски, противопролежневої подушки, сидіння для ванни, ортези для кисті рук, корсет на попереково-грудний відділ, підгузки, сечоприймачі, електропідйомник. Судом встановлено, як вбачається з матеріалів справи, що у відповідності до відомостей для забезпечення інваліда, дитини інваліда технічними та іншим засобами від 19.12.2021 року позивач забезпечений сечоприймачами у загальній кількості 180 штук, підгузками у загальній кількості 180 штук станом на грудень 2021 року. Тобто медичними виробами визначеними в індивідуальній програмі інваліда позивач станом на 2021 рік забезпечений. Як зазначає відповідач в період 2022-2024 рокі позивач за отриманням медичних виробів, не звертався. Крім того, доказів потреби в забезпеченні медичними виробами згідно індивідуальної програми реабілітації позивача у вигляді таких видів медичних виробів й засобів як фіксуючі ременці сечоприймача на ноги, катетери одноразові для перемінної катетеризації лубрикових, катетери чоловічі Фолея, лубриканти водорозчинні, рукавички одноразові стерильні, не стерильні, суду не надано. Суд зазначає, що як протиправну бездіяльність суб`єкта треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи. Отож, зважаючи на законодавчо встановлений порядок забезпечення осіб з інвалідністю медичними виробами та засобами, встановлені обставини справи, відповідач оцінюється судом як такий, що виконав передбачений чинним законодавством обов`язок за існуючих ресурсів і звернень позивача. Суд може визнати бездіяльність протиправною лише у випадку, коли відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його обов`язків та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. За таких обставин, оскільки чинним законодавством щодо правовідносин між сторонами, які є предметом розгляду у цій справі, встановлений певний порядок вирішення питань забезпечення осіб з інвалідністю медичними виробами і засобами по догляду та джерела фінансування такого забезпечення, суд, зважаючи на повноваження відповідача та індивідуальну програму\~реабілітації позивача, не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку із забезпечення позивача технічними засобами та медичними виробами за переліком наведеним у позові. Таким чином, вимоги позивача не підлягають задоволенню судом, оскільки відсутні підстави для їх задоволення, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження винних дій відповідача у порушені прав позивача.

Outcome: dismissed