Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до\~Ужгородського міськрайонного\~суду Закарпатської\~області із\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~вказує,\~що між\~сторонами 25.09.2004\~року укладено\~шлюб.\~У сторін\~народилося двоє\~дітей \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Упродовж 5\~років сімейне\~життя між\~сторонами погіршувалося,\~в кінцевому\~результаті призвело\~до фактичного\~припинення шлюбних\~відносин.\~Через постійне\~насильство зі\~сторони чоловіка\~(рішення\~суду у\~справі №308/20643/23\~та №308/1643/23)\~позивачка змушена\~була переїхати\~до матері.\~На протязі\~тривалого часу\~введення між\~сторонами спільного\~господарства припинено.\~За переконанням\~позивачки подальшого\~сенсу підтримувати\~сімейні відносини\~не має,\~оскільки у\~сторін на\~грунті сімейно-побутових\~проблем,\~та діаметрально\~протилежних поглядів\~на сімейне\~життя,\~розвинулася неприязнь\~один до\~одного,\~втрачено почуття\~любові та\~поваги.\~За таких\~обставин позивачка\~вважає,\~що шлюб\~зберігати недоцільно,\~оскільки суперечить\~інтересам її\~самої,\~не бажає\~втратити здоров`я\~на фоні\~психологічного насильства,\~вважає також\~недоцільним надавати\~строк на\~примирення. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2024 року позовну відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, визнає позовні вимоги. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, 25.09.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №530, що підтверджується наявним у справі оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.09.2004. У шлюбі\~у сторін\~народилося двоє\~дітей -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданого міським\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Ужгородського\~міськрайонного управління\~юстиції Закарпатської області від 16.11.2005 року, актовий запис №1143, а також [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 28.07.2015 року, актовий запис №856. До матеріалів справи додано також постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.02.2024 у справі №308/1643/24 та від 29.11.2023 у справі №308/20643/23 про притягнення [PERSON] , [INFO] , до відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Станом на день розгляду справи шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство позивач та відповідач не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. У відповідності зі ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 Сімейного кодексу України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідач визнав позов у повному обсязі. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем має формальний характер, фактичні шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство вони не ведуть, відтак суд дійшов висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст.115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1\~ст. 142 ЦПК України\~передбачено, зокрема, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved