Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - позивач, банк) через представника [PERSON] звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 30.10.2014 [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «Альфа Банк», найменування якого змінено на АТ «Сенс Банк», угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630229250 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Кредитного договору осатаній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. У позові зазначено, що Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором, тоді як остання у порушення взятих на себе зобов`язань станом на 22.01.2023 допустила заборгованість в розмірі 35\~489,41 грн., які у добровільному порядку не погашає, що стало підставою звернення позивача до суду із даним позовом. Представник відповідача [PERSON] адвокат Покоєвич А.О. засобами поштового зв`язку 29.11.2023 надіслав до суду відзив на позовну заяву. Судом встановлено, що ухвалою суду від 19.10.2023 відповідачеві було встановлено строк для подачі відзиву 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Судом встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками відповідачем отримано 07.11.2023, в підтвердження чого наявний особистий підпис відповідача (а.с.39), тобто строк для подачі відзиву на позовну заяву закінчився 22.11.2023, заяви про поновлення строку для подачі відзиву до суду відповідачем не ініціювалось. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України). Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим\~Кодексом\~(частини перша\~та\~друга статті 126 ЦПК України). За таких обставин, суд залишає відзив без розгляду. Ухвалою суду від 19.10.2023 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, а розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 08.01.2024 було зобов`язано АТ «Сенс Банк» надати суду наступні докази: оригінал Анкети заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту "Максимум готівки" від 30.10.2014 про намір [PERSON] на отримання кредиту; Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630229250 (Кредитний договір), Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту "Максимум готівки") від 30.10.2014 із Додатками до нього, укладених між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] ; докази відкриття позивачем\~карткового\~рахунку на ім`я [PERSON] за № [NUMBER] та перерахування їй грошових коштів. Ухвалами суду від 29.03.2024 та 09.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Рудницького Ю.І. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 30.10.2014 [PERSON] підписала Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум готівки» (а.с. 4, 81), відповідно до якої вона підтвердила, що підписанням цієї Анкети прийняла пропозицію банку на оформлення «Максимум готівки» на умовах викладених у публічній пропозиції та додатках до договору. 30.10.2014 сторонами було підписано Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум готівки» (а.с.88), відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] , які є сторонами Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, укладеного шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування погодили умови про наступне: відкриття рахунку № [NUMBER] строком на 2 роки з моменту випуску картки, ліміт кредитної лінії становить 75000,00 грн., ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 1000,00 грн., процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 20% річних, розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7% від суми. Згідно п.4 Додатку, умови програми «Моментальна розстрочка на карті» діють у відношенні товарів/послуг, що пропонуються партнерами банку, що вказані або будуть вказані в майбутньому в Додатку 4 до Договору та передбачають повернення заборгованості за кредитом. На підтвердження обставин зазначених у позові позивачем надано Довідка про умови кредитування з використанням картки «максимум готівки (а.с.97), з якої слідує, що відповідачеві надано інформацію про валюту кредиту, строк дії картки 2 роки з можливістю пере випуску картки, строк дії кредитної лінії - 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк, максимальна сума кредиту 75000 грн., мета кредиту споживчі потреби. Факт передачі відповідачеві грошових коштів обумовлених Договором від 30.10.2014 позивач підтвердив Випискою по рахунку (а.с. 9-24). Крім цього, [PERSON] 30.10.2024 підписала Договір добровільного страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток № [NUMBER] Частина А(а. с. 89), згідно якого предметом Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з непередбаченими збитками Страхувальника у разі несанкціонованого використання Третіми особами поточного рахунку № [NUMBER] відкритого в\~АТ "Альфа Банк", внаслідок крадіжки, грабежу, розбою або підробки (скіммінгу) Платіжної картки, що емітована\~АТ "Альфа Банк"\~і держателем якої є Страхувальник. Визначено страхова сума в опціях №1 та №2, річний страховий платіж відповідно до опцій 1,2% від страхової суми, річний та щомісячний платіж. Строк дії договору один рік, за відсутності бажання розірвати продовжується на той самий строк та тих же умовах. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.8), якими він обґрунтовував свої\~вимоги встановлено, що станом на 28.02.2023 [PERSON] допустила заборгованість в\~розмірі 35\~489,41 грн. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк», запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. 03.07.2023 АТ «Сенс Банк» направлено в адресу [PERSON] досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором від 30.10.2014 в сумі 35489,41 грн. (а.с.25). Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих за кредитним договором та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Судом встановлено, що до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження зарахування коштів на рахунок позичальника зазначених у Анкеті-заяві чи надання кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/564/18, доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. З Виписки про рух коштів по рахунку відповідача видно, що відповідач користувалась кредитними коштами та частково погашала заборгованість. Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. У постанові від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц Верховний Суд також вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Отож із доказів наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором позикодавець АТ «Альфа Банк», назву якого змінено на\~AT «Сенс Банк»,\~виконало надавши можливість користуватись відповідачеві кредитними коштами. Натомість [PERSON] належним чином не виконувала зобов`язання за договором від 30.10.2014, з умовами якого погодилась шляхом власноручного підпису в Анкеті-заяві від 30.10.2014, Додатку до договору від 30.10.2014, що свідчить про порушення умов виконання зобов`язання щодо несвоєчасного внесення грошових коштів на виконання умов кредитного договору. Водночас як було встановлено судом, відкриття рахунку № [NUMBER] було здійснено строком на 2 роки з моменту випуску картки DNC Gold, строк дії картки 2 роки з можливістю перевипуску картки. Разом з цим, доказів на підтвердження того, що дія кредитної лінії не припинилась по закінченню строку дії картки 30.10.2016, у зв`язку з перевипуском ПАТ «Альфа Банк» нової картки, матеріали справи не містять. Не надано позивачем до позову й інших доказів на спростування встановлених судом обставин, у тому числі на виконання вимог ухвали суду від 08.01.2024 суду. Отож строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору та іншого позивачем не доведено зібраними у справі доказами. Із розрахунку наданого позивачем встановлено, що станом на 30.10.2016, заборгованість відповідача перед банком на вказану дату склала 6231,87 грн., з якої 6104,91 грн. заборгованість по тілу кредиту та 126,96 грн. заборгованість за відсотками, тоді як за період з 30.10.2016 по 28.02.2023 відповідачем вносились кошти на погашення заборгованості як за тілом так і відсотками розмір яких значно перевищує розмір заборгованості 6231,87 грн. Слід зауважити, що позивачем не заявлялися вимоги до [PERSON] на підставі статей 625, 1048 ЦК України. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі. Розподіл витрат суд здійснює згідно Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Outcome: dismissed