Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: державний нотаріус Новомиргородської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Заліпський Віктор Олексійович про зняття заборони на відчуження майна, в обґрунтування якого зазначає, що після смерті свого чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] подала документи для оформлення спадщини на майно померлого. Під час проведення підготовчих дій для оформлення спадщини на житловий будинок за адресою по [ADDRESS] приватним нотаріусом було виявлено обтяження у вигляді заборони з реєстраційним №8076690, що зареєстровано 16.10.2008 року Новомиргородською районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області на підставі повідомлення Новомиргородського Ощадбанку від 28.07.1998 року, об`єктом обтяження виступає будинок за адресою по [ADDRESS] , власником є - [PERSON] . 05 липня 2023 року адвокат Підлубний В.В. отримав від АТ "Державний ощадний банк України" письмову відповідь на адвокатський запит, згідно якої повідомлено про відсутність правових підстав для надання запитуваної інформації, оскільки така інформація є банківською таємницею. На підставі вищевикладеного просить зняти заборону на відчуження житлового будинку за адресою по [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] , реєстраційний номер обтяження - 8076690 в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, зареєстроване 16 жовтня 2008 року реєстратором: Новомиргородська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області, підстава виникнення обтяження: повідомлення б/н від 28.07.1998 року Новомиргородського Ощадбанку. Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2024 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 06 травня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив в якому останній вказує, що АТ «Ощадбанк» вважає позовні вимоги позивача незаконними та необґрунтованими та просить у позові відмовити повністю з огляду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що за ініціативи та участю АТ «Ощадбанк» в рамка вищенаведених норм було здійснено спірний арешт майна . Зазначені позивачем записи обтяжень є архівними, та вносились безпосередньо третьою особою, без участі чи ініціативи АТ «Ощадбанк». В матеріалах справи відсутні копії повідомлень АТ «Ощадбанк», на підставі яких можна було б встановити, що спірні обтяження дійсно зареєстровані за повідомленням та в інтересах АТ «Ощадбанк». 14 травня 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій вважає доводи відповідача безпідставними, посилається на аргументи викладені в позові та просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. 23 травня 2024 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому останній вказує, що АТ «Ощадбанк» вважає позовні вимоги позивача незаконними та необґрунтованими та просить у позові відмовити повністю. Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у відзиві та у запереченні на відповідь на відзив заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ «Ощадбанк», просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа, в судове засідання не з`явився про час, дату та місце повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року №5, правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, [PERSON] після смерті свого чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] оформила спадщину на майно, а саме отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,2743 га, з цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіровоградської області Новоукраїнського району Новомиргородської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про спадщину за законом, видане 01 вересня 2022 року приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області, зереєстровано у реєстрі за №644 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №308714847 01.09.2022 року.(а.с.9-10) У відповідності до копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , посвідчений Новомиргородською державною нотаріальною конторою 10.07.1978р. за №912 [PERSON] право безстрокового користування земельною ділянкою та будівництва на ній житлового будинку та господарських будівель.(а.с.11-12) Згідно копії архівної довідки БТІ №509464 від 08.04.2022 року за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації», за станом до 01.01.2013 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належало [PERSON] . (а.с. 13) Під час проведення підготовчих дій для оформлення спадщини на житловий будинок за адресою по [ADDRESS] приватним нотаріусом було виявлено обтяження у вигляді заборони з реєстраційним №8076690, що зареєстровано 16.10.2008 року Новомиргородською районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області на підставі повідомлення Новомиргородського Ощадбанку від 28.07.1998 року, об`єктом обтяження виступає будинок за адресою по [ADDRESS] , власником є - [PERSON] .(а.с.14) З метою вирішення питання щодо вилучення вищезгаданої заборони приватним нотаріусом було направлено запит до філії Кіровоградського обласного управління АТ "Ощадбанк", після чого філією надано відповідь на запит нотаріуса з рекомендацією звернутися до Центрального апарату АТ "Ощадбанк". (а.с.15-16) Приватним нотаріусом було направлено запит до Центрального апарату АТ "Ощадбанк" (а.с.17), але відповіді від Центрального апарату так і не надійшло. 09 лютого 2023 року представником по справі, адвокатом Підлубним В.В. було направлено адвокатський запит до Центрального апарату АТ Центрального апарату АТ "Ощадбанк", відповідь на адвокатський запит надійшла на електронну адресу адвоката, за змістом якої повідомлено, що станом на даний час кредитної заборгованості [PERSON] перед Банком немає, письмової відповіді на адвокатський запит не надійшло.(а.с.18-19) Враховуючи відсутність письмової відповіді на адвокатський запит, представником позивача [PERSON] було повторно направлено 29 червня 2023 року запит щодо вжиття заходів для зняття обтяження у вигляді існуючої заборони.(а.с.20) 05 липня 2023 року адвокат Підлубний В.В. отримав від АТ "Державний ощадний банк України" письмову відповідь про відсутність правових підстав для надання запитуваної інформації, оскільки така інформація є банківською таємницею.(а.с.21) На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому правом на спадкове майно, проте через наявність заборони позбавлений можливості успадкувати його. Як передбачено п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.10.2013 року № 868, припинення обтяження проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього ж Закону, речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього ж Закону, речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.10.2013 року № 868, припинення обтяження проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. З врахуванням того, що документальне підтвердження виникнення та підстави обтяження майна позивача відсутнє, а позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку зняти обтяження з майна, на яке він має право успадкувати, що порушує його право як майбутнього власника на вільне та безперешкодне розпорядження майном, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved