Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивувала тим, що відповідач [PERSON] є батьком її малолітніх дітей : дочки [PERSON] , [INFO] , синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на повному її утриманні. Після того, як вони припинили проживати разом, відповідач ніякої допомоги на утримання дітей не надає. Їй одній важко їх утримувати. Тому, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 18.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся \~належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив , відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9 ст. 28 ЦПК), викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] . Батько дитини у свідоцтві про народження вказаний відповідач [PERSON] . Відповідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Батько дитини у свідоцтві про народження вказаний відповідач [PERSON] . Відповідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Батько дитини у свідоцтві про народження вказаний відповідач [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] 06 жовтня 2012 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] » . Згідно довідки виданої адміністратором відділу ЦНАП встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] , але на даний час проживає в [ADDRESS] та склад сім`ї складає: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1 - 3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У пункті 17 в абзаці 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно дост. 182 СК Українипри визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Відповідно до ч. 1ст. 184 СК Українисуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності дост. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно дост. 430 ЦПК Українирішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2ст. 51 Конституції України`таст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України № 789 Х11(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року,яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набулачинності дляУкраїни 27вересня 1991року,держава визнаєправо кожноїдитини нарівень життя,необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального ісоціального розвиткудитини.Батьки абоінші особи,які виховують дитину, несуть основнувідповідальність зазабезпечення вмежах своїх здібностей іфінансових можливостейумов життя,необхідних длярозвитку дитини. Дитина дляповного ігармонійного розвиткуїї особистостіпотребує любовіі розуміння. Вона має,коли цеможливо,рости підопікою івідповідальністю своїхбатьків ів усякомувипадку ватмосфері любовіі моральноїта матеріальноїзабезпеченості. Відповідно ст. 8 Закону України\~Про охорону дитинства\~кожна дитинамає правона рівеньжиття,достатній дляїї фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного ісоціального розвитку. Ст.51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 1ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Отже обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Тому при визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги, що відповідач, як батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Законуа також виходячи з того, що діти сторін проживають разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дітей, суд вважає необхідним присудити стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини. Відповідно дост. 141 ЦПК Українисудові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимогст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved