Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Адвокат Петричка Олександр Євгенович в інтересах [PERSON] звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Снятинська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області. В обґрунтування заяви представником заявника зазначено, що [INFO] померла свекруха заявника - [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Снятинської міської ради (Підвисоцької сільської ради) Коломийського району Івано-Франківської області. Спадкоємцем майна померлої є заявник - [PERSON] . Заявник постійно проживала зі своєю свекрухою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 25 січня 2024 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Білоконь В.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте, нотаріусом заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що заявником не надано належних документів, які б підтверджували факт її спільного проживання за однією адресою разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , потрібне заявнику з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом відповідно до вимог чинного законодавства України. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала повністю, просила її задовольнити, суду пояснила, що вона проживала разом зі своєю свекрухою [PERSON] 49 років, з часу одруження з чоловіком, до смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . З ними проживали ще двоє спільних дітей. Однак заявник була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] посвідчила на її користь заповіт на все належне їй майно. Однак заявник не знала, що потрібно звертатися швидше до нотаріуса. У судовому засіданні представник заявника Петричка О.Є. заяву підтримав повністю, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області Кушик В. в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо, що заявник 49 років проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із свекрухою [PERSON] до дня її смерті, разом із своїм чоловіком та двома дітьми. Покійна [PERSON] є свекрухою заявника та склала на її користь заповіт, оскільки любила її як свою доньку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою заявника. Знає заявника з дитинства та зазначила, що вона проживала з чоловіком та двома дітьми, а також зі своєю свекрухою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , приблизно 50 років. Оскільки [PERSON] любила заявницю, як свою дочку, то посвідчила на користь останньої заповіт. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 березня 2009 року виконкомом Підвисоцької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла [INFO] у селі Підвисоке Снятинського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 5. З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ № 016500, виданого 12.04.2001, вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,46 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Підвисоцької сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 500. Відповідно до копії заповіту від 19.12.2008, посвідченого секретарем Підвисоцької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Згідно з довідкою № 10/02-14 від 25.01.2024, виданою приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Білоконь В.С., 25 січня 2024 року [PERSON] подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 7 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі якої заведено спадкову справу № 4/2024 від 25 січня 2024 року. Інших спадкоємців, які подали заяву на прийняття спадщини або видачу свідоцтва на спадщину немає. Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Білоконь В.С. № 11/02-31 від 25.01.2024 відмовлено [PERSON] , [INFO] , жительці с. Підвисоке Коломийського району Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на земельну ділянку, що розташована за межами населеного пункту с. Підвисоке Коломийського району Івано-Франківської області, у зв`язку з тим, що спадкоємець [PERSON] , [INFO] , не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом у строки визначені ст. 1270 ЦК України та не проживала на день смерті разом із померлою [PERSON] за однією адресою. Згідно з довідкою № 275 від 12.02.2024, виданою старостою Старостинського округу № 9 с. Підвисоке Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, на день смерті матері чоловіка [PERSON] - [PERSON] , 1929 р.н., яка померла [INFO] , її невістка проживала з нею у господарстві по [ADDRESS] та протягом останніх років життя доглядала її. Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні заявник, відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свекрухи [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто лише 25.01.2024, оскільки вважає, що вона прийняла спадщину, тому що проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - [INFO], тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Доказами, які свідчать про обставини прийняття спадщини заявником [PERSON] , тобто про проживання спадкоємця [PERSON] на момент смерті зі спадкодавцем [PERSON] , а саме [INFO] , у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , є довідка № 275 від 12.02.2024, видана старостою Старостинського округу № 9 с. Підвисоке Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, а також показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які допитані у судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому, підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми доказами на підтвердження фактів, які просить встановити заявник. За таких обставин в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим заява адвоката Петрички Олександра Євгеновича в інтересах [PERSON] , заінтересована особа - Снятинська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, суд зазначає, що при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved