Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивач у листопаді 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26.08.2021, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2921 і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2023 зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021 на користь [PERSON] на утримання дітей з 1/2 частини до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Рішення набуло законної сили 23.03.2023. Під час розгляду даної справи був допитаний син сторін [PERSON] , який пояснив, що він з жовтня 2021 року проживає з батьком і перебуває повністю на його утриманні, мати з сестрами проживає за кордоном матеріально його не забезпечує, кошти на його утримання не надає. З довідки «Військового інституті телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут» №1/56/17/1384 від 30.10.2023 вбачається, що курсант 1-го курсу [PERSON] навчається у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені [PERSON] з 02.08.2023 (наказ НІ №214 від 02.08.2013). Знаходиться на речовому, продовольчому, фінансовому та медичному забезпеченні. Форма навчання - денна. Термін навчання в інституті 4 роки (бакалаврат). З акту про проживання особи за місцем реєстрації від 16.10.2023 вбачається, що позивач прописаний та фактично проживає зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , 2006 року народження, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не приймає участі в матеріальному утриманні та вихованні сина, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частики з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. До суду 02.01.2024 від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач позовних вимог не визнала, вважаючи позов необґрунтованим з огляду на те, що користуючись вимушеним перебуванням відповідача за кордоном з доньками у зв`язку з воєнним станом, позивач періодично подає необґрунтовані позови до відповідача, в яких постійно паплюжить її честь та наводить неправдиві твердження. В свою чергу, [PERSON] , знаходячись не в Україні не встигає вчасно отримувати від суду повістки про виклик у судове засідання, оскільки позивач всюди зазначає свою адресу, за якою відповідач не проживає вже два роки. Також, відповідач зазначила, що неповнолітній [PERSON] протягом 2020-2022 рр. навчався та проживав у [INFO]. Починаючи з 2023 року він навчається та проживає у [INFO], а відтак не може проживати разом з позивачем. Більше того, наразі неповнолітній [PERSON] перебуває на повному речовому, продовольчому, фінансовому та медичному забезпеченні Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут, що підтверджується довідкою від 30.10.2023 та додатково свідчить про не проживання сина з батьком. Окремо сторона відповідача звертає увагу суду на те, що разом зі [PERSON] за кордоном і перебувають доньки [PERSON] , 2012 року народження та [PERSON] , 2014 року народження, до яких позивач взагалі не проявляє жодної уваги чи інтересу, участі у вихованні та утриманні не приймає, добровільно аліменти не сплачує та має борг у сумі 256 674,11 грн. До суду 08.01.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивача наголошував на задоволенні своїх позовних вимог, оскільки у відзиві відповідачем не було спростовано доводи позивача про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] . До суду 17.01.2024 від відповідача надійшли письмові заперечення, у яких сторона відповідача зазначила, що наразі неповнолітній [PERSON] перебуває на повному речовому, продовольчому, фінансовому та медичному забезпеченні Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут. Доводи позивача про несення ним певних витрат на утримання сина взагалі не підтверджені жодними фінансовими документами. До суду 08.04.2024 від позивача надійшли письмові пояснення, які ха своїм змістом подібні до доводів позовної заяви та відповіддю на відзив та відповідно до яких позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. До суду 08.05.2024 від відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких відповідач заперечує доводи позивача, щодо того, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні сина, вказане твердження не відповідає дійсності та не підтверджено певними доказами. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 16.07.2005 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві, в шлюбі у сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26.08.2021, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2921 і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2023 зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021 на користь [PERSON] на утримання дітей з 1/2 частини до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Рішення набуло законної сили 23.03.2023. З довідки Військового інституті телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут №1/56/17/1384 від 30.10.2023 вбачається, що курсант 1-го курсу [PERSON] навчається у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені [PERSON] з 02.08.2023 (наказ НІ №214 від 02.08.2013). Знаходиться на речовому, продовольчому, фінансовому та медичному забезпеченні. Форма навчання - денна. Термін навчання в інституті 4 роки (бакалаврат). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що згідно довідки з Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут №1/56/17/1384 від 30.10.2023 вбачається, що [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі з 02.08.2023 та знаходиться на речовому, продовольчому, фінансовому та медичному забезпеченні. Форма навчання - денна. Термін навчання в інституті 4 роки (бакалаврат). Також представник позивача у своїй відповіді на відзив зазначив, що [PERSON] на період навчання проживає в гуртожитку, що у свою чергу свідчить про факт не проживання останнього разом з позивачем. Суд не приймає в якості належного доказу факту проживання [PERSON] разом з батьком наданий позивачем витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 13.10.2023, оскільки зазначений документ свідчить виключно про місце спільної реєстрації цих осіб, а не про факт їхнього спільного проживання. Так само відсутні підстави вважати належним доказом акт про проживання особи за місцем реєстрації ід 16.10.2023, складений та підписаний Головою правління Громадської організації "Київ - європейська столиця" Доценко Л.П., оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності повноважень та компетенції цієї громадської організації стосовно підготовки та засвідчення документів такого змісту. Посилання позивача на встановлення факту його спільного проживання разом з сином у судових рішеннях Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021 у справі № 753/2896/21 та 13.02.2023 у справі № 753/166/22 судом відхиляються, оскільки він був встановлений за інших обставин, а саме до вступу [PERSON] до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут та відповідно до прийняття останнього на повне державне забезпечення. Таким чином, позивачем не надано до суду будь-яких доказів про те, що він несе витрати в зв`язку із навчанням сина та його утримання, оскільки з наданої самим позивачем довідки, його син перебуває на повному забезпеченні навчального закладу, у якому він навчається, в т.ч. й проживає у гуртожитку Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут. Інших належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог позивачем до суду не надано. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, разом з тим, позивач не повідомив суд про підстави звільнення від доказування. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed