Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилалася на те, що 17 лютого 2007\~року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги. У зв`язку з зазначеним, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем були припинені та позивач проживає окремо від відповідача. Позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву. 23 січня 2024 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він не заперечував проти розірвання шлюбу, однак просив у мотивувальній частині рішення зазначити час припинення спільного проживання та шлюбних стосунків між сторонами з березня 2022 року. Також просив проводити розгляд справи за його відсутності. Крім того у відзиві відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку на його подання, з урахуванням дати ознайомлення з матеріалами справи 09 січня 2024 року. 02 лютого 2024 року позивачем подано до суду заяву про відмову в поновленні строку для подання відзиву та повернення відзиву відповідачеві, в обґрунтування якої позивач указала, що відповідачем отримано копію ухвали про відкриття провадження, у якій йому роз`яснено право подачі відзиву на позовну заяву та строк такої подачі, що становив п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали. Клопотання про поновлення строку для подачі відзиву від відповідача до суду не надходило. Також позивач зазначила, що процесуальний закон пов`язує право відповідача на подання відзиву на позов з датою отримання ухвали про відкриття провадження, а не з датою ознайомлення відповідача з матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що, з огляду на дату отримання відповідачем копії позовної заяви та копії ухвали про відкриття провадження у справі 12\~квітня 2024 року (а.с. 25), відзив на позов поданий у строк, визначений судом, а тому підстави для поновлення відповідачеві строку для подання відзиву відсутні. При цьому суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про повернення відповідачеві відзиву на позовну заяву, оскільки доводи, викладені позивачем в обґрунтування такого клопотання спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи щодо отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з доданими до неї документами. Таким чином, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву відмовити, у зв`язку з поданням його в строк, встановлений судом в ухвалі, про відкриття провадження, та прийняти відзив до розгляду. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких обставин. Суд установив, що сторони зареєстрували шлюб 17 лютого 2007 року, про що Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 4 та повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18 липня 2023 року. Від шлюбу сторони мають дітей: неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, ураховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Крім того, згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач у відзиві на позовну заяву просить зазначити в мотивувальній частині рішення суду час припинення спільного проживання та шлюбних стосунків між сторонами з березня 2022 року. Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження указаних обставин сторонами суду не надано і судом не установлено. З урахуванням указаних обставин справи, а також з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам сторін, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн., решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved