Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~02 квітня 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовував тим, що 27 червня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 822. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На початку сімейного життя їх відносини складалися добре, однак поступово погіршувалися, оскільки, як виявилося, вони мають різні погляди на життя та стосунки, обов`язки в побуті та інше. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на життя та сім`ю. Вони втратили почуття любові один до одного. Рішення про розірвання шлюбу він прийняв остаточно і змінювати його не має наміру. Налагодити відносини та примирятися ні він, ні дружина не хочуть. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить його інтересам. Вони більше двох років не підтримують подружніх стосунків, хоча проживають ще поки в одній квартирі. Спільного господарства вони не ведуть, спільного бюджету не мають. Тобто шлюб носить тільки формальний характер 04 квітня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 09 травня 2024 року. Позивач, будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №822, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.\~55\~СК\~України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст.\~56\~СК\~України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст.\~105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України\~Про практику\~застосування\~судами законодавства\~при\~розгляді\~справ\~про\~право\~на\~шлюб,\~\~розірвання\~шлюбу,\~ визнанняйого\~недійсним\~та\~поділ\~спільного\~майна\~подружжя\~№\~11\~від\~21.12.2007\~року роз`яснено, що проголошена Конституцією Україниохоронасім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторонни вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене\~та\~враховуючи\~ті\~обставини,\~що\~позивач\~наполягає\~на розірванні шлюбу,\~а\~відповідач\~цьому\~не\~заперечував,\~подавши\~також\~заяву\~, суд приходить до висновку, що\~позов\~підлягає\~задоволенню,\~а шлюб\~між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки\~подальше\~збереження\~шлюбу без\~взаємної\~згоди є неможливим.

Outcome: approved