Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 31.03.2021 між ним та ФОП [PERSON] укладено договір № 60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, договір прямого лізингу. До укладення вказаного правочину та після його укладення, відповідачі приховали від нього, що ФОП [PERSON] здійснював свою господарську діяльність на ринку фінансових послуг не маючи ліцензії НБУ. ТОВ «ФК «Фангарант Груп» є розробником змісту договору № 60200164970 при виробництво товарів у системі ПлатиПізніше. Вказаний договір є договором прямого лізингу, а тому на нього поширюються норми спеціального законодавства, а саме ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про фінансовий лізинг». Вказав, що в договорі № 60200164970 відсутня сторона - лізингодавець, що створює певний дисбаланс для нього, як споживача, оскільки він не може оскаржити конкретні дії або бездіяльність лізингодавця на підставі Закону України «Про фінансовий лізинг». Тому обмеження його прав споживача стосовно лізингодавця у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання лізингодавцем своїх зобов`язань за законом завдає йому, як матеріальної так і моральної шкоди. Крім того вказав, що ФОП [PERSON] не є юридичною особою, не є лізингодавцем та за вказаним договором виступає як постачальник. В свою чергу ТОВ «ФК «Фангарант Груп» не є лізингодавцем, що встановлено рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 07.08.2023 та постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2023. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22.07.2022 договір № 60200164970 визнано договором прямого лізингу. Згідно з нормами матеріального права обов`язковою умовою договору лізингу має бути сторона правочину - лізингодавець, його повні дані, ЄДРПОУ, юридична адреса, засоби зв`язку, тощо, а в разі відсутності такої сторони договору, договір має бути визнаний недійсним. Тому, на підставі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» просить суд визнати несправедливими умови договору № 60200164970 від 31.03.2021 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, як договору прямого лізингу через відсутність у договорі обов`язкової сторони лізингодавця, його юридичних реквізитів, підпису уповноваженої особи та печатки юридичної особи та визнати недійсним вказаний договір з 31.03.2021 та стягнути з відповідачів у солідарному порядку судові витрати пов`язані із розглядом справи. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, проти винесення рішення не заперечував. Представник відповідача - директор ТОВ «ФК «Фангарант Груп» Деревко Ю.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Вказав, що всі обставини та підстави, на які посилається позивач у позові вже неодноразово заявлялися позивачем у попередніх судових провадженнях. Так, рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області у справі № 220/2328/21 від 22.07.2022, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, у задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживачів, в якому позивач просив визнати оскаржуваний договір недійсним в цілому, відмовлено у повному обсязі. Крім того рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 07.08.2023 у справі № 217/92/23, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2023, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. Таким чином вважає, що позивач зловживає процесуальними правами, безпідставно викривлює істинні обставини справи, посилається на неіснуючі правовідносини між сторонами спору та застосовує суб`єктивне трактування норм права. Враховуючи викладене, просив розглянути справу за його відсутності та закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Представник третьої особи НБУ Колосюк С.Л. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові пояснення, згідно яких вказав, що виходячи із системного аналізу норм процесуального права та норм законодавства, що регулює діяльність НБУ, рішення у даній справі не може вплинути на права та інтереси НБУ, як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Крім того вважає, що рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22.07.2022 у справі № 220/2328/21 було прийнято з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Просив розглянути справу без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 07 грудня 2017 року між ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та ФОП [PERSON] укладено договір № 2017120701 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (ФАКТОРИНГУ). За цим договором постачальник відповідно до п. 1.1, постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає ТОВ «ФК «Фангарант Груп» права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а ТОВ «ФК «Фангарант Груп» здійснює факторингове фінансування відступлених ФОП [PERSON] 31 березня 2021 року між ФОП [PERSON] , як постачальником товару, та позивачем [PERSON] , як клієнтом, в електронній формі укладений договір № 60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, який підписаний відповідачем шляхом ідентифікації та використання ним електронного цифрового підпису. Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач [PERSON] неодноразово звертався до судів України із різними позовами, які безпосередньо стосуються укладеного договору № 60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області у справі № 220/2328/21 від 22.07.2022, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 07.08.2023 у справі № 217/92/23, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2023, копії яких містяться в матеріалах справи судами було неодноразово встановлено наступні обставини. 31.03.2021 між ФОП [PERSON] , як постачальником товару, та позивачем [PERSON] , як клієнтом в електронній формі укладений договір № 60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, який підписаний відповідачем шляхом ідентифікації та використання ним електронного цифрового підпису. Товаром/послугою згідно п. 1 указаного договору та рахунку № 34727 від 31.03.2021 є: AMD RYZEN(Vinga CS110В /Вентилятор be quiet! Pure Wings 2/ AMD Ryzen 5 1600X/ Кулер DeepCool Gamma Archer PRO /8GB DDR4 - 2400 RAM/ GeForce GTX 1650, 4GB/ B450MH, миша комп`ютерна, клавіатура акційна від Prime, флешка на 8GB, ігрова поверхня Gembird MP-AlBl-Grey, встановлення Антивірусу «Total Security 360 Захисти свої інвестиції». Даним договором визначено адресу експлуатації товару: [ADDRESS] . Пунктом 8 указаного договору визначено, що клієнт отримує товари (послуги) у постачальника на умовах цього договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання цього договору всі існуючі і майбутні права постачальника за цим договором відступаються на користь Процесинг-центра. Порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається цим договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05.02.2018 (далі - Правила), що є невід`ємною частиною цього договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті paylater.com.ua. Згідно п. 4 договору, умовами пакету фінансування є: вид договору: для товарів - прямий лізинг, для послуг - надання послуг з розстроченням платежів; платіж при укладенні договору (від розрахункової загальної суми платежів): 10%; кількість місячних платежів (крім першого) - 9; розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору; перехід права власності на товари до клієнта - виплата всіх зобов`язань за договором. Відповідно до пунктів 2, 3 договору розрахункова загальна сума платежів - 27604 грн., у тому числі платіж при укладанні договору - 2760,40 грн. Пакет фінансування - 10 платежів+. У пункті 7 Договору зазначений Процесинг-центр - ТОВ «ФК «Фангарант Груп». Пунктом 10.2.1., 10.2.2. договору передбачено, що постачальник зобов`язаний надати клієнту товари (послуги), згідно встановленого Договором переліку товарів (послуг), забезпечувати гарантійний сервіс, якщо він передбачений гарантійними умовами виробника або постачальника. Пунктом 9 договору визначені умови отримання товарів (послуг), а саме: якщо за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту: товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього договору клієнтом та постачальником. У разі якщо момент підписання цього договору не співпадає у часі з моментом надання клієнту товарів (послуг). Клієнт може отримати товари (послуги) на підставі іншого первинного документа (накладної або акту). При цьому, датою отримання клієнтом товарів (послуг) вважається дата підписання клієнтом відповідного первинного документа (накладної або акту). Підпис клієнта на цьому договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. У разі якщо клієнт не отримав товари (послуги) або повернув товари (послуги) постачальнику протягом 14 календарних днів, клієнт зобов`язаний повідомити про це Процесинг-центр в семиденний строк, шляхом відправки повідомлення на адресу електронної пошти, зазначену в п. 7.1. Договору. Підписами на цьому договорі сторони засвідчують необхідність здійснення клієнтом оплати платежу при укладенні цього Договору у повному розмірі, передбаченому Пакетом фінансування, в строк до моменту фактичного отримання клієнтом товару. Відповідно до підпунктів 13.1, 13.2 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не встановлено в пакеті фінансування, цей договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо зобов`язання сторін за цим договором на кінець строку його дії не є погашеними. Цей договір припиняє свою дію в момент повного і належного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Згідно з підпунктом 13.7 договору, клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05.02.2018, зміст Правил є зрозумілим для клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Пункт 14 указаного договору містить Графік сплати місячних платежів. Договір підписаний ФОП [PERSON] як постачальником та електронним підписом [PERSON] як клієнтом, із зазначенням, що цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. Вказано, що договір укладено в електронній формі, що згідно пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору в письмовій формі та підписаного власноруч. Також договір містить дату і час складання: 31.03.2021, 18:26:12. 07.12.2017 між ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та ФОП [PERSON] укладено договір № 2017120701 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (ФАКТОРИНГУ). За цим договором постачальник відповідно до п. 1.1, постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає ТОВ «ФК «Фангарант Груп» права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а ТОВ «ФК «Фангарант Груп» здійснює факторингове фінансування відступлених ФОП [PERSON] ТОВ «ФК «Фангарант Груп» прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил участі Постачальника в системі ПлатиПізніше, поточна редакція яких діє згідно Наказу №1 від 13.03.2015, які затверджуються ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та є невід`ємною частиною Договору № 2017120701 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (факторингу) від 07.12.2017. Даний договір підписаний сторонами, та був чинним станом на 31.03.2021. Отже, на підставі даного договору всі права вимоги платежів, у тому числі за договором № 60200164970, перейшли від ФОП [PERSON] до Товариства. Згідно меморіальних ордерів, позивач [PERSON] частково здійснював оплату за договором № 60200164970, а саме: 31.03.2021 - 2760 грн., (меморіальний ордер № L0331RJYE0 від 31.03.2021); 28.04.2021 - 5520,80 грн., (меморіальний ордер № @2PL724231 від 28.04.2021); 26.06.2021 - 8281,20 грн., (меморіальний ордер № @2PL779245 від 26.06.2021); 30.07.2021 - 5520,80 грн., (меморіальний ордер № @2PL465053 від 30.07.2021). Крім того, згідно як рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22.07.2022 у справі № 220/2328/21 так і рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 07.08.2023 у справі № 217/92/23, судами було встановлено, що позивач [PERSON] самостійно зробив замовлення № 34727 на сайті DIGITALFURY, отримав замовлений товар та сплачував за нього грошові кошти. Слід зазначити, що рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22.07.2022 у справі № 220/2328/21, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, у задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживачів, в якому позивач просив визнати оскаржуваний договір недійсним в цілому, відмовлено у повному обсязі. Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 07.08.2023 у справі № 217/92/23, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2023, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди також відмовлено в повному обсязі. Звертаючись до суду із новим позовом, [PERSON] просить суд визнати умови договору № 60200164970 від 31.03.2021 несправедливими, оскільки договір на його думку не містить інформації щодо сторони договору - лізингодавця, його юридичних реквізитів, підпису уповноваженої особи та печатки юридичної особи та з цих підстав визнати вказаний договір недійсним в цілому. Суд не погоджується з такими доводами позивача та вважає позовні вимоги необґрунтованими з наступних підстав. Згідно ч.ч. 3, 6 ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є зокрема: свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений тільки в тому випадку, коли таку заборону встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України), при цьому згода боржника на заміну кредитора не потрібна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно ч.ч. 1,3 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов договору визначений у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому (ч.ч. 5,6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Позивач посилаючись на несправедливість умов укладеного договору № 60200164970 від 31.03.2021 вказує, що через відсутність інформації про лізингодавця за вказаним договором він обмежений у можливості оскаржити конкретні дії чи бездіяльність відповідного учасника правочину. В свою чергу, договір № 60200164970 від 31.03.2021, укладений між ФОП [PERSON] як постачальником товару, та позивачем [PERSON] , як клієнтом, в електронній формі містить всі необхідні для ідентифікації учасників правочину найменування, реквізити та адреси сторін, та інші їх контактні дані. Крім того договір містить всі істотні умови, зокрема умови про порядок та строки виконання сторонами зобов`язань та відповідальність сторін у разі порушення умов договору. Тому вказані твердження позивача суд відхиляє з огляду на їх неспроможність, оскільки судом достовірно встановлено, що позивач був проінформований про істотні умови договору та сторін договору при його підписанні та жодним чином не обмежений у реалізації своїх прав на оскарження відповідних дій чи бездіяльності сторін правочину, що також підтверджується неодноразовими зверненнями позивача до суду щодо оскарження укладеного ним договору з тих чи інших підстав. Крім того суд вважає, що суб`єктивне тлумачення [PERSON] законодавства та умов, укладеного ним договору, його суб`єктивна незгода з тими чи іншими умовами договору, з огляду на принцип свободи договору, не може свідчити про недійсність договору. Дослідження обставин укладення, виконання та недійсності окремих положень договору № 60200164970 від 31.03.2021 та його умов в цілому вже неодноразово були предметом судового розгляду в інших цивільних справах, за результатами розгляду яких підстав для визнання вказаного договору недійсним встановлено не було. Суд також враховує, що підписавши договір № 60200164970, ознайомившись з його умовами та виконуючи його, позивач [PERSON] тривалий час не вважав умови договору несправедливими та недійсним вказаний договір в цілому. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). При таких обставинах, оцінюючи докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд доходить висновку, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові не знайшли підтвердження у судовому засіданні, отже підстав для визнання умов договору № 60200164970 від 31.03.2021 несправедливими та визнання договору недійсним судом не вбачається. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити через його недоведеність та безпідставність. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed