Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою звернення з позовом вважає те, що 15.05.2013 вона з відповідачем зареєстрували шлюб, який розірваний 23.007.2015. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Вона не має можливості самостійно утримувати дитину, дитині потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку, підручників, репетиторів тощо. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 08.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 14.05.2024 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність. Позов підтримує повністю, просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України. Враховуючи те, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу ( ст.121 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, є батьком, а [PERSON] , позивач у справі, є матір`ю: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим повторно 03.09.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 45 (а.с. 5). Відповідно до рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11.06.2015 [PERSON] після розірвання шлюбу прізвище залишено « [PERSON] » (а.с. 8). Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26.02.2022 Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] після державної реєстрації шлюбу прізвище отримала « [PERSON] » (а.с. 7). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню їх потреби. Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Факт проживання спільної дитини сторін з позивачкою та перебування на її утриманні підтверджується довідкою № 161, виданою 02.04.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради, відповідно до якої на утриманні сім`ї [PERSON] знаходиться дитини [PERSON] ,, [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідач не надав суду доказів того, що не має можливості сплачувати кошти на утримання дитини, перебування на утриманні інших осіб, існування будь-яких інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні спору про стягнення аліментів на утримання дітей. Суд, з урахуванням обставин справи, вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини у розмірі частини усіх видів доходів відповідача, у відповідності до ч.2 ст.182 СК України, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 03.04.2024. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Оскільки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 1 073,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved