Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 09 січня 2020 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 8 028,35 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідач є власником групи нежитлових приміщень №22 за адресою: [ADDRESS] та фактичним споживачем вищезазначених послуг. Відповідач з 09 січня 2020 року по 29 лютого 2024 року не вносила плату за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 8 028,35 грн., яку позивач просить стягнути. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяв. Так, 08 квітня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що між сторонами не укладено договору щодо надання послуг, при цьому нежитлове приміщення №22, загальною площею 30.0 кв.м., літ. А, вхідна група площею 6.8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ., яке на праві приватної власності, належить відповідачу, знаходиться на першому поверсі, є ізольованим (без виходу на сходові клітини, має свою окрему індивідуальну вхідну групу. Дана вхідна група обслуговується (прибирання, вивіз сміття) самим відповідачем. Окрім того, у відповідача укладені прямі договори про надання комунальних послуг з іншими постачальниками, а саме постачання холодної, гарячої води та водовідведення, опалення та постачання електроенергії, а відтак даний позов є обґрунтованим та викладена на основі недостатності та неналежності доказів. 08 квітня 2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягав на обґрунтованості своїх позовних вимог. Відповідачем та її представником не надано заперечень на відповідь на відзив. Крім того, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 30.01.2015 р., № 33, за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» закріплено на праві господарського відання об`єкти комунальної власності територіальної громади м. Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, зокрема будинок [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» забезпечує надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №367562264 від 27.02.2024 року, [PERSON] є власником групи нежитлових приміщень № [NUMBER] , загальною площею 30,0 кв.м., літ А, вхідна група, площею 6,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та фактичним споживачем послуг, які надаються позивачем. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій опубліковано в газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 року № 99(4695). Відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не укладено договір про надання житлово-комінальних послуг. Чинне законодавство України передбачає різні форми договору (у тому числі усну). Споживач зобов`язаний сплачувати кошти за надані послуги, оскільки відповідно до ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством (зокрема угод), а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 20.04.2016 р. № 6-2951цс15, від 15.05.2014 р. у справі № 5011-31/17255-2012). Відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, що визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі споруди та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення Житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Відповідно до правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/105.1 прибудинкові території є об`єктами благоустрою (п. 2.2.2.). Відповідно до п. 3.1.4. Правил благоустрою міста Києва утримання та благоустрій прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку. Відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VІІІ власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. В розумінні цього закону спільним майном багатоквартирного будинку - є права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Отже, прибудинкова територія перебуває у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень такого будинку, призначена для розміщення й обслуговування житлового будинку та має задовольняти житлові, соціальні і побутові потреби всіх його мешканців. Господарське відання житловими будинками Дарницького району передбачає для Керуючої компанії обов`язок утримання та обслуговування цих житлових будинків за кошти, що сплачують їх мешканці (власники квартир та нежитлових приміщень) відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, котре йому належить, та відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», нормами якого передбачено, що власники квартир є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Керуюча компанія надає [PERSON] послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до кв.м. нежитлової плащі, що перебувають у її власності. Калькуляційною одиницею для нарахування вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є 1 кв. м. площі, яка перебуває у власності [PERSON] , тобто нарахування здійснюється на 30 кв.м., при цьому позивачем не нараховуються витрати на обслуговування окремої вхідної групи та не здійснюється нарахування витрат за прибирання сходових кілтин, в зв`язку з відсутність в нежитловому приміщенні відповідача виходу на дані сходи. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»№2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач належним чином не сплачувала за надані їй послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем, за період з 09 січня 2020 року по 29 лютого 2024 року за нею утворилась заборгованість, яка складає 8 028,35 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання і одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України). Таким чином, відповідач зобов`язана сплачувати за спожиті послуги, а позивач має право вимагати від боржників виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При визначенні суми боргу, суд бере за основу долучений позивачем розрахунок заборгованості, який складений у повній відповідності з чинним законодавством та перевірений судом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved