Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

04.01.2024 позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 05.06.2004 між нею та відповідачем було укладено шлюб. 14.09.2023 рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.09.2023 у справі № 369/6044/23 шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який є особою з інвалідністю, навчається на денній формі навчання в Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Також, зі слів позивача, їхній спільний з відповідачем син є спортсменом збірної Київської області та національної дефлімпійської збірної команди України (дорослі, U-21) з футболу серед осіб з порушенням слуху, проте наразі не отримує достатнього фінансового забезпечення, а з огляду на те, що син має постійне місце проживання у м.\~Вишневому Бучанського району Київської області, а навчається та періодично тренується у м. Полтава, виникають додаткові витрати на поїздки між містами та на проживання там. Позивач вказала, що відповідач добровільно не утримує їх спільного сина, хоча таку фінансову можливість має, оскільки служить у Військовій частині [NUMBER] , ЄДРПОУ [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , та отримує стабільне грошове забезпечення, має у власності нерухоме майно та транспортний засіб. На підставі вищевказаного позивач просила суд стягнути з відповідача на користь неї аліменти на утримання аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [NUMBER] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення сином навчання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.01.2024 було відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 26.03.2024 до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про зупинення провадження у справі, мотивована тим, що він перебуває на військовій службі у складі ЗСУ. 28.03.2024 до Києво-Святошинського районного суду Київської області від позивача надійшла заява, згідно з якою вона просила розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. 02.05.2024 від позивача до канцелярії суду подано заперечення проти задоволення заяви відповідача про зупинення провадження у справі, в якій вона зазначила, що із заявою про зупинення провадження у справі відповідач подав лише довідку № 1837/1023Д від 16.11.2023, з якої тільки вбачається, що він з 08.05.2023 перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що знаходиться у [ADDRESS] , тобто недалеко від місця знаходження Києво-Святошинського районного суду Київської області, не бере участь в бойових діях. Крім того, відповідач за потреби для себе з 08.05.2023, тобто з часу початку служби у військовій частині [NUMBER] , вільно рухається: особисто укладає договори у нотаріуса, що знаходиться в місті Вишневе Бучанського району Київської області, подає заяви до суду безпосередньо через канцелярію Києво-Святошинського районного суду Київської області, приїжджає до своєї дружини до м. Миколаєва і листується з адреси її місця проживання, на підтвердження чого надала відповідні письмові докази. Проаналізувавши вищезазначене, з огляду на зміст п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~251\~ЦПК України та правових позицій Верховного Суду, викладених в ухвалах про зупинення провадження від 14.12.2022 по справі 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 по справі 461/5209/19, від 29.08.2022 в справі №461/5209/19, та постанові від 29.03.2023 у справі №756/3462/20, наявності доказів того, що відповідач має можливість вільно рухатись за межі військової частини, на яку він посилається як на місце своєї служби, суд дійшов висновку, що надані відповідачем докази до заяви про зупинення провадження у справі, є недостатніми для зупинення провадження, оскільки він не надав належних доказів того, що він перебуває у складі Збройних сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що його підрозділ переведено на воєнний стан й він бере участь у виконанні бойових завдань. Відтак, суд залишає заяву відповідача про зупинення провадження у справі без задоволення. Позивач в судове засідання не з`явилась, як було зазначено, просила суд розглядати справу без її участі, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки та позицію щодо позову суду не повідомив. Відзив на позов не подав. 15.05.2024 представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач є військовослужбовцем і на даний час задіяний у виконанні бойових розпоряджень за межами м. Києва та Київської області, а відтак не має можливості бути присутнім на судовому засіданні у визначену дату та час. Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів виконання бойових розпоряджень за межами м. Києва та Київської області та наявність у нього представника, який також не з`явився у судове засідання, суд вирішив відмовити у задоволенні клопотання про відкладення розгляду цивільної справи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на відсутність заперечень від позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 05.06.2004, 05.06.2004 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.09.2023, що набрало законної сили, вищезазначений шлюб було розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Факт проживання [PERSON] з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується роздруківками витягів з реєстру територіальних громад. Відповідно до судового наказу Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області від 18.07.2023 у справі № 369/11100/23 було стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області, РНОКПП [NUMBER] , з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва, РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4\~частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копій посвідчення серії [NUMBER] , медичного висновку № 72/494 від 23.05.2012, висновку ЛКК № 674 від 17.05.2017, індивідуальної програмою реабілітації дитини-інваліда, а також акту МСЕК серії АВ № 1115530 від 11.04.2024 та індивідуальної програми реабілітації інваліда від 11.04.2024, спільний син сторін [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІІ групи, інвалідність з дитинства, встановлена довічно, діагноз за кодом МКХ-10 Н 90.6. Як вбачається з довідки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» [PERSON] , [INFO] , навчається на денній формі навчання. Відповідно до роздруківок відповідей\~№ 180764063\~від 09.11.2023\~та №180763702\~від 09.11.2023 на запити Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) вбачається, що відповідач служить у лавах Збройних сил України та отримує достатнє грошове забезпечення. Також, у відповідача є у м. Вишневе Бучанського району Київської області майно, а саме: 1/5 квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 30.01.2004 року; земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер 3221286801:01:042:0093, адреса: Київська область, Бучанський район, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2529612132080, що вбачається з роздруківки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 5003951960428 від 19.08.2023; автомобіль SUBARU IMPREZA, рік випуску 2011, VIN-код: [NUMBER] , що підтверджується відповіддю № 171329355 від 11.08.2023. На даний час між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру сплати аліментів на утримання їх сина, що є підставою звернення позивача до суду із позовом щодо цього. З огляду на спірні правовідносини та встановлені обставини суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм. Виходячи зі змісту ч.ч. 6-10 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зважаючи на ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст.\~191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положень ч. 1, 3\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved