Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У лютому 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Старосинявського районного суду Хмельницької області з позовом до Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на майновий пай в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] помер його батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. 24.05.2000 Старосинявською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ЗАСТ «Граніт» с.Нова Синявка і яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ХМ № 0177809, виданого Старосинявською РДА 28.09.1996 і зареєстрованого 30.09.1996 у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №43. 09.01.2024 Старосинявська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на майновий пай на підставі того, що на час затвердження списків осіб, які мають право на майновий пай зборами співвласників 28.03.2000, та видачі свідоцтва про право власності на майновий пай ХМСС №009551 від 03.06.2001 цивільна дієздатність [PERSON] припинена з його смертю [INFO] , тому надані для вчинення нотаріальної дії документи не відповідають вимогам чинного законодавства. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на майновий пай майна КСП «Граніт», що належав померлому на підставі свідоцтва серії [NUMBER] від 03.06.2001. Ухвалою суду від 09.02.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11.04.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача Старосинявської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вислухавши позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено: [INFO] помер [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] є батьком позивача [PERSON] [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Новосинявською сільською радою Старосинявського району 04.03.1958, актовий запис №15 від 04.03.1958 року. Після його смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом є син померлого - [PERSON] . 24.05.2000 Старосинявською державною нотаріальною конторою за реєстровим №795, зареєстровано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого [PERSON] успадкував від батька [PERSON] земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ЗАСТ «Граніт» села Нова Синявка в розмірі 3,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ХМ №0177809, виданого Старосинявською РДА 28.09.1996 і зареєстрованого 30.09.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №453. Згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ХМСС №009551 від 03.06.2001, виданого Новосинявською сільською радою, [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Граніт» реорганізованого в агрокомбінат «Граніт», відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 28.03.2000, частка [PERSON] визначена в розмірі 4932 гривні, або 0,001403 відсотків від загального фонду. Відповідно до довідки № 36 від 31.01.2024 Старосинявської селищної ради, в списку осіб, які на дату розпаювання померли та мають право на майновий пай, його розмір та відсоток до загального пайового фонду за порядковим №159 є запис, що [PERSON] має право на майновий пай в розмірі 4932 гривні, що становить 0,001004% від загального пайового фонду. Згідно архівного витягу від 02.04.2024 №229 з протоколу загальних зборів членів КСП селянської спілки «Граніт» від 28.03.2000 №3, затвердили списки претендентів на майновий пай, який розподіляється на живих та мертвих членів КСП, де за порядковим номером 164 значиться [PERSON] Гр. майновий пай в грн 4932, майновий пай в % 0,001004. 09.01.2024 [PERSON] звернувся до Старосинявської державної нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на майновий пай після смерті батька. Постановою від 09.01.2024 № 14/02-31/2024 державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майновий пай померлого [PERSON] , оскільки для вчинення даної нотаріальної дії надані документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме правовстановлюючі документи видані після смерті особи, тому померлий не може бути спадкодавцем майнового паю. Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до статтей 529, 530 ЦК УРСР існує дві черги спадкоємців за законом: спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу. Під відкриттям спадщини розуміється настання певних юридичних фактів, зумовлюють виникнення спадкових правовідносин. При цьому як юридичний факт відкриття спадщини характеризується двома параметрами: (1) часом відкриття; (2) місцем відкриття. Час відкриття спадщини має важливе значення, оскільки на час відкриття спадщини визначаються, зокрема: склад спадщини; коло спадкоємців; матеріальний закон, який буде застосовуватись до спадкових відносин. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 ЦК УРСР. Згідно статі 9 ЦК УРСР, здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Аналогічні по суті положення містить стаття 25 ЦК України, згідно якої здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Порядок виділення майнового паю передбачено Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року № 2114-XII (далі - Закон № 2114-XIІ), указом Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29 січня 2001 року №62/2009, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки». Відповідно до положень ст.9 Закону № 2114-XIІ до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Указом Президента України від 29.01.2001 №62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» та Постановою КМУ від 28.02.2001 № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» визначено, що до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також, особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий, зокрема, пенсіонери, спадкоємці померлих осіб, які мали право на такий пай. Згідно з Методикою уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 (далі - Методика), майновий пай - це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. Разом з тим, пунктом 2 Методики визначено, що співвласники - члени підприємства, в тому числі реорганізованого, за якими зберігається право на майнові паї у пайовому фонді підприємства, але які не отримали його в натурі чи не передали як внесок до статутного фонду правонаступника. Згідно п.1 та п.2 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 №177 (з наступними змінами та доповненнями) відповідно до цього Порядку визначаються розміри паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств (далі - підприємства), у тому числі реорганізованих, у яких не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства, а також уточнення розмірів паїв у тих підприємствах, де майно призначалося, але не використано для погашення заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв`язку із списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства. Для визначення розмірів майнових паїв членів підприємств необхідно: затвердити Положення про порядок паювання майна; скласти список осіб, які мають право на майновий пай; визначити індивідуальні майнові паї. Відповідно до п.4 вказаного Порядку, до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай, зокрема: пенсіонери; особи, призвані для проходження строкової військової або альтернативної служби; особи, призвані на військові збори; особи, які проходять підготовку з відривом від виробництва у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та в інших подібних навчальних закладах; особи, направлені підприємством для навчання у професійно-технічні та вищі навчальні заклади всіх рівнів акредитації; особи, направлені для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва; особи, обрані на виборчі посади органів місцевого самоврядування та органи державної влади, а також профспілкових організацій; жінки, що знаходяться у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами; особи, які знаходяться у відпустці по догляду за дитиною; особи, які втратили працездатність внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що було пов`язано з виконанням трудових обов`язків на цьому підприємстві; особи, які припинили трудові відносини з підприємством, але не отримали при цьому належного їм майнового паю натурою, грошима або цінними паперами; спадкоємці померлих осіб, які мали право на майновий пай. Відповідно до п.13 та п.14 вказаного Порядку майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві регулюється статутом підприємства. Суду для дослідження статут КСП «Граніт» не надавався. Так само суду не надано доказів, що померлий [PERSON] був членом КСП «Граніт». Якщо померлий володів правом на майновий пай в КСП «Граніт», то позивач, як спадкоємець померлої особи, яка мала право на майновий пай, мав бути включений до списку осіб, які мають право на майновий пай. Предметом позову [PERSON] визначив вимогу про визнання права власності на майновий пай в порядку спадкування. Однак, виходячи зі змісту позову, позивач фактично намагався довести те, що майновий пай входить до складу спадщини померлого батька, який він міг отримати після смерті у момент припинення цивільної правоздатності. Оскільки правоздатність [PERSON] припинилась з його смертю [INFO] , він не набув права власності на майновий пай КСП «Граніт» згідно рішення від 28.03.2000 та свідоцтва від 03.06.2021, а тому таке право не є об`єктом спадкового правонаступництва, не входить до спадкової маси спадкодавця. З огляду на викладене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed