Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

В квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києваз позовом до відповідача [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень позовної заяви просила:1) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харкавою О.В. на ім`я [PERSON] від 13 червня 2018 року; 2) визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 2/24 частини житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] . Свої вимоги мотивував тим, що після смерті її чоловіки [PERSON] відкрилася спадщина на 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належав померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Тромса А.А. , державним нотаріусом першої київської державної нотаріальної контори 23.08.1986 року за реєстровим №7н-12679 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 18.08.1992 року (надалі також - спадкове майно). 09.06.2017 року спадкоємець за заповітом (дочка) померлого [PERSON] - відповідач за справою, прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини за заповітом. 13.06.2018 року приватним нотаріусом Харкавою О.В. було видано на ім`я відповідача свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого на 1/6 частини спадкового майна без урахування обов`язкової частки позивача. 12.04.2019 року позивач звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харкави О.В. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка[PERSON] . Постановою приватного нотаріуса КМНО Харкави О.В. від 04.07.2019 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку після смерті чоловіка [PERSON] , з огляду на відсутність згоди іншого спадкоємця відповідача - [PERSON] . На момент відкриття спадщини, а саме 13.12.2016 р. позивач проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Таким чином, позивач з метою захисту та реалізації своїх спадкових прав звернулась з позовною заявою. Ухвалою від 04.01.2022 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків, які були усунуті позивачем у встановлений законом строк ( суддя Скрипник О.Г.). Ухвалою від 03 лютого 2022 р. відкрито провадження за вищевказаним позовом з призначенням розгляду за правилами загального позовного провадження (суддя Скрипник О.Г.). Третьою особою- приватним нотаріусом КМНО Харкавою О.В. подані письмові пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що 09.06.2017 р. спадкоємець за заповітом (дочка) померлого [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, надавши всі необхідні документи. 13.06.2018 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого, а саме: 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] . На виконання підпункту 4.21 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій згідно якого, « При оформленні спадщини за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця, той з подружжя, який його пережив і який має право на частку в спільному майні. Нотаріусом було з`ясовано, що правовстановлюючий документ на спадкове майно - свідоцтво про право на спадщину, а отже виходячи з п. 2 ст. 57 СК України майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але в порядку спадкування є особистою приватною власністю і на нього не розповсюджується режим спільної сумісної власності. У разі одного подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Зазначає, що дружина нотаріуса не зверталась з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, як і з заявою на отримання обов`язкової частки у спадщині. Дружина померлого приїжджала до нотаріальної контори разом з донькою [PERSON] . Нотаріусом їй було роз`яснено право, на що усно було повідомлено, що вона ні на що не претендує, та хоче, щоб все майно перейшло дочці. Інші спадкоємці, в тому числі які мають право на обов`язкову частку у спадщині, у встановлений для цього строк до нотаріуса не зверталися. Для встановлення кола осіб, які були зареєстровані на день смерті разом із спадкодавцем нотаріусом було надано запит № 186 від 09.06.2017 р., на який отримано відповідь, від 22.03.2018 р. за № 106-2950, що померлий проживав за адресою: [ADDRESS] , інформація, щодо зареєстрованих осіб за тією адресою відсутня, що свідчить про спадкоємців, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини не було. Вважає, що вчинені вищезазначені нотаріальні дії, нею були дотримані всіх норм чинного законодавства України, ніяких підстав відмовляти [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в неї не було. 12 квітня 2019 р. до нотаріуса звернулась [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] , посилаючись на те, що вона не прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 захист права на обов`язкову частку в спадщині може здійснювати шляхом пред`явлення вимог про визнання права на обов`язкову частку в спадщині (ст. 1241ЦК), перерозподіл спадщини (ст. 1280 ЦК), визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (ст. 1301ЦК). Відповідно до ст. 1280 ЦКУ, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці ( ч. 2, ч. 3 ст. 1272 ЦКУ), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке зберіглося, або сплати грошової компенсації. На підставі ст. 1300 ЦКУ, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Для життя відповідних заходів, щодо оформлення процедури перерозподілу спадщини у добровільному порядку, тобто за взаємною згодою спадкоємців шляхом звернення до нотаріуса за внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було направлено лист [PERSON] з проханням з`явитися до нотаріуса з оригіналом свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але відповіді не отримано. Представником відповідача - адвокатом Давиденко О.В. подано відзив на позовну заяву, в якому проси відмовити в позові в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що позовній заяві, позивач зазначає про те, що [INFO] помер чоловік [PERSON] . 09 червня 2017 року [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харкава О.В.13 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харкава О.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим №1836.13 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харкава О.В. прийнято рішення, індексний номер 41593369 про державну реєстрацію права власності на 1/6 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] об`єкт житлової нерухомості реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1575907880000 за [PERSON] .Позивач зазначає про те, що майно 1/6 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] спадкодавцем [PERSON] було успадковано, набуто на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Київською державною нотаріальною конторою №1 від 23.08.1986 року № 7н -12679.Також, позивач зазначає про те, що 12.04.2019 року звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харкава О.В. з заявою проприйняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] .Постановою приватного нотаріуса КМНО Харкави О.В. від 04.07.2019 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку після смерті чоловіка [PERSON] , з огляду на відсутність згоди іншого спадкоємця відповідача - [PERSON] . Таким чином, позивач вказує, оскільки на момент відкриття спадщини - смерті чоловіка позивача, остання постійно проживала разом із спадкодавцем в спадковому майні - в квартирі [ADDRESS] , позивач за змістом ч. 3 ст. 1268 ЦКУ вважається такою, що прийняла спадщину. Позивачем у позові не доведено факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦКУ.Позивач у позові вказує, що на момент відкриття спадщини, а саме 13 грудня 2016 року проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , однак, як вбачається із змісту свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 13 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харкава О.В. [PERSON] за реєстровим №1836, спадкове майно складається з не квартири [ADDRESS] .Для встановлення кола осіб, які були зареєстровані на день смерті разом із спадкодавцем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харкава О.В. за адресою спадкового майна: [ADDRESS] було надано запит №186 від 09.06.2017 року, на який отримано відповідь від 22.03.2018 року за №106-2950, що померлий проживав за адресою: [ADDRESS] (дванадцять), інформація щодо зареєстрованих осіб за тією ж адресоювідсутня, що свідчить про те, спадкоємців які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини не було.Позивачем не долучено до позову копію її паспорту з відміткою про реєстрацію місця проживання, однак як вбачається із фабули та змісту позовної заяви, позивач зазначає своє місце проживання: [ADDRESS] , однак спадкова маса майна, а саме 1/6 частина житлового будинку (а не квартири) за адресою: [ADDRESS] , належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Київською державною нотаріальною конторою №1 від 23.08.1986 року №7н-12679.Наведені вище норми дають підстави вважати, що позивачем [PERSON] не доведено факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України і за таких обставин позов [PERSON] до задоволення - не підлягає. Ухвалою від 11 липня 2022 року задоволена заява позивача та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харкави Оксани Віталіївни копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . В підготовчому засіданні 08 листопада 2023 року було закрито підготовче провадження з призначенням судового розгляду справи. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 18.01.2024 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М. Ухвалою від 23 січня 2024 року справу було прийнято до провадження судді Ларіонової Н.М. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача та відповідач, будучі повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заявапредставником відповідача- адвокатом Давиденко О.В., про розгляд справи у його відсутність, також подав відзив, в якому заперечував щодо позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься письмові пояснення, в яких просила в позові відмовити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Встановлено, що позивач на момент відкриття спадщини [INFO] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (серія [NUMBER] від 16 квітня 1983 року). Як вбачається з матеріалів справи відповідач прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви. 13.06.2018 року приватним нотаріусом Харкавою О.В. було видано на ім`я відповідача свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого на 1/6 частини спадкового майна без урахування обов`язкової частки позивача. У квітня 2019 році позивач дізналася, що відповідач намагається продати спадкове майно, що єдиним житлом позивача. Згідно з матеріалами справи підтверджується, що 12.04.2019 року позивач звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харкави О.В. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка. 04.07.2019 р. постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харкави О.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку після смерті чоловіка з огляду на відсутність згоди іншого спадкоємиця - відповідача. Також постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харкави О.В. від 04.07.2019 про відмову у вчиненні нотаріальної дії також визначено, що інші спадкоємці, в тому числі, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, у встановлений для цього строк не зверталися. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Враховуючи вищенаведене та докази, що наявні в матеріалах справи, позивач є непрацездатною вдовою померлого чоловіка та має право на половину частки, що б належала б їй у разі спадкування за законом незалежно від змісту заповіту (обов`язкова частка). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, оскільки на момент відкриття спадщини - смерті чоловіка позивача, остання постійно проживала разом із спадкодавцем в спадковому майні - в квартирі [ADDRESS] , позивач за змістом частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позивач як спадкоємець, проживаючи разом із спадкодавцем, станом на час його смерті, фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном. Як зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, Судом встановлено, що відповідачу було видане свідоцтво про право на спадщино на частку, яку вона не мала права на спадкування, оскільки не було враховано обов`язкову частку позивача на таке спадкове майно, тому позивач має право на визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харкавою О.В. на ім`я [PERSON] від 13 червня 2018 року, що видане без урахування обов`язкової частки позивача та перешкоджає позивачу в реалізації своїх спадкових прав. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є належним способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Таким чином, судом також встановлено, що позивач, будучи спадкоємицею за законом після смерті її чоловіка, як непрацездатна вдова спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б останній у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), має право на визнання її права власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка на 2/24 частини спірного житлового будинку. Перевіряючи матеріали справи, судом встановлено, що усі подані стороною позивача докази є належними та допустимим, а також усі обставини, зазначені позивачем у позові, є підтвердженими. В судовому засіданні достеменно встановлено, що іншим способом, ніж в судовому порядку, позивач позбавлена можливості захистити свої спадкові права. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. На підставі вищевикладеного ст.ст. 328, 392,1216,1218,1297,1268 ЦК України,

Outcome: approved