Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "БРАЙТ-К" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 648.15 грн., стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.07.2021 року між [PERSON] та Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір №1/4151246, відповідно до якого Банк надав, а Позичальник отримав кредитні кошти в сумі 10 080,00 гривень строком на 14 місяців - з 19.07.2021 року по 18.09.2022 року. Відповідно до п.1.3. Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує проценту винагороду щомісячно, в розмірі 15,00% річних, починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором, а також Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,85% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору. Банк виконав свої обов`язки за Кредитним договором № 1/4151246 від 19.07.2021 року належним чином, що підтверджується випискою за позичковим рахунком Позичальника. 05 серпня 2021 року між Банком та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021 року, 13.12.2021 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1/4151246 від 19.07.2021 року, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] . Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за Кредитним договором. У зв`язку з несплатою Відповідачем чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії протягом більш ніж 30 днів на виконання п. 2.3.4. Правил 17.12.2021 року за вих. № 1182 Відповідачу було направлено Повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 13.12.2021 року. Зазначене Повідомлення залишилось Позичальником невиконаним. У зв`язку з невиконанням Позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення Повідомлення на підставі п. 2.3.5. Правил 12.03.2024 року за вих. № 3237 Відповідачу було направлено Вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії. Зазначену Вимогу Позичальник також проігнорував та її вимоги не виконав. На дату відступлення (13.12.2021) заборгованість за Кредитним договором становила 12 121,75 гривень, яка складалась з: - строкова заборгованості за тілом кредиту - 7 376,55 гривень; - прострочена заборгованості за тілом кредиту - 2 703,45 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом - 100,23 гривень; - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом - 505,12 гривень; - заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 287,28 гривень; - прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 1 149,12 гривень. За період з 14.12.2021 по 12.03.2024 було нараховано: - проценти за користування кредитом - 2 769,84 гривень; - комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 7 756,56 гривень. За період з 14.12.2021 по 12.03.2024 боржником добровільно було сплачено 2 000,00 гривень (10.02.2022), які були розподілені відповідно до черговості платежів наступним чином: - заборгованості за тілом кредиту - 2 000,00 гривень. Загальна заборгованість Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по Кредитному договору №1/4151246 від 19.07.2021 року становить 20 648,15 гривень, яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту - 8 080,00 гривень; - заборгованості за процентами за користування кредитом - 3 375,19 гривень; - заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 9 192,96 гривень. Просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» заборгованість за Кредитним договором №1/4151246 від 19.07.2021 року в розмірі 20 648,15 гривень. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині клопотання просив розгляд справ проводити за відсутності представника позивача, просив позов задоволити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. 19.07.2021 року між [PERSON] та Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір №1/4151246, відповідно до якого Банк надав, а Позичальник отримав кредитні кошти в сумі 10 080,00 гривень строком на 14 місяців - з 19.07.2021 року по 18.09.2022 року, розмір процентної ставки 11,00% річних, розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості 2,85% в місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору (а.с.14-16) Також, [PERSON] підписав Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.17-18). Також позивачем були надані виписки з рахунку [PERSON] за кредитним договором 1/4151246. Згідно вказаних виписок, 19.07.2021 року було здійснено переказ [PERSON] кредитних коштів в сумі 10 080.00 грн (а.с. 25-31). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1/4151246, станом на 13.12.2021 року у відповідача перед АТ «Креді Агріколь Банк» виникла заборгованість в сумі 12 121,75 грн, яка складається зі: строкової заборгованості 7 376.56 грн, простроченої заборгованості 2 703,45 грн, нарахованих відсотків 100,23 грн, прострочених відсотків 505.12 грн, комісії 287.28 грн, простроченої комісії 1 149.12 грн (а.с. 12). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1/4151246, станом на 12.03.2024 року у відповідача перед АТ «Креді Агріколь Банк» виникла заборгованість в сумі 10 446.30 грн, з яких: 2 689.75 грн сума нарахованих процентів, 7 756.56 грн сума нарахованої комісії (а.с.13). 05 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Брайт-К» та АТ «Креді Агріколь Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, згідно з яким АТ «Креді Агріколь Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло права вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 39-43). Згідно Реєстру прав вимоги № 5 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 від 13.12.2021 року, ТОВ «ФК «Брайт-К» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1/4151246 від 19.07.2021 року (а.с. 35-37). 17.12.2021 року ТОВ «ФК «Брайт-К» направило повідомлення [PERSON] про наявність простроченої заборгованості за кредитом, яким, зокрема було повідомлено відповідачу про відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с. 19-20). 12.03.2024 року ТОВ «ФК «Брайт-К» повторно направило вимогу відповідачу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії (а.с.22-23). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Банк свої зобов`язання за кредитними договорами виконав. Однак у порушення умов кредитних договорів, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаними договорами не виконав. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.Відповідно дост. 638 ЦК України,договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України,якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно дост. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто судом установлено, що відповідачем було порушено свої зобов`язання перед позивачем за умовами кредитного договору. Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно достатей 549-552цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). З огляду на наведені норми права позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 080.00 грн. підлягають до задоволення. Щодо нарахованих відсотків суд зазначає наступне. Так, умовами Договору було визначено строк дії договору з 19.07.2021 року до 18.09.2022 року. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, у період з 19.09.2022 року по 12.03.2024 року, тобто поза строком дії Договору, були нараховані відсотки в сумі 1 797.10 грн. Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно достатей 549-552цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто даною нормою закону передбачено можливість стягнення процентів, за порушення зобов`язання, розмір яких встановлено законом 3% річних або договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першоїстатті 3 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третястатті 6 ЦК України). Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних. У свою чергу позивач не заявляв вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог. Таким чином вимога про стягнення заборгованості по процентам, яка нарахована поза строком кредитування, виходячи з розміру встановленого договором, не ґрунтується на законі. А тому позов в частині стягнення заборгованості по нарахованих процентах за користування кредитом підлягає частковому задоволенню, а саме, в сумі 1 578.09 грн, які були нараховані в межах строку дії кредитного договору. Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд вважає за необхідне зазначити наступне. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» (далі також - Закон України № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року. За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Додатком 2 доПравил про споживчий кредит до платежів за додаткові та супутні послуги банку віднесено, у тому числі, розрахунково-касове обслуговування. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону № 1734-VIII та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (постанова Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, зокрема, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIIIбезпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У той же час суд вважає за необхідне зазначити наступне. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першоїстатті 216 ЦК Українинедійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі статтями11,18 Закону України «Про захист прав споживачів`цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно достатті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та другастатті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до частини п`ятоїстатті 12 Закону України «Про споживче кредитування`умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату занадання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць.Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року),щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно дочастин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19). Відповідно до пункту 1.4.2. кредитного договору від 19.07.2021, за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,85% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. При цьому судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21 з подібними правовідносинами. Окрім того необхідно відмітити, що загальний розмір плати по комісії за обслуговування кредитної заборгованості перевищує загальний розмір процентів за користування кредитом. А тому вказані розміри плати по комісії за обслуговування кредитної заборгованості у порівнянні з розміром процентів не можна визнати справедливими та розумними. Таким чином, на думку суду, пункт 1.4.2. договору № 1/4151246 від 19.07.2021 року, яким передбачено сплатупозичальником комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,85% щомісячно від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. кредитного договору, є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «КРЕДІ АРГІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що [PERSON] встановлено щомісячну комісію за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, стороною позивача доведено не було. Таким чином пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію (плату за обслуговування кредиту) щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована комісія на загальну суму 9 192.96 грн, не підлягає стягненню з відповідача. В іншій частині суд приймає до уваги розрахунки заборгованості, надані позивачем, оскільки відповідачем не було надано власного розрахунку заборгованості для спростування доводів, на які посилається позивач. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1/4151246 від 19.07.2021 року року в сумі 9 658.09 грн, з яких: 8 080.00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 578.09 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача з відповідача 1 416.33 грн. ( 9 658.09 х 3028,00 / 20 648,15) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved