Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якій просить стягнути солідарно зі співвідповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 43\~786,10 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що співвідповідачі є споживачами послуг, які Концерн «Міські теплові мережі» надає у квартиру [ADDRESS] . Позивачем за вказаною адресою за період з 01.11.2014 по 31.10.2021 було надано послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 51\~525,10 гривень, з яких сплачено 7\~739 гривень, а тому заборгованість становить 43\~786,10 гривень. Представник співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Сімонець Є.О. 14.05.2024 подала відзив на позовну заяву, який суд не бере до уваги, оскільки останнім днем строку для подання відзиву, визначеному судом в ухвалі про перегляд заочного рішення від 25.04.2024, є 13.05.2024, а клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву представником співвідповідачів не подане. Ухвалою про перегляд заочного рішення від 25.04.2024 задоволено клопотання представника співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] адвоката Сімонець Є.О. про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, поновлено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, задоволено заяву про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення від 21.01.2022, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася. В позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Позов підтримала. Співвідповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі не подала. Співвідповідачки [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Сімонець Є.О. в судове засідання не з`явилися. Представник співвідповідачок подала заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши заяву по суті спору та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 26.12.2008 між співвідповідачкою [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, при реєстрації шлюбу співвідповідачкою змінене прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.12.2008. Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРП № 285233239 від 17.11.2021 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.2003 співвідповідачки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 06.12.2021 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Інформація про зареєстроване місце проживання [PERSON] відсутня. Згідно з довідками про фактичне проживання № 0132019 та 0132020 від 11.03.2024 співвідповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із донькою співвідповідачкою [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за вказаною адресою. Згідно з довідкою позивача на ім`я [PERSON] Концерном «Міські теплові мережі» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , як на особу, яка є користувачем послуг, як Концерн «МТМ» надає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та розрахунку суми позову по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованість за період з 01.11.2014 до 31.10.2021 становить 43\~786,10 гривень. Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України від 02.06.2005 № 2633-ІV «Про теплопостачання» (далі Закон № 2633-ІV), Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону № 2633-ІV та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У статті 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Аналогічні норми містить стаття 1 Закону № 2189-VIII. Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно зі статтею 13 Закону № 1875-IV, статтею 5 Закону № 2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV, пункту 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, частиною четвертою статті 319 ЦПК України передбачено, що власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У статтях 19 та 25 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-IV) зазначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до статті 20 Закону № 2633-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, що передбачено статтею 360 ЦК України. Суд визнає належними доказами наявності та розміру заборгованості довідку щодо заборгованості та розрахунок суми позову, якими підтверджується правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги. При цьому співвідповідачами свій контррозрахунок заборгованості не наданий. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути зі співвідповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.11.2014\~до 31.10.2021,\~а саме\~з [PERSON] в\~сумі 29\~190,74 гривень,\~що відповідає\~її 2/3\~часткам власності\~у спірній\~квартирі,\~а з\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~ по\~7\~297,68\~гривень з кожної, що відповідає їх 1/6 часткам. Представник співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Сімонець Є.О. в заяві про перегляд заочного рішення просила застосувати строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із приписами статей 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Як видно із наданого позивачем розрахунку заборгованості, співвідповідачі частково сплатили позивачу заборгованість та останній платіж, який перевищує нарахування за надані комунальні послуги, здійснили у вересні 2021 року за гаряче водопостачання в сумі 80,74 гривень, що свідчить про фактичне визнання заборгованості за надані Концерном «МТМ» послуги та відповідно до норм частини першої статті 264 ЦК України - про переривання перебігу строку позовної давності з 01.09.2021. Отже строк позовної давності за позовними вимогами не сплив. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто зі співвідповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2\~270 гривень з [PERSON] в сумі 1\~513,34 гривень (2\~270*(29\~190,74*100%:43\~786,10)), з [PERSON] та [PERSON] по 378,33 гривень з кожної (2\~270*(7\~297,68*100%:43\~786,10)), в рівних частках.

Outcome: partial