Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є дочкою померлого [INFO] [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої увійшло нерухоме майно - трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . 06.11.2019 вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та з дізналась, що майно накладено арешт у виконавчому провадженні №66543851, стягувачем у якому є АТ КБ «Приватбанк». Також їй стало відомо, що 26.10.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис №1770, за яким звернуто стягнення на предмет іпотеки. Спірний виконавчий напис є протиправним, виходячи з наступного. 09.10.2007 між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №КІVVG10000000560, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 750000 грн. зі сплатою 15% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту 08.10.2027. В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором був укладений договір іпотеки нерухомого майна №КІVVG10000000560, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] . В жовтні 2014 банк звернувся до [PERSON] з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням від 09.02.2016 у справі №752/16623/14, яке набрало законної сили 27.11.2019 в задоволенні позову банку було відмовлено. Проте банк не повідомив нотаріуса про розгляд цього спору, який виник з кредитних правовідносин. В березні 2021 банк повторно звернувся до суду з аналогічним позовом, проте ухвалою від 14.02.2022 провадження у справі №752/6869/21 було закрито. Відповідач не тільки не надав нотаріусу доказів безспірності заборгованості боржника, але і не повідомив про наявність спору за кредитними правовідносинами. Виконавчий напис вчинений щодо грошових зобов`язань, які виникли за кредитним договором, який не посвідчений нотаріально. Виконавчий напис вчинений поза межами строків позовної давності, оскільки звернувшись з позовом до суду в жовтні 2014 року, банк змінив строк виконання зобов`язання та зумовив перебіг строку позовної давності, отже вчинення виконавчого напису 26.10.2018 відбулось поза межами цього строку. Наведене свідчить про те, що вона, як спадкоємець майна [PERSON] , не може реалізувати свої спадкові права. Просила визнати виконавчий напис від 26.10.2018 №1770, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитом в сумі 3082629 грн. за період з 09.10.2007 по 20.08.2018, таким, що не підлягає виконанню. 19.09.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, надав письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивач є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . 06.11.2019 зареєстровано спадкову справу №65007189, спадкодавець [PERSON] . 09.10.2007 [PERSON] уклав з АТ КБ «Приватбанк» договір про іпотечний кредит №КІVVG10000000560, за умовами якого він отримав кредит в сумі 750000 грн. зі сплатою 15% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту 08.10.2027, кредит наданий на поліпшення якості квартири за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором 10.10.2007 був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки нерухомого майна №КІVVG10000000560, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.1.5. договору іпотеки нерухомого майна №КІVVG10000000560 від 10.10.2007 встановлено, що у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов`язань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, у порядку, передбаченому чинним законодавством. Відповідно до п.4.2 договору іпотеки нерухомого майна №КІVVG10000000560 від 10.10.2007 встановлено, що звернення стягнення за цим договором здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду. Рішенням від 09.02.2016 у справі 752/16623/14 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, яке набрало законної сили 27.11.2019 зі зміною мотивувальної частини касаційним судом, в задоволенні позову банку було відмовлено. Предметом розгляду у цій справі були вимоги про звернення стягнення на спірну квартиру в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №КІVVG10000000560 від 09.10.2007 в розмірі 1311938,45 грн. 26.10.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис №1770 щодо звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , яке за договором іпотеки нерухомого майна №КІVVG10000000560 від 10.10.2007 передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитом у розмірі 729379,36 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 818478,78 грн.. пені в розмірі 1254987,05 грн., штрафу в розмірі 279784,52 грн, що загалом становить 3082629,68 грн., строк, за який проводиться стягнення - 10 років 10 місяців 11 днів, а саме з 09.10.2007 по 20.08.2018. 17.08.2021 було відкрито виконавче провадження №66543851 щодо примусового виконання оспорюваного виконавчого напису та 18.08.2021 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] . 3. Релевантні джерела права Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, пункт 2 вказаного переліку був визнаний незаконним та нечинним у повному обсязі згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі №826/20084/14. Вказана постанова суду є чинною. В пункті 1 вищевказаного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Частинами 1, 2 ст. 7 Закону України «про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Частинами 1, 4 Закону України «про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14. Таким чином, з 22.02.2017 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). 4. Оцінка доказів та аргументів сторін Суд відзначає, що відповідач, як іпотекодержатель, мав право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням, яке виникло з договору про іпотечний кредит №КІVVG10000000560 від 09.10.2007, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки боржник [PERSON] не виконував належним чином основне зобов`язання. Проте суд вважає, що стягненню на підставі виконачого напису нотаріуса підлягає лише безспірна заборгованість, якою є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем не було надано доказів того, що ним нотаріусу були надані будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості у вказаний у виконавчому написі період. Зокрема, відповідачем не було надано доказів подання ним нотаріусу виписки з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки, в якому розмірі та за який період було нараховано відсотки, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виконавчий напис видано про стягнення заборгованості в розмірі 3082629,68 грн., а період, за який проводиться стягнення становить 10 років 10 місяців 11 днів, з 09.10.2007 по 20.08.2018. При цьому з`ясування дати виникнення заборгованості має важливе значення з метою виконання нотаріусом вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» в аспекті додержання трирічного строку, встановленого цієї статтею. Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача як спадкоємця. За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню, та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. 5. Розподіл судових витрат, вирішення питання про заходи забезпечення позову Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1073,60 грн. за подання позову до суду, а також судового збору у сумі 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення доказів.

Outcome: approved