Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідача за адресою: [ADDRESS] . Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідач не виконувала належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 25317,78 гривень. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості. Відповідно до ч. 2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 15.02.2023 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. 28.04.2023 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив, в обґрунтуванні якого вказує, що вона не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Позивачем протягом усього терміну надання послуг, вони надавалися неякісно, у опалювальний сезон у квартирі дуже холодно, показники температури повітря та води значно нижчі від встановлених норм. Як вбачається із тексту позовної заяви та розрахунку заборгованості - нарахування за послуги постачання гарячої води за період часу з 01 травня 2017 року по 01 грудня 2021року на суму 10744,81 гривень здійснено позивачем на підставі діючих встановлених тарифів. Однак, таке нарахування неправомірне, позаяк в квартирі [ADDRESS] , де мешкає відповідач встановлено лічильник. А тому, нарахування обсягу постачання гарячої води має відбуватися на підставі показань лічильника, а не тарифів, як це зробив позивач. А тому нарахування 4305,34 гривень заборгованості за послуги постачання гарячої води за період часу з 01 травня 2017 року по 01 грудня 2021 року на підставі діючих тарифів, є безпідставним, необгрунтованим та неправомірним. Позивачем жодним чином не обгрунтовано кількість (м3) нібито спожитої гарячої води, зазначеної у розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви. Також заперечує нарахування 3% річних та індекс інфляції в воєнний стан. 23.05.2023 року представник позивача подав пояснення по справі, в обґрунтуванні яких вказував, що відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 16.01.2009, укладеного між підприємством та [PERSON] , підприємство зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строках та на умовах, що передбачені договором. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» проводить нарахування по кв. [ADDRESS] : за послугу з постачання теплової енергії - згідно показників приладів обліку теплової енергії; за послугу з постачання гарячої води - згідно показників засобів обліку гарячої води. Пункт 7.2.9 договору споживач зобов`язаний щомісяця до 30 числа звітного місяця передавати теплопостачальній організації показання приладів обліку гарячої води по телефону або іншим зручним шляхом. Виходячи із розрахунку заборгованості споживач передавала показники засобів обліку використаної гарячої води, що відображено в графі кількість, м3,\~однак з\~порушенням строків\~визначених в\~договорі та\~не щомісячно. Згідно п.9.1 цей договір діє з 01.01.2009 до 01.01.2011. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила наміру змінити, доповнити або розірвати договір, він щорічно продовжується. На сьогодні договір є чинним та в судовому порядку не оскаржувався. Крім того, що в період з 01.05.2017 по 01.12.2021 відповідачем неодноразово здійснювались оплати, хоч і з порушенням строків розрахунків, що свідчить про визнання відповідачем вказаної заборгованості., а саме - за травень 2019 підприємство нараховано за послугу з постачання гарячої води 89, 54 грн., а відповідачем сплачено 600 грн. - за червень 2019 підприємство не проводило нарахувань по даній квартирі, однак відповідачем сплачено 300 грн. - за червень 2020 підприємство не проводило нарахувань, однак відповідачем сплачено 94 грн. - за липень 2021 підприємство не проводило нарахувань, однак відповідачем сплачено 200 грн. Таким чином підприємство вважає, що своїми діями відповідач, а саме проплатами, за вищевказаний період підтвердила визнання свого боргу перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що відповідно до ст. 264 ЦПК України перериває перебіг строку позовної давності. Також звертаємо увагу, що відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Статтею 625 ЦК України\~встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, частиною 2 якої передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 15.01.2024 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 23.02.2024 рові від відповідача [PERSON] надійшли доповнення, в обґрунтуванні яких вказала, що заперечує нарахування 3% річних та інфляційних втрат. 15.04.2024 року від відповідача [PERSON] надійшли доповнення, в обґрунтуванні яких вказала, що позивачем не вказано загальні обсяги будинкового лічильника помісячно та вартість за теплопостачання загального користування. 23.05.2024 року представник позивача подав пояснення по справі, в обґрунтуванні яких вказував, що до грудня 2021 року нарахування за послугу з централізованого опалення протягом опалювального сезону споживачам у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] проводилися підприємством відповідно до пункту 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, згідно показань вузла комерційного обліку теплової енергії. Загальний обсяг спожитої на опалення приміщень, визначений за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії, розподілявся пропорційно опалювальної площі кожної опалюваної квартири та нежитлового приміщення. Кількість спожитої теплової енергії відображена в розрахунку заборгованості в Ггкал. Таким чином розподіл обсягів спожитої теплової енергії у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] проводилося підприємством з дотриманням вимог чинного законодавства. Свого контррозрахунку який би спростовував розрахунок підприємства, відповідачкою не надана. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п. п. 17, 18\~постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , яка є споживачем послуг Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» і зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] .(цього відповідач не заперечує). ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» проводить нарахування по кв. [ADDRESS] : за послугу з постачання теплової енергії - згідно показників приладів обліку теплової енергії; за послугу з постачання гарячої води - згідно показників засобів обліку гарячої води. Згідно приписів Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 лишня 2005 року - споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Розрахунок постачання теплової енергії виконаний позивачем з урахуванням кількості мешканців, що зареєстровані у квартирі. Пункт 7.2.9 договору споживач зобов`язаний щомісяця до 30 числа звітного місяця передавати теплопостачальній організації показання приладів обліку гарячої води по телефону або іншим зручним шляхом. Виходячи із розрахунку заборгованості споживач передавала показники засобів обліку використаної гарячої води, що відображено в графі кількість, м3 ,\~однак з\~порушення строків\~визначених в\~договорі та\~не щомісячно. Згідно п.9.1 цей договір діє з 01.01.2009 до 01.01.2011. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила наміру змінити, доповнити або розірвати договір, він щорічно продовжується. На сьогодні договір є чинним та в судовому порядку не оскаржувався. Щодо строку позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. За змістом статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статті 260 цього Кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 Цивільного кодексу України. Завдання цивільного судочинства, закріплені в статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, реалізуються як в наказному, так і в позовному провадженні. Відповідно до частини 2 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи, визначені в частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Статтею 253 цього Кодексу передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Пунктом 10.10 Договору врегульовано, споживач і теплопостачальна організація дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років та встановили, що вказаний строк застосовується до правовідносин, які виникли до укладення даного Договору. Крім того, що в період з 01.05.2017 по 01.12.2021 відповідачем неодноразово здійснювались оплати, хоч і з порушенням строків розрахунків, що свідчить про визнання відповідачем вказаної заборгованості., а саме - за травень 2019 підприємство нараховано за послугу з постачання гарячої води 89, 54 грн., а відповідачем сплачено 600 грн. - за червень 2019 підприємство не проводило нарахувань по даній квартирі, однак відповідачем сплачено 300 грн. - за червень 2020 підприємство не проводило нарахувань, однак відповідачем сплачено 94 грн. - за липень 2021 підприємство не проводило нарахувань, однак відповідачем сплачено 200 грн. Таким чином підприємство вважає, що своїми діями відповідач, а саме проплатами, за вищевказаний період підтвердила визнання свого боргу перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що відповідно до ст. 264 ЦПК України перериває перебіг строку позовної давності. Відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID - 19), відповідно до якого Розділ «прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню та території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, № 630 від 27.05.2022. Кабінет Міністрів України постановою від 27.05.2022 р. № 630 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31 серпня 2022 р. На сьогодні карантин не скасований. Отже перебіг позовної давності щодо позовних вимог підприємства продовжується на строк дії карантину. А тому заборгованість до якого можливо застосувати строк позовної давності відсутня. З даного приводу висловив свою думку і Полтавський апеляційний суд в постанові від 30.03.2022 (справа №554/7832/21, 22ц/814/757/22) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/103819255), яким встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVІD-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, підприємство правомірно звернулось до суду щодо стягнення заборгованості, що утворилась в результаті невиконання відповідачем зобов`язання по оплаті за спожиті послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Щодо нарахування індексу інфляції та 3 % річних. Статтею 625 ЦК України\~встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, частиною 2 якої передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року\~встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Частиною 2 цієї\~Постанови\~зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Законом № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року\~Про внесення змін до\~Податкового кодексу України\~та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану доповнено\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~(Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) пунктом 18 наступного змісту «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій\~статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України\~закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія\~закону\~того чи іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно - правовим актом. Згідно розрахунку 3% річних підприємством проведено нарахування з 21.06.2017 по 31.01.2022, а індексу інфляції з 01.07.2017 по 31.01.2022, тобто до початку дії\~Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року\~та\~Закону № 2120-IX від 15 березня 2022 року. Норма\~статті 625 ЦК України\~не втратила свою чинність, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період, який починається з 24 лютого 2022 року включно. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. Відтак, у зв`язку невиконанням відповідачем умов укладеного договору перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» виникла заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по кв. [ADDRESS] , яка підлягає стягненню в судовому порядку з урахуванням вимог, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки доведеним є факт ухилення відповідача від виконання грошового зобов`язання. В зв`язку із задоволенням позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання цього позову в розмірі 2684,00 гривень 00 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного,\~ст. 25 Закону України "Про теплопостачання",

Outcome: approved