Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В позові [PERSON] посилається на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірваний в 19 вересня 2022 року. Позивач зазначає, що після народження другої дитини мати покинула їх та пішла з дому, дітьми не цікавиться, не займається їх вихованням, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не піклується про навчання своїх доньок, не займається підготовкою їх до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням, не створює умови для отримання освіти. Матеріально дітей не утримує. Діти проживають разом з батьком та перебувають на повному його утриманні, займається їх вихованням водить до школи, сімейного лікаря та позашкільні гуртки. В судове засідання позивач з`явився підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити. Під час розгляду справи зазначав, що діти проживають разом з ним, відповідач забирає їх до себе час від часу, іноді купує їм різні речі. Підставою для позбавлення батьківських прав відповідача зазначає те, що він може бути призван до військової служби та дочкам не буде з ким залишитися. Представник відповідача - адвокат Маркова Ю.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в його задоволені, пославшись на письмові поснення відповідача. Зокрема зазначила, що законодавством чітко зазначені підстави для позбавлення особи батьківських прав та такі підстави під час розгляду справи не були встановлені, на теперішній час [PERSON] є військовослужбовцем, заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо доньок. Відповідач в минулому судовому засідання заперечувала проти задоволення позову зазначила, що не відмовляється від своїх батьківських обов`язків, з чоловіком вони не проживають разом, вона пішла від нього та відповідно діти залишилися проживати з ним, свого власного жила вона не має, житло орендує. За можливості проводить час з дітьми та забирати їх до себе від дня до тижня 1-2 на місяць, свята проводять вони разом, купує їм смаколики, іноді одежу. Разом з тим, подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що на сьогоднішній день проходить службу у Збройних силах України, намагається тримати зв`язок із дітьми передавати через тітку гроші та подарунки, в задоволенні позову просила відмовити. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника на підставі наявних у справі доказів, позов підтримали в повному обсязі (а.с. 73). Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вислухавши свідків, заслухавши думку старшої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 березня 2014, виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 листопада 2019 року, виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 16, 19). Діти проживають та зареєстровані разом з батьком, що підтверджується копією довідки відділу соціального захисту населення Центру надання адміністративних послуг Підгородненської міської ради від 21 жовтня 2022 року (а.с. 23). Відповідно до копії довідки від 13 березня 2023 року, виданої директором Підгороднянського ліцею № 2, [PERSON] є ученицею 3-го класу загальноосвітньої школи Ліцею № 2 Підгорднянської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Батько дитини приділяє багато уваги вихованню дівчинки та її навчанню. Приймає участь у загальних зборах батьків, спілкується із вчителями. Зі слів вихователів приводить та забирає дитину зі школи тільки батько. (а.с. 24) Відповідно до копії довідки від 14 березня 2023 року, виданої директором Комунального закладу дошкільної освіти «Івушка» Підгороднянської міської ради, [PERSON] є вихованицею групи « Сонечко ». Батько дитини приділяє багато уваги вихованню дівчинки та її розвитку. Приймає участь у загальних зборах батьків, спілкується із вихователями. Зі слів вихователів мати контакту з дитячим садочком не підтримує, у дошкільному житті дитини участі не приймає. (а.с. 25) Батько дітей [PERSON] працює в ТОВ «КАБЕЛЬНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГОПРОМ» та має постій дохід, відповідно до довідки про доходи № -0000000006 від 07.03.2023.(а.с. 27) Також в матеріалах справи міститься акт обстеження умов проживання № 17 від 14.04.2023 року за адресою проживання : [ADDRESS] , згідно якого для дітей створенні належні умови для проживання та повноцінного розвитку (а.с. 31). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 74-75). Відповідно до довідки № 351 від 30.01.2024 в/ч [NUMBER] солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у в/ч [NUMBER] [ADDRESS] на посаді стрілець-санітар з 15.11.2023 року по теперішній час. Свідки [PERSON] - сусідка позивача, [PERSON] - двоюрідна сестра позивача, [PERSON] - мати позивача, суду пояснили, що відповідач пішла від родини 3-4 роки тому, діти залишилися проживати з батьком, діти сумують за матір`ю, вона іноді забирає дітей до себе, раз в 1-3 місяці, були випадки і раніше, що відповідач лишала дітей на батька та потім поверталася. Свідок [PERSON] - тітка відповідача, суду пояснила, що [PERSON] дійсно не проживає з родиною, але забирає дітей 1-2 на місяць та вони проводять час в неї вдома чи у дитячих центрах, дитячих майданчиках, в орендованій [PERSON] квартирі, позивач не хоче, щоб відповідач проиходила до місця його проживання з дітьми, тому ці зустрічі відбуваються поза межами будинку. Діти чекають на матір, сумують за нею. [PERSON] передає гороші через неї для дітей. Дитина [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з молодшою сестрою проживають з батьком, їх мати не живе з ними, вони спілкуються з нею по телефону та мама час від часу забирає їх до себе чи вони зустрічаються у тітки матері. Мати купляє іноді їм подарунки, з мамою вона спілкується добре, звикла до того, що мама з ними не проживає та потребує її. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, в якій вказано вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав відносно дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків. Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так, згідно ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Разом із тим, відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування, так як він складений лише на підставі відомостей виховання дітей позивачем. Висновок не містить жодних об`єктивних даних стосовно суті питання та даних щодо наявності чи відсутності винних дій в ухиленні матір`ю від виховання дітей, в ньому не зазначається доцільності втручання в життя дітей шляхом позбавлення батька батьківських прав та висновків про те, яким чином позбавлення батьківських прав захистить інтереси дітей. Так, відсутність доказів участі матері у вихованні дітей, як зазначено у висновку не може бути достатньої підставою для позбавлення особи гарантованих Конституцією України батьківських прав. Відповідно до п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що матір ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Аналізуючи, надані суду докази, неможливо зробити висновок, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини, суд дійшов до висновку про те, що вказані вище доводи та посилання не можуть бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки не є беззаперечними доказами ухилення мати від виконання своїх обов`язків з виховання дітей на момент звернення до суду та застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав є безпідставним і не буде відповідати інтересам дітей та не сприятиме позитивному результату в їх житті. Разом з цим, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема ставлення до своїх батьківських обов`язків відповідача до початку проходження військової служби, вбачає необхідним попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Outcome: dismissed