Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

19.02.2024 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від шлюбних відносин мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зароічного районного суду м.Суми від 03.06.2020 року з нього на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000,00 грн. Проте з 18 березня 2022 року і по теперішній час їхній син проживає у Республіці Італії разом із рідною тіткою [PERSON] , яка займається його вихованням, утриманням, навчанням та здоров`ям.Тому позивач просить припинити стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн щомісячно, що стягуються на підставі рішення Зарічного районного суду м.Суми 591/1329/20 від 03.06.2020 року, починаючи з дати подачі позову до суду, а також визнати рішення Зарічного районного суду м.Суми 591/1329/20 від 03.06.2020 року таким, що не підлягає виконанню. 22.02.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце судового розгляду справи, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надали. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибула, хоча повідомлялись про час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми №591/1329/20 від 03.06.2020 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 2 березня 2020 року до досягнення дитиною повноліття на користь матері - [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості, наданим Зарічним ВДВС у м. Суми СМУ МЮ від 26.01.2024 року, [PERSON] сплачує аліменти та заборгованості немає. У матеріалах виконавчого провадження №63064357 містяться також заяви [PERSON] датовані 04.07.2022 року та 26.07.2022 року про те, що вона отримує аліменти на утримання спільного сина [PERSON] . З [INFO] і по теперішній час [PERSON] проживає разом із рідною тіткою [PERSON] , яка займається його вихованням, утриманням, навчанням та здоров`ям. Відповідно до Протоколу про передачу неповнолітнього під опіку від 18.03.2022 року виданого Поліцейським управлінням у Вероні, [PERSON] було передано тимчасово під нагляд. Постановою №452/2022RR Суду у справах неповнолітніх у Венеції від 13.06.2022 року, [PERSON] призначено опікункою для неповнолітнього без супроводу [PERSON] . Відповідно до довідок №0000551/2024 від 18.01.2024 року виданих Держаним загальноосвітнім закладом «імені Дж.Пасколі» зазначено, що [PERSON] , [INFO] зарахований, дійсно навчається у 2С класі середньої школи І ступеня у Греццані, регулярно відвідував 2022/2023 навчальний рік та регулярно відвідує його у 2023/2024 навчальному році. У частині першій статті 10\~СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України) та підставами припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. Аналіз викладених вище норм свідчить, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або дитина не проживає з отримувачем аліментів. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Як встановлено судом, на даний час [PERSON] проживає та навчається в Італії, [PERSON] отримує аліменти на утримання сина, але фактично утриманням його не займається. Спільний син з нею 2 роки не проживає. До того ж, доказів цільового використання аліментів, перерахувань сину, а також того, що вона передавала дитині якісь речі, подарунки, шкільні товари, речі, одяг, суду не надано. Вирішуючи питання про припинення стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовані, які необхідно задовольнити. Проте у задоволенні позовної вимоги, яка стосується визнання рішення Зарічного районного суду м.Суми 591/1329/20 від 03.06.2020 року таким, що не підлягає виконанню, необхідно відмовити.

Outcome: partial