Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до МКП «Хмельницькводоканал» в якому просив визнати незаконними дії МКП «Хмельницькводоканал» щодо нарахування йому боргу за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 36\~626,29 гривень за період з 01 лютого 2018 року по 09 грудня 2021 рік та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок оплати за фактичне отримання послуг щодо водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2018 року по 09.12.2021 рік за адресою споживання: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний будинок він набув 25.05.2016 року. Разом з цим, з часу набуття права власності та по теперішній час у вказаному будинку він не проживав, комунальними послугами, в тому числі послугами з водопостачання та водовідведення він не користувався, будь-яких ремонтних робіт за вказаною адресою не проводив. Також за вказаною адресою ніхто не зареєстрований. Фактично він зареєстрований і проживає у [ADDRESS] . 09.12.2021 року на підставі його звернення працівниками МКП «Хмельницькводоканал» проведено пломбування кранів закритому стані системи водопостачання за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт. Разом з цим відповідачем за період з 01.02.2018 року по 09.12.2021 рік за вказаною адресою нараховано борг за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 39\~626,29 гривень, з яких 37\~965,11 грн. борг за послуги з водопостачання, 1661,18 гривень борг за водовідведення. Вважав, що оскільки в період з 01.02.2018 року по 09.12.2021 рік він за адресою: [ADDRESS] не проживав, послугами з водопостачання та водовідведення фактично не користувався, він не може вважатися споживачем цих послуг за вказаною адресою, а отже і нарахований відповідачем борг із водопостачання та водовідведення є безпідставним. У поданому відзиві МКП «Хмельницькводоканал» позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначено, що 25.06.2016 року [PERSON] набув право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок підключений до водопостачання, яке забезпечується МКП «Хмельницькводоканал» Вказаний будинок не був обладнаний засобами обліку, у зв`язку із чим нарахування плати за водопостачання та водовідведення здійснювалося за нормами споживання на одну особу. З 01.09.2020 року нарахування за відповідні послуги стало здійснюватися згідно даних загальнобудинковому лічильнику. З 09.12.2021 року за адресою позивача був опломбований та поставлений на облік засіб обліку та з того часу нарахування плати за відповідні послуги стало здійснюватися згідно показів вказаного лічильника. Нарахування боргу за послуги з водопостачання та водовідведення позивачу здійснювалося відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої\~наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315\~(далі - Методика). Крім того, зазначено, що позивач звернувся до суду з даним позовом із пропуску строку позовної давності. В судове засіданні позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі рішення на підставі наявних доказів. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] є власником зблокованого житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача на вказаний будинок зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.05.2016 року. Згідно з актом від 09.12.2021 у будинку [ADDRESS] опломбовано кран в закритому стані (пломба № 64271403). Згідно акту Д 5941 від 07.08.2020 року було взято на облік вузол комерційного обліку масиву «Ранкове». Відповідно до відповідей МКП «Хмельницькводоканал» від 23.08.2022 року №1590 встановлено, що в електронній базі МКП «Хмельницькводоканал» за адресою: [ADDRESS] з 01.02.2018 року рахувалася одна особа. Нарахування вартості послуг з водопостачання та водовідведення проводилася відповідно до затверджених норм водоспоживання, а з 02.08.2020 року за показаннями встановленого загального лічильника. 09.12.2021 року за вказаною адресою виконано опломбування кранів в закритому стані і з того часу нарахування вартості припинено. Станом на 01.09.2022 рік заборгованість із послуг водопостачання складає 35\~932,90 гривень та 205,20 грн. плата за абонентське обслуговування. Згідно представленого розрахунку по особовому рахунку [NUMBER] , відкритому на абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до серпня 2020 року за вказаною адресою здійснювалося нарахування за водопостачання та водовідведення за нормою споживання на одну особу, а з серпня 2020 року до грудня 2021 року за показами встановленого загального лічильника. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Відповідно до частини першої ст.15 ЦК України, частини першої ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон № 2189-VIII) житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Частиною 1\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини 1\~статті 7 Закону № 2189-VIII\~передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладеного договору. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті\~7\~і частини 1 статті\~9\~цього\~Закону\~обов`язок споживача оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з частинами 1 і 2\~Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»\~(далі - Закон № 2119-VIII) комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої\~статті 3 цього Закону\~обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Відповідно до пункту 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу). Вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом (пункт 4 частини 1\~статті 1 Закону №2119-VIII). Статтею 10 Закону № 2119-VIII\~визначено розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами з урахуванням показань ВКО, установлених у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності у [PERSON] у приватному житловому будинку засобу вимірювальної техніки для обліку холодної води, плата за спожиті послуги з постачання холодної води та водовідведення повинна нараховуватись за нормами споживання. Нарахування плати за спожиті житлово-комунальні послуги за показаннями вузла комерційного обліку, установленого на водопровідному вводі на житловий масив індивідуальної житлової забудови, суперечить вимогам частини 1\~статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ставить споживача, у якого відсутній індивідуальний лічильник, у нерівне становище у порівнянні з іншими споживачами, у яких такі лічильники встановлені, та вимогам пункту 5 частини 2\~статті 7\~цього Закону щодо обов`язку розрахуватися саме за спожиту комунальну послугу. Матеріали справи не містять відомостей про те, що оператор зовнішніх інженерних мереж відповідно до вимог\~статті 3\~Закону №\~2119-VIII повідомляв [PERSON] , житловий будинок якого на день набрання чинності цим Законом був приєднаний до зовнішніх інженерних мереж і не був оснащений вузлом обліку, про намір встановити вузол комерційного обліку, а він повідомила про згоду на його встановлення на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах чи намір самостійно обладнати будівлю вузлом комерційного обліку у встановленому законодавством порядку. При цьому згідно з пунктом 2 розділу\~IV\~Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2119-VIII\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, оснащення вузлами комерційного обліку будівель, що на день набрання чинності цим\~Законом\~були приєднані до зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу, зобов`язаний здійснити оператор зовнішніх інженерних мереж до 1 серпня 2022 року. За таких обставин слід визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню позивачу оплати за послуги із водопостачання за період з 02.08.2020 року по грудень 2021 рік згідно показів встановленого загального лічильника та за вказаний період оплата позивачу за відповідні послуги повинна була нараховуватися згідно встановлених норм споживання холодної води. Посилання позивача на те, що оскільки він фактично не проживав за вказаною адресою та відповідно не користувався послугами із водопостачання, а отже не є споживачем відповідних послуг, як на обставину відсутності підстав взагалі здійснювати будь-які нарахування за водоспоживання суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Так, позивач є власником будинку [ADDRESS] , до якого підведено водопостачання. Таким чином [PERSON] , в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є споживачем комунальних послуг, в тому числі і послуг з водопостачання. Доказів того, що у встановленому порядку позивач повідомляв МКП «Хмельницькводоканал» про те, що за адресою: [ADDRESS] ніхто не проживає та відповідно не споживає послуги з водопостачання матеріали справи не містять. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що поданий [PERSON] позов слід задовольнити частково: визнати неправомірним дії МКП «Хмельницькводоканал» щодо нарахування [PERSON] заборгованості за водопостачання згідно показів встановленого загального лічильника за період з серпня 2020 року по грудень 2021 рік та зобов`язати МКП «Хмельницькводоканал» здійснити перерахунок оплати за спожиті послуги із водопостачання за період з серпня 2020 року по грудень 2021 рік згідно норм споживання. Щодо строку звернення з вказаним позовом. Главою 19\~ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ст.256 ЦК України. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ст.257 ЦК України. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Встановлено що з вказаним позовом [PERSON] звернувся 26.09.2023 року, в якому по суті оспорює правомірність нарахування оплати за споживання послуг із водопостачання за період з 01.01.2018 року по 09.12.2021 рік. Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»,\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин, правовий режим якого діє до сьогодні. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем строк позовної давності із даним позовом не пропущений. На підставі викладеного,

Outcome: partial