Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду до відповідача про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . 24.09.2012 року шлюб розірваний, згідно рішення Апостолівського районного суду по справі № 402/2352/12. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу, питання з приводу поділу спільного майна між подружжям не розглядалося. У період перебування у шлюбі сторонами було придбано за договором міни квартиру за адресою: [ADDRESS] . За договором міни квартири від 21.03.2005 року Покупцем квартири являється [PERSON] . Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема вище зазначеної квартири. Оскільки, майно було придбане [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач просить визначити за нею 1/2 частки квартири та визначити за відповідачем частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У той же час, [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, згідно якої просить визнати об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя [PERSON] \~та [PERSON] \~квартиру,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~право власності\~на яку\~зареєстровано за\~ [PERSON] . Визнати\~за [PERSON] \~право власності\~на 1/2\~частку квартири\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Визнати\~за [PERSON] \~право власності\~на 1/2\~частку квартири\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на квартиру в цілому яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , врахувати отримані [PERSON] кошти в розмірі 80500 гривень в рахунок компенсації замість частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу в суді, питання з приводу поділу майна подружжя не розглядалось, в зв`язку з тим, що між сторонами відбулась домовленість, що спірна квартира залишиться у власності і користуванні [PERSON] , за що останній зобов`язався сплатити [PERSON] грошові кошти в розмірі 80500 гривень. Саме з метою вирішення майнового спору, [PERSON] отримав кредит ПАТ «Ощадбанк», заставою по якому виступила спірна нерухомість. Таким чином в 2011 році відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] кошти в розмірі 80 500,00 грн., що складає більшу частину вартості, в рахунок її 1/2 частки спільної сумісної власності квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується розпискою про отримання грошей підписаної у присутності свідків. Позивач та її представник в останнє судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Представник відповідача та відповідач в останнє судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування останнього судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 04.12.2004 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області №224768. 24.09.2012 року шлюб розірваний, згідно рішення Апостолівського районного суду по справі № 402/2352/12. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу, питання з приводу поділу спільного майна між подружжям не розглядалося. У період перебування у шлюбі сторонами було придбано за договором міни квартиру за адресою: [ADDRESS] та має наступні характеристики: Загальна площа: 52,0 кв. м. Житлова площа: 36,1 кв. м. Кількість кімнат: 3 (три). \~ \~ \~ \~ За договором міни квартири від 21.03.2005 року Покупцем квартири являється [PERSON] . На даний час оціночна вартість квартири становить 101 160.71 (Сто одна тисяча сто шістдесят гривень 71 коп.), що підтверджується Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 11.08.2022 року, унікальний реєстраційний номер 201-20220811-0004048412. Ограновуючи позовні\~вимоги,\~позивач посилається\~на те,\~що з початком введення но всій території України воєнного стану (згідно Указу Президента від 24.02.2022 року). [PERSON] як власниця 1/2 частки квартири хотіла вберегти своїх батьків, які знаходяться на окупованій території, а саме поселити їх в зазначеній квартирі, на час війни, оскільки квартира порожня і там ніхто не проживає. Однак, повідомивши про такі обставини свого колишнього чоловіка, [PERSON] заборонив селити будь-яких осіб в квартиру, тим самим здійснюючи перешкоду в її використанні. Ключі від квартири за адресою: [ADDRESS] . знаходяться в останнього, тобто попасти до квартири котра за договором міни квартири від 21.03.2005 року являється Покупцем квартири. [PERSON] не має можливості. А отже вільно розпоряджатися своїм майном [PERSON] не може. З зазначених обставин, [PERSON] дізналася про порушення свого права на частку квартири, з відмови чоловіка у наданні доступу до квартири, починаючи з часу введення воєнного стану, а також - з червня 2022 року, коли почали приходити квитанції про оплату боргів за комунальні послуги, а тому строк для подачі зазначеного позову не було порушено. До вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя після розірвання шлюбу застосовується позовна давність у 3 (три) роки (ч.2 ст.72 С КУ), при умові відлік строку позовної давності при поділі майна колишнього подружжя через суд починається з моменту порушення права одного із співвласників іншим, а не датою розірвання шлюбу тобто якщо співвласник, ім`я якого зазначено у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, як власника будинку, не дає іншому співвласнику користуватися цим будинком, то має місце «порушення права власності», яке підлягає захисту у суді. І тоді відлік строку позовної давності для звернення співвласника до суду розпочинається з моменту початку перешкоджання йому реалізації права власності на будинок, який стає спірним майном. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, згідно якої вказує на те, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу в суді, питання з приводу поділу майна подружжя не розглядалось, в зв`язку з тим, що між сторонами відбулась домовленість, що спірна квартира залишиться у власності і користуванні [PERSON] , за що останній зобов`язався сплатити [PERSON] грошові кошти в розмірі 80500 гривень. Саме з метою вирішення майнового спору, [PERSON] отримав кредит ПАТ «Ощадбанк», заставою по якому виступила спірна нерухомість. Таким чином в 2011 році відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] кошти в розмірі 80 500,00 грн. в рахунок її 1/2 частки спільної сумісної власності квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується розпискою про отримання грошей підписаної у присутності свідків. На підтвердження вказаного [PERSON] було надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з якої вбачається, що [PERSON] підписав договір іпотеки, розмір основного зобов`язання становив 192\~799,00 грн., предмет обтяження трьокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , майновий поручитель [PERSON] . Також, [PERSON] надав розписку, з якої вбачається, що [PERSON] отримала 80500 грн. от [PERSON] за свою частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , претензій на квартиру не має, грошові кошти передавалися в присутності двох свідків. Крім того, допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що дійсно в 2011 році вона отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 80500,00 грн. За вказані кошти вона придбала собі квартиру в якій наразі проживає. Розписку писала, свідків викликати для допиту не треба. Разом з тим, вказана розписка не має юридичної сили, а тому вона просить розділити майно нажите подружжям навпіл. Частиною 1 статті 63 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Стаття 64 Сімейного кодексу України передбачає, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 71 Сімейного кодексу України передбачено, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Щодо питання отримання грошової компенсації за частку у спільному майні необхідно врахувати позицію Верховного Суду України. Аналогічна справа розглянута Великою Палатою Верховного Суду в Постанові Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс2) Велика Палата ВС вважала правильним висновок судів про те, що вимоги про визнання за відповідачем права власності на автомобіль і стягнення на користь позивачки відповідної грошової компенсації треба розглядати як вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Крім того, ВП ВС констатувала, що внаслідок його виділення у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. ВП ВС виснувала, що приписи частин 4, 5 cm. 71 СК України і cm. 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності треба розуміти так: а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. У випадку спору між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON] , остання добровільно вирішила питання поділу майна та отримала грошову компенсацію вартості належній їй частці, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Крім того, слід зауважити, що [PERSON] не заперечує та підтверджує факт передачі їй [PERSON] грошових коштів в сумі 80500,00 грн. в рахунок її частини спірної квартири. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 cт. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч. 2 cт. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки в неподільній речі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 cт. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Щодо твердження [PERSON] про те, що вона була поручителем по іпотеці [PERSON] , а тому також сплачувала грошові кошти, суд ставиться критично, оскільки остання не надала жодного належного та допустимого доказу вказаного. На підставі викладеного, беручи до уваги те, що [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 80500,00 грн. в рахунок її частини спірної квартири, суд приходить до переконання про відмову [PERSON] в задоволенні її позовних вимог та задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] . Крім того, відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved