Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач, звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 17700,00 грн., правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн. та судовий збір в розмірі 1211,20грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач виявила бажання придбати мобільний телефон « Apple IPhone XR-128 Black» в розстрочку в інтернет магазині «Apple-house». Позивач 11.01.2021 уклала з АТ « Сенс Банк» договір про надання споживчого кредиту № 484164890, у відповідності до якого банк надав позивачу кредит на суму 17 700,00грн. на придбання у ФОП [PERSON] мобільного телефону « Apple IPhone XR-128 Black» та згідно змісту кредитного договору на підставі договору купівлі- продажу та рахунку фактури №1 банк здійснив переказ кредитних коштів на рахунок відповідача. Однак в порушення умов договору купівлі- продажу відповідачем так і не був направлений мобільний телефон « Apple IPhone XR-128 Black» позивачу, в зв`язку з чим позивач протягом 14 днів звернувся до банку з заявою про відмову від споживчого кредиту, оскільки особисто грошові кошти не отримувала. Оскільки відповідачем були порушення умови договору купівлі- продажу мобільного пристрою, оскільки товар, кошти за який були перераховані в повному обсязі не був отриманий позивачем, тому вона вважає належним відповідачем для заявлених позовних вимог безпосередньо продавця обраного. Попри вказані вимоги, належні позивачці грошові кошти залишаються не повернутими відповідачем. Відповідач до суду подав заяву про визнання позову, яка обгрунтована тим, що ФОП [PERSON] не має жодного відношення до інтернет-магазину «Apple-house» та взагалі не здійснює господарську діяльність щодо роздрібної торгівлі мобільними телефонами або якими електронними пристроями та аксесуарам до них. Позивач ніколи не звертався до відповідача з пропозицією придбати будь-які речі, зокрема мобільного телефону «Apple IPhone XR Black». Зокрема, між позивачем та відповідачем ніколи не укладалися будь-які письмові договори купівлі-продажу, а також відповідачем не складалися будь-які інші розрахункові документи (рахунок-фактура, товарні чи касові чеки, квітки інші документи), підтверджували наявність меж ними усних договорів купівлі-продажу. У тому числі не укладався ні письмовий договір купівлі-продажу №1, який начебто був наданий до Банку, ні у договір купівлі-продажу, якій підтверджується рахунком-фактури №1, які стали підставою для здійснення переказу Банком коштів на рахунок ФОП [PERSON] . Таким чином, відповідач не порушував і не міг порушити договір купівлі-продажу час складення кредитного договору не мав зобов`язань перед позивачем на передачу вказаного мобільного телефону та на теперішній час їх не має. Окрім того позивачем не надано жодного підтвердження того, що відповідач порушила права позивача та тим самим заподіяла позивачу матеріальну шкоду. Представник позивача в судовому засіданні з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн. та судовий збір в розмірі 1211,20грн. Позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів в розмірі 17 700,00грн. залишити без розгляду. Представник відповідача в судовому засідання проти наданого позову заперечив повністю з підстав зазначених у відзиві та просив суд постановити рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. В судовому засіданні встановлено, що позивач виявила бажання придбати мобільний телефон « Apple IPhone XR-128 Black» в розстрочку в інтернет магазині «Apple-house». Позивач 11.01.2021 уклала з АТ « Сенс Банк» договір про надання споживчого кредиту № 484164890, у відповідності до якого банк надав позивачу кредит на суму 17 700,00грн. на придбання мобільного телефону « Apple IPhone XR-128 Black». Згідно листа зобов`язання № 484164890 вбачається, що цим листом АТ « Альфа- банк» зобов`язується надати вищезазначений кредит та забезпечити надходження на поточний рахунок торгової організації АТ КБ « Приват банк» № [NUMBER] , код ЄДРПОУ2993917189 вартості товару зазначений у листі, в якості виконання зобов`язання банку щодо видачі зазначеного кредиту. Позивач після здійснення оплати товару, не отримала жодних повідомлень про відправлення товару. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Згідно ч. 1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Згідно ч. 1 та 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом (ч. 4 ст. 673 ЦК України). Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Судом встановлено, що Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.05.2024року позовні вимоги [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 17 700,00гривень- залишено без розгляду. Суд, перевіривши матеріали справи, що стосуються відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу, дійшов наступного висновку. Також, відповідно до ст.133ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137ЦПКУкраїни визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача в суді здійснював адвокат Пєтухов А.Ю., про що свідчить копія договору про надання правничої допомоги №6/Ц від 07.09.2023. Однак представником позивача не надано розрахунок суми судових витрат, акта про прийняття-передачі наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, що є підставою для відмови в частині позовних вимог щодо стягнення таких витрат. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в зв`язку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed