Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

02.05.2023 [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт, складений 08.02.2023 [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений старостою села Попівка Черкаського району Черкаської області Вибивайло В.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 2. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона є спадкоємцем всього майна за заповітом, складеним [PERSON] та посвідченим 17.03.2015 державним нотаріусом Першої черкаської нотаріальної контори Лук`яновою Т.І. До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS] . На момент заповідального розпорядження [PERSON] розуміла значення своїх дій та свідомо керувала ними. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] вона подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. Проте, в кінці лютого 2023 року їй стало відомо, що 08.02.2023 [PERSON] склала заповіт на [PERSON] . Вважає, що [PERSON] під час складення заповіту на ім`я [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Так, з 2000 року до лютого 2023 року вона постійно спілкувалась з [PERSON] , цікавилась її побутовими проблемами та станом здоров`я, за необхідності надавала особисту допомогу. 14.01.2023 вона помітила, що стан психічного здоров`я [PERSON] різко змінився, остання почала відчувати те, чого насправді не відбувалось. 20.01.2023 стан психічного здоров`я [PERSON] значно погіршився, вона бігала по поверхах і стукала у двері сусідів. Це стало приводом для виклику 20.01.2023, 21.01.2023 та 24.01.2023 працівників екстреної медичної допомоги. 24.01.2023 за результатами консультативного висновку лікарів КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» [PERSON] була госпіталізована до КНП «Черкаської обласної психіатричної лікарні Черкаської обласної ради». 06.02.2023 медичними працівниками КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» було повідомлено, що [PERSON] відмовилась від лікування та її готують на виписку. 07.02.2023 [PERSON] з наявними психічними розладами із психіатричної лікарні забрала відповідачка [PERSON] . Стрімке погіршення психологічного здоров`я, госпіталізація до психіатричної лікарні, незрозуміла відмова від лікування та поспішна виписка із психіатричного медичного закладу вказують на той факт, що [PERSON] під час складення 08.02.2023 заповіту на ім`я [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2023 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 05.06.2023 від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що за життя та на час складання заповіту [PERSON] була психічно здорова, усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними. Зазначила, що дізнавшись про поміщення [PERSON] на лікування у КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня ЧОР» вона відразу поїхала до неї. При спілкуванні [PERSON] скаржилася на болі в шлунку і серці, не розуміла чому [PERSON] домовилася про лікування в психіатричній лікарні, просила забрати її в с. Тернівка, оскільки повертатись до м. Черкаси не бажала. По приїзду з лікарні [PERSON] продовжувала скаржитись на шлунок і горло, її психічний стан здоров`я не відрізнявся від звичайної поведінки, вона спілкувалась з близькими та сусідами і сама запропонувала скласти заповіт. Про існування заповіту складеного на ім`я [PERSON] вона не знала, [PERSON] їй не розповідала. Складання заповіту було ініціативою самої спадкодавиці, перед складанням заповіту староста Попівського старостинського округу Черкаського району Черкаської області [PERSON] встановив особу заповідача та перевірив її дієздатність. [PERSON] власноруч написала в заповіті, що його складено з її слів вірно та відповідає її волі, що скріпила своїм підписом. [PERSON] являється її двоюрідною тіткою по матері, власних дітей та онуків не мала, тому підтримувала сімейні стосунки з далекими рідними. Після смерті [PERSON] вона несла витрати на поховання та поминальні обіди, а також утримання квартири. [PERSON] є донькою знайомої [PERSON] , їх спілкування не відрізнялось від спілкування з іншими знайомими, тому її здивував той факт, що саме [PERSON] ініціювала та організувала лікування [PERSON] у КПП «Черкаська обласна психіатрична лікарня ЧОР». Протягом перебування [PERSON] в лікарні позивачка жодного разу не навідалась до останньої, не цікавилась станом її здоров`я, тому [PERSON] , усвідомлюючи значення своїх дій та їх наслідки, змінила своє розпорядження, шляхом складання нового заповіту. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.08.2023 по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Черкаської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертиз та моніторингу наркотиків МОЗ України». Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Степаненко О.М. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивачка пояснила, що з [PERSON] знайома з 80-х років, їх сім`ї тісно спілкувались. В 2015 році [PERSON] склала на неї заповіт, попросивши взамін телефонувати їй вранці та ввечері, цікавитись здоров`ям. З того часу вони спілкувалися кожного дня. Восени 2022 року [PERSON] почала чути сторонні шуми, яких насправді не було. 20.01.2023 [PERSON] стало гірше, вона почала бігати по поверхах і кричати, що її хтось хоче вбити, а 24.01.2024 їй госпіталізували до психіатричної лікарні в м. Сміла. 06.02.2023 лікар повідомила їй, що [PERSON] відмовилася від лікування, тому її готують до виписки. Згодом лікар знову зателефонувала та повідомила, що [PERSON] відмовляється їхати з нею, тому її забере племінниця. Після того як [PERSON] забрала [PERSON] ,\~що далі\~було з\~останньої їй\~невідомо. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Темчишина В.П. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідачка пояснила, що [PERSON] була сестрою її мами та постійно приїжджала до неї в гості. В лікарні вона через день провідувала [PERSON] , остання жалілася на те, що їй важко дихати. Лікар казав, що психіатричне лікування [PERSON] не потрібне, вона потребувала іншого лікування. Також лікар повідомив, що [PERSON] відмовилась їхати в м. Черкаси разом із [PERSON] , запропонував забрати її до себе в с. Тернівку. [PERSON] казала, що не хоче залишати заповіт на [PERSON] , а хоче переписати його на неї і просила поховати її біля матері. Заповіт [PERSON] підписувала сама, ніхто її не примушував. Представник відповідачки - адвокат Темчишина В.П. в судових дебатах просила не враховувати при ухваленні рішення висновок судово-психіатричної експертизи, оскільки він суперечить медичним даним [PERSON] та показам свідків. Треті особи приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. та староста с. Попівка Черкаського району Черкаської області [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просили проводити розгляд справи без їх участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] знайома 17 років. Останній рік перед смертю вона щотижня приходила до неї. Серйозних захворювань у [PERSON] не було, ліків вона не вживала. Востаннє вони бачилися 20 чи 21.01.2023, вона була адекватна, привітна, дружелюбна. Скарг від сусідів на її поведінку раніше не надходило. Після поміщення [PERSON] в лікарню вони не бачились. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] вони знайомі давно, тісно спілкувалися. Чи були у [PERSON] травми голови чи важкі захворювання їй не відомо, поводилася вона адекватно. Після того, як її забрали в лікарню вони не спілкувалися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] знайомий з 1977-1978 року. Останній рік перед смертю вони спілкувались один раз в 2-3 тижні, поводилась вона нормально. Чи були у неї травми голови, хронічні захворювання і чи приймала вона на постійній основі якісь ліки йому не відомо. Коли забирав її з лікарні вона впізнала його, чому опинилася в лікарні не розповідала, казала, що хоче поїхати до [PERSON] . На наступний день після повернення з лікарні возив [PERSON] і [PERSON] в сільську раду, ініціатива скласти заповіт була [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її двоюрідна бабуся. Останній рік перед смертю вони рідко спілкувались. Чи були у [PERSON] хронічні захворювання, чи приймала вона лікарські препарати і чи були у неї травми голови не знає. Востаннє бачила її коли вона була у [PERSON] , тоді вона впізнала її, була адекватною, нормально спілкувалась, не скаржилась на хвороби і не згадувала, що її хочуть вбити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює лікарем загальної практики сімейної медицини. [PERSON] вперше побачив під час огляду 11.02.2023. Когнітивних порушень вона не мала, бесіду вела спокійно, врівноважено, на галюцинації не скаржилась. У неї була абсолютно нормальна поведінка літньої людини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2023 році [PERSON] разом із [PERSON] приходила в старостинський округ складати заповіт. При спілкуванні [PERSON] поводила себе нормально, сама прочитала заповіт і власноручно його підписала. Ніхто не повідомляв старосту про те, що [PERSON] виписали з психіатричної лікарні. Суд, заслухавши вступне слово сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). За змістом статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.03.1995 органом приватизації Придніпровського райвиконкому м. Черкаси, належала квартира [ADDRESS] . 17.03.2015 [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Лук`яновою Т.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2-334, яким все своє майно заповіла [PERSON] . В подальшому, 08.02.2023 [PERSON] склала новий заповіт, посвідчений старостою Попівського старостинського округу Черкаського району Черкаської області [PERSON] та зареєстрований в реєстру за № 2, яким все своє майно заповіла [PERSON] [INFO] в с. Тернівка Черкаського району Черкаської області у віці 78 років [PERSON] померла, про що 16.02.2023 Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 81 та видано свідоцтво про смерть. З копії спадкової справи № 13/2023, заведеної до майна померлої вбачається, що у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] та [PERSON] . Позивачка, звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним заповіту, посилалася на те, що [PERSON] в момент складання оспорюваного заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Відповідно до положень статтей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Загальні вимоги до форми заповіту визначені у статті 1247 ЦК України відповідно до якої, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. У відповідності до статті 1257\~ЦК Українизаповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заповіт є одностороннім правочином, тому до нього застосовуються загальні положення про правочини (ст.ст. 202-214 ЦК України) та положення про недійсність правочинів (ст.ст. 215-236 ЦК України). Стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини 1 статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною 1 статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 523/14606/13-ц, від 01.06.2023 у справі № 696/220/21 Так, згідно з висновком судової психіатричної експертизи № 191 від 04.04.2024, складеним експертами Черкаської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України», [PERSON] на момент складання заповіту 08.02.2023 на користь [PERSON] , виявляла ознаки психічних розладів психотичного рівня, а саме органічного психічного розладу з параноїдними, переважно маячними розладами та помірно-вираженими проявами когнітивної недостатності (зниження пам`яті, уваги, виснажуваність нервово-психічних процесів, сповільнення та конкретність мислення), що позбавило її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказаний висновок є обґрунтованим та науково-мотивованим, при проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи експертами проаналізовано весь обсяг наявної у матеріалах справи медичної документації [PERSON] , а також надані під\~час судового\~розглядупояснення сторін та покази свідків. Таким чином,\~враховуючи встановлені\~судом обставини\~справи, а\~саме той\~факт,\~що на\~момент складання\~оспорюваного заповіту[PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання заповіту, складеного 08.02.2023 [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченого в цей же день старостою Попівського старостинського округу Черкаського району Черкаської області Вибивайло В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2 - недійсним. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що відповідно до частини 1, 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на проведенням експертизи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України, згідно частини 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина 3 статті 141 ЦПК України). Відповідно до частини 8 статті 133 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, з матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.2977235919.1 від 02.05.2023. Крім того, під час розгляду справи позивачка понесла витрати\~пов`язані із проведенням\~судово-психіатричної експертизи у розмірі 61 803,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3547592871.1 від 23.03.2024. В даному випадку понесені позивачкою витрати на проведення судово-психіатричної експертизи були необхідними для підтвердження обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. Зокрема, необхідність проведення такої експертизи була обумовлена потребою визначення здатності [PERSON] на момент складання оспорюваного заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідачки на користь позивачки понесених нею судових витрат, а саме судового збору у розмірі 1\~073,60 грн. та витрати за проведення судово-психіатричної експертизи у розмірі 61\~803,60 грн. Відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи клопотання представника позивача, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.05.2023. На підставі наведеного,

Outcome: approved