Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 16.10.2021, від якого мають малолітнього сина [PERSON] . Стверджувала, що відносини з чоловіком не склались, між ними немає взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейні відносини, ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки припинені, вони проживають окремо, син проживає з матір`ю. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, жодних клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали. В заяві до суду від 23.05.2024 позивач наполягала на розлученні. В заяві про надання строку на примирення від 19.04.2024 відповідач не погоджувався на розірвання шлюбу. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2021, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. Позивач наполягала\~на розірванні\~шлюбу,\~вважаючи примирення\~і збереження\~їх сім`ї\~неможливим узв`язку з домашнім насильством, вчиненим відносно неї відповідачем. Останнє підтверджується постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/588/24 від 13.02.2024, доданою нею до матеріалів справи. Відповідачем було подано клопотання про надання строку для примирення, в якому він заперечив проти розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 23.04.2024 в задоволенні клопотання було відмовлено з підстав його необґрунтованості. Згідно ч.3\~ст.109\~СК України,\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що заява\~про розірвання\~шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх дитини. Питання щодо місця проживання спільної малолітньої дитини позивачем у позовних вимогах не ставилось. Таким чином, позовні вимоги, зважаючи на їх обґрунтованість, підлягають задоволенню. У позові позивач просила покласти на неї судові витрати, відтак суд не стягує останні з відповідача.

Outcome: approved