Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї на користь [PERSON] 1912,90 грн, як витрати на утримання нерухомого майна - нежитлових приміщень 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] - пропорційно її частці у праві власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач перебувала у шлюбі із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . [PERSON] на підставі договору дарування нежитлових приміщень, посвідченого 09.03.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. за реєстровим № 767 на праві приватної власності належали нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно він заповів своїй дружині - [PERSON] . Після смерті [PERSON] у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю. було заведено спадкову справу № 37/2020. Крім дружини [PERSON] , неповнолітнього сина [PERSON] - [PERSON] - із заявою про прийняття спадщини звернулась мати померлого - [PERSON] [INFO] , а також його донька - [PERSON] [INFO] . Інша донька померлого - [PERSON] - із заявою про прийняття спадщини не зверталась. З огляду на кількість спадкоємців [PERSON] (5 осіб) розмір обов`язкової частки матері померлого - [PERSON] - становить 1/10 частина спадкового майна. [PERSON] з 09 вересня 2020 року являється власником 1/10 частини нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, починаючи із вересня 2020 року відповідач [PERSON] , як співвласник нежитлових приміщень, не бере жодної участі в утриманні належного їй нерухомого майна, не сплачує комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, комунальних послуг за теплоенергію, за технічне обслуговування електромереж та вивіз ТПВ. На сьогоднішній день [PERSON] самостійно оплатила послуги КП «Харківські теплові мережі» за опалення нежитлових приміщень 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] за період 01.11.2023 - 31.01.2024 на суму 18640,01 гривень. Крім того, [PERSON] на сьогоднішній день самостійно оплатила комунальні послуги за утримання будинків та прибудинкових територій за період січень 2024 -червень 2024 року включно у сумі 489,00 гривень. Враховуючи те, що [PERSON] протягом вказаного періоду не здійснювала жодних виплат на утримання належного їй нерухомого майна, [PERSON] як співвласник, яка належним чином сплачувала комунальні послуги як за себе, так і за відповідача, на нашу думку, вправі вимагати стягнення в порядку регресу частини понесених нею витрат на оплату комунальних послуг з недобросовісного співвласника, що становить суму 1912,90 гривень. Ухвалою суду від 05.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 01.04.2024 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог з проханням стягнути 2417,58 грн, як витрати на утримання нерухомого майна - нежитлових приміщень 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] - пропорційно її частці у праві власності на нерухоме майно. Пунктом 2 ч.2 ст.49 ЦПК України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки представником позивача дотримано вимоги ст.49 ЦПК України щодо порядку і строку подання заяви про збільшення позовних вимог, зазначена заяву прийнята судом. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду повернувся конверт з поштовим повідомленням «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило. Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Через канцелярію суду передано телефонограму про перенесення слухання справи у зв`язку зі станом здоров`я. Стосовно переданої телефонограми суд зазначає наступне. Відповідно до встановленого статті 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Таким чином, передбачено право сторони заявляти клопотання в усній формі, проте поза межами судового засідання, зокрема в телефонному режимі, неможливо ідентифікувати особу, яка зателефонувала до суду та пересвідчитись у тому, що це саме волевиявлення відповідача по справі, а не будь-якої іншої особи. Враховуючи викладене, у суду відсутність відомості стосовно поважності причин неявки відповідача. Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином, представник позивача надав згоду на ухвалення заочного рішення, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень\~ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 7/10 частини нежитлового приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.12.2023 року по справі №638/11310/23 та від 01.11.2022 року по справі №638/14535/21 відповідач [PERSON] з 09 вересня 2020 року являється власником 1/10 частини нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно поданих платіжних інструкції за період з листопада 2023 року по лютий 2024 року та за червень 2024 року позивачем сплачено за послуги з утримання будинків та прибудинкової території, опалення у загальному розмірі 24175 грн 84 коп. Згідно п. 5 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За положенням ч. 1\~ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі №703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі №638/5001/17. Таким чином, як позивач так і відповідач повинні виконувати обов`язок по утриманню майна згідно своєї частки у нежитловому приміщенні та нести тягар відповідальності перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними з цим майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з утримання території та опалення пропорційно до розміру частки відповідача у нежитловому приміщенні (1/10 частка). На підтвердження нарахування сум за житлово-комунальні послуги (опалення, утримання будинку і прибудинкової території) та їх оплату позивачем надані квитанції. Відповідач ніяким чином не спростувала факт оплати саме позивачем даних послуг у повному обсязі та не надала доказів того, що нею, як співвласником нежитлового приміщення здійснювалась оплата цих житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved