Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

18.03.2024 представник позивача адвокат Перепелиця О.В. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь: - [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу №630/585/18, виданого 23.10.2018 Люботинським міським судом Харківської області; - [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області у справі №630/1169/23 від 16.01.2024, з 1/4 до 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, до моменту досягнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 22.07.1995 по 28.11.2013 позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] , яка на даний час проживає з матір`ю. Позивач сплачує аліменти на її утримання на підставі судового наказу, виданого 23.10.2018 Люботинським міським судом Харківської області. [INFO] у позивача народилася друга донька [PERSON] , на утримання якої також зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 16.01.2024 на користь її матері [PERSON] . Загальний розмір аліментів, які позивач має сплачувати на двох дітей становить частину всіх видів його заробітку (доходу), що на думку представника, не узгоджується з положеннями ч.5 ст.183 СК. Окрім того, посилаючись на відомості із довідки про заробітну плату, вважає, що з позивача утримуються аліменти в розмірі, який значно перевищує рекомендований прожитковий мінімум на одну дитину, визначений ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Зокрема, за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року з позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в загальному розмірі 174 121,03 грн., що в середньому становить 29\~020,18 грн. щомісячно та дорівнює більш ніж 9 прожиткових мінімумам для дитини віком від 6 до 18 років. Зауважив, що після звернення до виконання рішення Люботинського міського суду Харківської області від 16.01.2024 сума відрахувань подвоїться та становитиме половину усіх доходів позивача, що вважає підставою для зменшення розміру аліментів з 1/2 до 1/3 частки від усіх його доходів на двох дітей, тобто по 1/6 на кожного, що буде достатнім для забезпечення їх потреб та не порушить їх прав на належне грошове забезпечення з боку батька, оскільки не буде меншим, ніж визначений законом прожитковий мінімум для кожної дитини та повністю узгоджуватиметься з нормами ст.182,183 СК. Після виконання вимог ст.187 ЦПК на підставі ухвали суду від 21.03.2024 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 19.04.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Дем`яненко О.О. подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Підтвердила, що [PERSON] дійсно перебувала в зареєстрованому шлюбі із позивачем. Під час шлюбу народилась донька [PERSON] , яка після розірвання шлюбу проживає з матір`ю. Позивач проживає окремо, з 20.09.2014 - в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , в якому [INFO] народилась донька [PERSON] , яка постійно проживає разом з обома батьками. Посилаючись на положення ст.141,180 СК, вважає, що з 25.09.2016 позивач має двох доньок, яких зобов`язаний утримувати до досягнення кожною з них повноліття, незалежно від того проживає він разом з дитиною чи окремо від неї. За заявою [PERSON] 23.10.2018 Люботинським міським судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , який перебуває на примусовому виконанні у Харківському ВДВС у Харківському районі Харківської області. 30.10.2023 дружина позивача - [PERSON] звернулась до Люботинського міського суду Харківської області з позовом до нього про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі частка від усіх видів заробітку. Окрім того, просила відповідно до вимог ч.5 ст.183 СК стягнути з нього аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки, тим самим фактично намагалася зменшити розмір аліментів, які отримує [PERSON] на утримання доньки [PERSON] . Наполягає, що всупереч ст.192 СК позивачем не доведено та не надано доказів, які б могли свідчити про погіршення його майнового стану, як платника аліментів, після ухвалення судового рішення 23.10.2018, так і поліпшення майнового стану [PERSON] , як одержувача аліментів. Інформація щодо зміни сімейного стану позивача відсутні. На даний час проходить військову службу, отримує гідну заробітну плату, а отже, на думку представника, належним чином виконує свої службові обов`язки, що свідчить про відсутність у нього проблем зі здоров`ям. Твердження позивача, що стягуваний розмір аліментів на даний час не узгоджується із ч.5 ст.183 СК, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки Законом передбачено її застосування у справах про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику не відомо. Зауважила, що доводи позивача про сплату аліментів на двох дітей у розмірі половини заробітку (доходу), хоча цей розмір не повинен перевищувати його третини, тобто 1/6 частки, не є підставами для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів в розумінні ст.192 СК. Сукупний розмір аліментів, що присуджений до стягнення з позивача на утримання обох дітей у примусовому порядку, не перевищує розмір відрахувань, встановлених ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження». Доводи позивача, що стягувані з нього аліменти занадто великі для матеріального забезпечення дитини, що погіршує його становище, на думку представника, не відповідають вимогам ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, до того ж, не можуть бути належними доказами, оскільки самі по собі без доведення передбачених ст.192 СК підстав, перелік яких вичерпний, не є підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідач [PERSON] правом щодо подання відзиву на позовну заяву, як і сторони щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК порядку не скористалися. Клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Дем`яненко О.О. про витребування із ГУ ДПС в Харківській області інформації про доходи позивача за період з 2018 по теперішній час залишено без розгляду з урахуванням вимог ст.12,81 ЦПК. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, просив задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини. Наголосив, що розмір аліментів, які отримує донька [PERSON] , значно більший ніж рекомендований законом, становить 9 прожиткових мінімумів, що впливає на матеріальне становище позивача, так як повністю забезпечує собі одяг, обладнання, тощо за рахунок заробітної плати. Чи сплачує позивач аліменти за рішенням суду на утримання доньки [PERSON] , представнику не відомо. Не знає, де позивач фактично мешкає, але перебуває у шлюбних відносинах із матір`ю доньки [PERSON] , приймає участь в матеріальному її забезпеченні в достатньому розмірі. Представник відповідача [PERSON] вказала, що [PERSON] позов не визнає, в задоволенні позову просить відмовити, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про зміну матеріального, сімейного стану чи стану здоров`я з 2018 року. За розрахунком заборгованості доходи позивача лише збільшувалися, були значно меншими, але за весь період жодного разу не звертався з позовом про зменшення розміру аліментів. На даний час від позивача надходять суми в рахунок сплати аліментів, чи є заборгованість, не знає. Заборгованість, яка накопичилась по аліментах за 2 роки, сплачена восени. Після того, як суттєво збільшився дохід, позивач штучно створює обставини для зменшення розміру аліментів, які сплачуються саме на доньку [PERSON] , оскільки донька [PERSON] і так проживає разом з ним та в повній мірі отримує матеріальне забезпечення, тим самим гроші будуть залишатись в родині. До того ж, позивач визнав позов про стягнення аліментів на її утримання в розмірі частин його доходів, але рішення суду до цього часу не передано до ВДВС, що свідчить про добровільне його виконання. Наголосила, що позивач діє не в інтересах доньки [PERSON] , на даний час на «нулі» не перебуває. Відповідач [PERSON] позов визнала, посилаючись на те, що менша донька так само повинна отримувати кошти та й позивач повинен за щось жити. Підтвердила, що його матеріальний стан дійсно збільшився, стан здоров`я, який би міг вплинути на неможливість сплати аліментів, не змінився. Наполягала, що добровільно позивач кошти не надає, утримує доньку [PERSON] самостійно. Виконавчий лист про стягнення аліментів не подавала до ВДВС, так як не знала. Адвокат неправильно склав позов, тому просила стягувати аліменти в розмірі частини всіх доходів позивача, зараз не заперечує проти 1/6, щоб міг себе забезпечувати на військовій службі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував із [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому 22.07.1995 Люботинським міським відділом РАГС, актовий запис №101, розірваний на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 28.11.2013 у справі №630/1076/13-ц. В шлюбі народилася [PERSON] , [INFO] , батьками якої є позивач та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Люботинського МУЮ Харківської області, актовий запис №151. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] залишилась проживати разом із [PERSON] , що сторони не заперечують. 20.09.2014 позивач уклав шлюб з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). [INFO] в шлюбі народилася [PERSON] , батьками якої є позивач та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Огульцівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №04. 23.10.2018 Люботинським міським судом Харківської області видано судовий наказ №630/585/18, яким стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Суд відзначає, що на час видачі 23.10.2018 судового наказу позивач вже мав двох неповнолітніх дітей, яких зобов`язаний утримувати до досягнення кожною із них повноліття, незалежно від того, проживає дитина разом з ним чи окремо від нього. Із наданого представником відповідача [PERSON] розрахунку заборгованості №60527 від 26.09.2023, у Харківському відділі ДВС у Харківському районі Харківської області СМУМЮ перебуває на примусовому виконанні судовий наказ №630/585/18, виданий 23.10.2018 Люботинським міським судом Харківської області, згідно якого з жовтня 2018 року позивач сплачував визначену державним виконавцем суму аліментів, тим самим погодившись з її розміром, до лютого 2022, після чого проводив платежі періодично, в зв`язку з чим станом на 26.09.2023 мав заборгованість зі сплати аліментів в сумі 265\~696,23 грн., що пояснює суму, заявлену позивачем, як великий розмір стягнутих аліментів за період з вересня 2023 до лютого 2024 року, оскільки стягнення проводились з урахуванням сплати заборгованості. Згідно довідки про доходи №200 від 12.03.2024, позивач військовослужбовець, служить в/ч [NUMBER] , за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року, тобто за 6 місяців, з нього дійсно стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 174\~121,03 грн., при цьому отриманий дохід за вказаний період після сплати аліментів, всіх податків та зборів складає 494\~531,11 грн., всього за рік 1416426,39 грн., хоча півроку аліменти не сплачував зовсім. Окрім того, суд приймає до уваги, що згідно розрахунку з серпня 2023 державним виконавцем визначено до сплати 3127,50 грн. аліментів щомісяця, що спростовує твердження представника позивача про невідповідність розміру аліментів, визначеному ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» 16.01.2024 рішенням Люботинського міського суду Харківської області у справі №630/1169/23 частково задоволено поданий 30.10.2023 позов [PERSON] , стягнуто з позивача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог [PERSON] в частині стягнення з позивача аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісяця на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , суд відмовив у задоволенні, оскільки цим вона фактично ставить питання про зменшення розміру аліментів на утримання іншої дитини, одержувачем яких є [PERSON] , що є неприпустимим. Рішення суду не оскаржене та набрало законної сили 20.02.2024. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК). При цьому позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. За інформацією АСВП, станом на 18.04.2024 на примусовому виконанні у державного виконавця перебуває лише одне виконавче провадження №57629952 від 20.11.2018, де боржником значиться позивач у справі, стягувач - [PERSON] , що підтверджує доводи представника відповідача про штучність позову, оскільки рішення суду про стягнення аліментів на утримання Варвари до ВДВС не передавалось, до того ж містить помилку в зазначенні по батькові [PERSON] . Згідно відомостей із ДРФОПП про джерела/суми нарахованого доходу станом на 25.03.2024, за період з 2018 року по 2023 рік інформація про доходи [PERSON] відсутня. Доказів, які б свідчили про поліпшення її матеріального стану за цей період, суду не надано. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.150,180 СК батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст.181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч.3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У той же час відповідно до ч.2\~ст. 182 СК, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Тобто, особа, яка сплачує аліменти, платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Крім того, підстави зміни розміру аліментів, як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, повинні виникнути після ухвалення рішення про встановлення розміру раніше стягнутих аліментів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст.77 ЦПК). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Ч.1 ст.89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Разом з цим, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану або стану здоров`я, як і поліпшення майнового стану одержувача аліментів [PERSON] , які виникли вже після 23.10.2018, а навпаки судом встановлено збільшення його доходів. Слід відзначити, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Окрім того, у ч.5 ст.183 СК вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аналіз розділу II Наказне провадження ЦПК підтверджує, що наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Тлумачення ч.1 ст.182 та ч.5 ст.183 СК свідчить, що обмеження щодо розміру аліментів, передбачене ч.5 ст.183 СК встановлено виключно для справ, що розглядаються у порядку наказного провадження, яке призначене для стягнення грошових сум незначного розміру. Така позиція викладена ВС в постанові від 15.05.2019 в справі №760/6860/17-ц. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання дітей за рішеннями суду, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed