Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод в користуванні нею шляхом вселення. В обґрунтування позовних вимог вказує, що йому з відповідачкою на праві приватної спільної часткової власності по частці у цьому праві кожному належить квартира [ADDRESS] , яка складається з трьох окремих кімнат, але користуватися житлом він не може через перешкоди, що чинить відповідачка, в зв`язку з чим він вимушений орендувати для себе інше житло. Просить суд: -виділити у користування [PERSON] окрему кімнату в квартирі [ADDRESS] , позначену на плані технічного паспорта цифрою 4, житловою площею 10,4 кв.м.; -виділити у користування [PERSON] дві окремі кімнати в квартирі [ADDRESS] , позначені на плані технічного паспорта цифрами 2 і 3, житловою площею відповідно 17,3 та 13,5 кв.м.; -усі підсобні примішення зазначеної квартири: кухня 5,4 кв.м., коридор 4,34 кв.м., ванна кімната 2,1 кв.м., вбиральня 1,1 кв.м. залишити у спільному користуванні співвласників; -усунути перешкоди для [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] ; -стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати. 23.01.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що поведінка позивача робить спільне проживання з ним не можливим, а кімната яку він просить виділити для користування зайнята сином. 29.01.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області позивачем подано відповідь на відзив, у якій з доводами відповідачки не погоджується із підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача адвокат Бражніков О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, подала через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 25.03.2024 року клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у її відсутність. Заслухавши думку представника позивача адвоката Бражнікова О.І., з?ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна необхідно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. З досліджених в судовому засіданні Договору купівлі-продажу, Технічного паспорта та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав вбачається, що сторонам на праві спільної часткової власності належить по частці у квартирі [ADDRESS] , яка складається з трьох окремих кімнат площею 17, 3 кв.м, 13, 5 кв.м, 10, 4 кв.м, коридору, площею 4, 34 кв.м, кухні, площею 5, 4 кв.м, ванної кімнати, площею 2, 1 кв.м та вбиральні, площею 1, 1 кв.м . , Оскільки квартира складається з трьох кімнат і поділити її порівну неможливо, то у даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, а тому виникає можливість відійти від відповідності реальних часток ідеальним і таким чином вийти із положення що склалося, забезпечивши реалізацію свого права власності кожним із співвласників. Згідно п. 5.19 ДБН 2.2-15.2019 Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення, мінімальна площа спальні на одну особу - 8 кв.м, на дві 10 кв.м, і таким чином вимоги позивача щодо надання йому в користування кімнати площею 10,4 кв.м не суперечить вимогам закону. Разом із тим суд не приймає до уваги заперечення відповідачки стосовно неможливості спільного проживання сторін у спірній квартирі, оскільки такий висновок може бути зроблено лише в результаті судового спору із задоволенням відповідних позовних вимог, з якими до суду відповідачка не зверталася і судові рішення стосовно такого предмету відсутні. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та надати суду допустимі, належні та достатні докази. Враховуючи наведені норми цивільного та будівельного законодавства, видається можливим встановлення наступного порядку користування спірною квартирою між співвласниками: виділити у користування позивачу окрему кімнату, позначену на плані технічного паспорта цифрою 4, житловою площею 10,4 кв. м, виділити у користування відповідача дві окремі кімнати, позначені на плані технічного паспорта цифрами 2 і 3, житловою площею відповідно 17, та 13, 5 кв. м, а усі підсобні приміщення зазначеної квартири: кухня 5,4 кв.м, коридор 4, 34 кв.м, ванна кімната 2,1 кв.м, вбиральня 1,1 кв.м - залишити у спільному користуванні співвласників. Стосовно вимоги про вселення в квартиру, як способу усунення перешкод в користуванні нею, суд бере до уваги наступне. У відповідності до ст. 391, 393 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, або вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки задоволення позовних вимог щодо виділення у користування позивача певної кімнати передбачає подальше спільне користування квартирою сторонами у справі, то в якості способу чинення перешкод однією із сторін може використовуватися навіть елементарне запирання у ній зсередини, що виключатиме який-небудь дієвий та результативний спосіб захисту порушеного права власності того, хто не зможе в неї потрапити всупереч волі іншого . Враховуючи детально викладені позивачем підстави передбачуваної можливості порушення свого права власності іншою особою, суд визнає правильним обраний позивачем спосіб захисту шляхом усунення цих перешкод та вселення його в квартиру, оскільки відсутність судового припису про утримання від такої поведінки його забезпечити не зможе. За таких обставин, з огляду на ст. 80 ЦК України, суд рахує достатніми докази, наявними в матеріалах справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти до висновку про задоволення позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати суд покладає на відповідача. У зв`язку з тим, що позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 2\~147 грн. 20 коп. за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved