Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини, та звільнити його від сплати аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі судового наказу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що 07 листопада 2023 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку платника аліментів. Звертає увагу на те, що вказані вище рішення суду позивач виконує в повному обсязі, при цьому заборгованості зі сплати аліментів не має. Крім того, на підставі судового наказу від 12 січня 2024 року виданого Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області, з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач вказує, що оскільки на нього покладено додатковий обов`язок щодо сплати аліментів на утримання ще двох дітей від попереднього шлюбу, то відповідно у нього змінилось матеріальне становище. Тому вважає, що розмір стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання доньки [PERSON] повинен бути зменшений до 1/6 частини. Окрім того, наголошує, що сплачуючи половину свого заробітку на утримання дітей він не має змоги утримувати свою дружину [PERSON] сплачуючи на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку. Таким чином, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягується на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини, та звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року провадження по справі відкрито на призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. При цьому, 03 квітня 2024 рку на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, де просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не вказав у позові жодну з передбачених ст. 192 СКУ підстав для зменшення аліментів, окрім того, не надав жодних доказів, що будь-яка причина дійсно існує. Крім того, відповідачка звертає увагу суду на те, що позивач є особою працездатного віку, не є інвалідом, має стабільну роботу та високу заробітну плату, що дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом. В свою чергу, відповідачка на даний час не працює, жодного доходу, окрім соціальних виплат на дитину у розмірі 860,00 грн., не має. На підставі викладеного відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 11 квітня 2024 року на адресу суду від [PERSON] надійшло пояснення, де останній вказував, що аліменти, які стягуються на користь [PERSON] становлять 1/3 частини його доходу, тобто по 1/6 на кожну дитину, тоді як на спільну з відповідачкою дитину стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини, що є більшим і не справедливим до його дітей від першого шлюбу. Окрім того, зазначив, що дійсно має стабільну роботу та стабільний дохід. Наголошує, що навіть у разі зменшення розміру аліментів, що стягуються на користь відповідачки, їх розмір в будь-якому випадку буде суттєво перевищувати розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку [PERSON] , на своїх трьох дітей від двох його шлюбів він зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі половини свого заробітку, оскільки при наявності двох судових рішень про стягнення аліментів наразі це не відповідає встановленому законодавством розміру, що змусило звернутись його до суду. 17 квітня 2024 року на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на пояснення, де вказала, що зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дитини та суперечитеме її інтересам. Відповідачка вважає дії позивача непослідовними та такими, що можуть бути визнані недобросовісними, оскільки направлені на створення штучних підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на її користь. Крім того, в матеріалах справи міститься заява третьої особи [PERSON] про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно з рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, починаючи стягнення аліментів з дати подання позовної заяви до суду, тобто з 25 вересня 2023 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Згідно судового наказу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно судового наказу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, тобто 25 грудня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податківпро джерела доходів [PERSON] отримує соціальні виплати в УПСЗН у розмірі 860,00 грн. Позивач просить задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини, та на утримання доньки [PERSON] , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6. Як вбачається з матеріалів справи з [PERSON] в примусовому порядку стягуються аліменти на користь [PERSON] утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) та аліменти на користь [PERSON] на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини. Відомості щодо інших відкритих виконавчих проваджень про стягення з позивача аліментів в матеріалах справи відсутні. Так, статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Окрім того, у відповідності до статті 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу ) другого з подружжя і ( або ) у твердій грошовій сумі. Положеннями статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19 ). Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що в нього відбулися зміни матеріального стану, оскільки на даний час з нього стягнуто аліменти на утримання ще двох дітей, що істотно впливає на можливість позивачем сплачувати призначений судом розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] та дружини [PERSON] .. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України. Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано взагалі. Також, суд враховує, що визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства. Позивач є працездатною особою, має можливість заробляти на життя своєю працею, а зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, чи зміну його сімейного стану, чи здоров`я. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed