Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Заявник зазначила, що з 1967 року постійно проживає на території України, 21.01.1983р. отримала паспорт громадянки колишнього СРСР, зразка 1974 року, який виданий відділом внутрішніх справ Кузнецовського міськвиконкому Рівненської області, серії [NUMBER] . Після здобуття Україною Незалежності заявниця не отримала паспорт громадянина України, зразка 1996 року, через власну юридичну необізнаність, а раніше отриманий паспортний документ втратила. Вказує, що народилася [INFO] в селі Жиліно Кунгурського району Пермської області РРФСР, її дошлюбне прізвище - [PERSON] . Її батьками є [PERSON] , 1923 року народження, [PERSON] , 1925 року народження. Заявниця має старшого брата [PERSON] , [INFO] , громадянина України. У 1967 році родина [PERSON] переїхала не постійне проживання на територію України (тоді УРСР), де оселилися у селі Вербівське Васильківського району Дніпропетровської області, де і проживали до 2007р. до смерті батьків. З 1969 по 1976р.р. [PERSON] навчалася у Авангардській середній школі Васильківського району Дніпропетровської області, з 01.09.1976 по 23.07.1979р.р. продовжила навчання у Дніпропетровському міському професійно-технічному училищі № 1 (наразі Дніпровський індустріально-педагогічний технікум) за спеціальністю штукатур, плиточник-облицювальник. У 1979р. за направленням була розподілена працювати у будівельній бригаді до міста Прип`ять Чорнобильського району Київської області, де мешкала у гуртожитку, у 1980р. відряджена працювати штукатуром будівельної бригади до міста Кузнецовськ (наразі Вараш) Рівненської області. 07.02.1981р. з уклала шлюб із [PERSON] , 1955р.н, і змінила своє прізвище на « [PERSON] », і після зміни прізвища отримала паспорт громадянки СРСР зразка 1974 року, виданий 21.01.1983 року відділом внутрішніх справ Кузнецовського міськвиконкому Рівненської області, серії [NUMBER] . Подружжя Довгополих проживало за адресою: [ADDRESS] , а згодом: [ADDRESS] , там же, в м. Кузнецовську Рівненської області, в неї народилися сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У 1988р. родина Довгополих переїхала до м. Нетішин Хмельницької області. У 1989р. сім`я заявниці розпалася і вона із дітьми переїхала до м. Дніпра, де проживала в гуртожитку по [ADDRESS] . З 15.04.1991р. вона була зареєстрована та фактично проживала по 07.10.1993 року за адресою: [ADDRESS] , у 1992 році почала співмешкати [PERSON] , 1964 року народження. Размо із співмешканцем вона переїхала в у село Вербівське Васильківського району Дніпропетровської області, де народила двох дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , працювала за спеціальністю у будівельній бригаді. У 1997 році заявниця отримала РНОКПП. У 2005 році [PERSON] їздила працювали до м. Дніпропетровськ, де мешкала в орендованих квартирах, а згодом у квартирі, де проживала мати [PERSON] [PERSON] : [ADDRESS] . В цій квартирі зареєстроване місце проживання доньок заявниці, а своє місце проживання вона не реєструвала. В 2005р. заявниця отримала у власність земельну ділянку площею 4,447 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Письменської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 21.06.2005 року. Вона бажає оформити паспорт громадянина України, для чого звернулася до Новомосковського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, і на своє звернення отримала лист від 09.02.2023 року, вих. № 1235-355/1235-23, зі змісту якого вбачається, що для встановлення належності до громадянства України, що є обов`язковою передумовою для видачі паспортного документу, необхідно надати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р. Позаяк в позасудовому порядку встановити цей факт не може, то просить суд встановити факт свого постійного проживання на території України станом на 24.08. 1991р. Представник Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України подала пояснення, в яких, окрім викладеного заявницею, вказала, що, згідно копії картки Ф-А (картка прописки) наданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 5/5-228 від 01.09.2023 року вона була зареєстрована з 15.04.1991 по 07.10.1993р.р. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно наданих документів заявниці, вона на території УРСР офіційно не була працевлаштована. В наступному, адресу зареєстрованого місця проживання не мала і не має. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України», так як згідно статті 3 «Належність до громадянства України» громадянами України є:1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; ???особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших . переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; ???особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Виходячи з вищевикладеного вбачається, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» може бути визнано громадянином України 1 та документовано паспортом громадянина України: ??за ч. 1, 2, 3 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» при підтвердженні фактів: перебування його у громадянстві колишнього СРСР, постійного проживання станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року на території України та (або) внесення напису "громадянин України" у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України; ??за ч. 4 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», якщо він набув громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Звертає увагу, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до пункту 4 Порядку No 215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні. Згідно п.5 ч.2 ст.293 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина 2 ст.315 Цивільно-процесуального кодексу України говорить, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Просить винести рішення на розсуд суду згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно довідки вих.№ 53 від 07.10.2019р. Авангардської середньої загальноосвітньої школи Васильківського району Дніпропетровської області (а.с.19), [PERSON] , 1961р.н., з 1969 по 1976р.р. навчалася у зазначеній школі (а.с.19). Згідно довідки Дніпровського індустріально-педагогічного технікуму № 762/01-05 від 23.10.2019р (а.с.20), [PERSON] (рос.), [INFO] , навчалася в технікумі на денній формі навчання з 01.09.1976 по 23.07.1979р.р. за спеціальністю штукатур, плиточник-облицювальник. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00024206676 від 10.10.2019р, [PERSON] 07.02.1981р. уклала шлюб із [PERSON] , і після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.21-22). 21.01.1983р. відповідно до Ф-1 відділом внутрішніх справ Кузнецовського міськвиконкому Рівненської області заявниця документована паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974р. серії [NUMBER] на ім?я « [PERSON] » (рос). (а.с.23-24). [INFO] \~в м.\~Кузнецовську (зараз\~Вараш)\~Рівненської області\~в заявниці\~народився син\~ [PERSON] ,\~а 30.07.1987р.\~там же\~ син\~ [PERSON] (а.с.25-32). Згідно копії картки прописки, [PERSON] (рос. [PERSON] ), [INFO] , була зареєстрована по [ADDRESS] , де була зареєстрована з 15.04.1991 по 07.10.1993р.р. з синами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.33-34). В с. Вербівському Васильківського району Дніпропетровської області у заявниці народилися дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.36-39). Згідно листа ГУ ДПС у Дніпропетровській області вих. № 64977/6/04-36-12-03-14 від 28.09.2023р (а.с.40-41), в 1997р. заявницею отриманий РНОКПП [NUMBER] . В 2005р.\~заявницею отримано\~у власність земельну ділянку, площею 4,447 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Письменської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області, про що 21.06.2005р. видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Крім того, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року). Верховний суд України листом від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснював, що у порядку ч. 2 ст. 315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13.11.1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно із ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту -це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України необхідно керуватися, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Так, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і названого Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» регламентовані випадки належності до громадянства України. Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або проживання в Україні за станом на 13.11.1991 року. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. У п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до ч.1ст. 8 Закону України «Про громадянство України`особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно доЗакону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Згідно із п. 10 Порядку для встановлення належності до громадянства України особа, яка станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13.11.1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні станом на 13.11.1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України станом на 24.08. 1991 року або на 13.11.1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника -громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або факт їх проживання в України станом на 13.11.1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала на території України (за наявності документів, що підтверджує зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13.11.1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні станом на 13.11.1991 року. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Враховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 616498св20), від 05.04.2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 6116116св20). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що надані заявницею докази є належними та допустимими, що безспірно підтверджують факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р., а тому вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення є доведеними.

Outcome: approved