Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Юридичного департаменту Одеської міської ради, про виправлення технічних помилок у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначив, що з 01.08.1998 по 07.09.2021 він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти у спільну сумісну власність подружжя придбано рухоме та нерухоме майно, зокрема 68/1000 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 228,5 кв.м., загальною площею 515,1 кв.м., що складають квартиру [ADDRESS] вказаного домоволодіння. На підставі\~договору купівлі\~ продажу\~від 27.07.2005,\~укладеного між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Одеського\~міського нотаріального\~округу Лічман\~І.\~М.\~27.07.2005\~за №\~ 9890, право власності на указану квартиру було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за [PERSON] 23.08.2005 за реєстровим номером майна 8556537. Договір купівлі-продажу квартири містить відомості про її реєстрацію Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у книзі 35 к. на сторінці 58 за номером запису № 3109 за тим самим реєстраційним номером об`єкта нерухомості 8556537. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 234047839 від 24.11.2020 він дізнався про технічну помилку, яку містить даний Реєстр щодо вказаної квартири. Зазначає, що Реєстр прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 8556537 у розділі «Відомості про право власності» крім запису про власника [PERSON] та підстав і часу виникнення у неї права власності на 68/1000 частин вказаного домоволодіння містить ще два записи, а саме: про державну реєстрацюї 05.03.2007 права спільної часткової власності на 33/1000 частки цього домоволодіння за [PERSON] та відповідно 22/1000 частки за [PERSON] , набутих ними на підставі іншого правочину, а саме договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І. М. 30.12.2006 та зареєстрованого в реєстрі за № 17079. При цьому, однією для усіх записів щодо вказаних власників об`єкту нерухомості за реєстраційним номером 8556537 визначена адреса нерухомості: [ADDRESS] . Вважає, що Реєстр прав власності на нерухоме майно за реєстрованим номером майна 8556537 в розділі «Відомості про об`єкт нерухомого майна» замість правильного зазначення у ньому адреси нерухомого майна, зареєстрованого за [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , містить помилковий технічний запис такої адреси: [ADDRESS] , що є неправильним ідентифікатором об`єкта нерухомого майна неправильною адресою квартири [ADDRESS] . Крім того указує, що в розділі Реєстру «Технічний опис майна» за реєстраційним номером нерухомого майна 8556537 містяться неправильні відомості щодо технічного опису квартири [ADDRESS] , а саме: замість правильних характеристик квартири [ADDRESS] 5 - кімнатна квартира, житлова площа 228,5 кв.м., загальна площа 515,1 кв.м., як то визначено договором купівлі-продажу та технічним паспортом, станом на 23.06.2005 даний Реєстр помилково містить запис 22/1000, 3-кімнатна квартира, житлова площа 3085,2 кв.м., загальна площа 7558,4 кв.м., що також є неправильним ідентифікатором об`єкта нерухомого майна, а саме неправильним технічним описом квартири [ADDRESS] . Також,\~у розділі Реєстру «Номер запису» замість правильного зазначення запису реєстрації прав власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] : запис № 3109 в книзі: 35 к. сторінка 58. міститься неправильний запис : № 109 в книзі: 33 доп. к-126. Вважає, що указані технічні помилки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо квартири [ADDRESS] виникли з вини КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», яке на час внесення у даний Реєстр запису про державну реєстрацію за [PERSON] прав власності на вказану квартиру здійснювало повноваження на державну реєстрацію прав власності у Реєстрі прав власності на нерухоме майно згідно із законодавством, що діяло на той час. З 19.02.2013\~КП «Одеське\~міське бюро\~технічної інвентаризації\~та реєстрації\~об`єктів нерухомості»\~на підставі\~рішення Одеської\~міської ради\~№ 2855-VII\~від 29.02.2013\~змінило назву\~на КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради». Указує, що з відповіді на адвокатський запит слідує, що КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради своєї вини у внесенні технічних помилок до Реєстру прав власності щодо спірної квартири не визнало та обмежилося зазначенням про те, що з 01.01.2013 воно не має доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим неможливо встановити та надати інформацію щодо зазначення одного реєстраційного номеру на різні об`єкти нерухомого майна та вказати правильні реєстрові номери окремо на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . На час подання позову Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером майна 8556537 продовжує містити неправильну ідентифікацію квартири [ADDRESS] , однак вже з виключенням з нього відомостей про інших власників. Зазначає, що допущені КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради технічні помилки у Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо адреси та технічних характеристик квартири [ADDRESS] , є перешкодою позивачу для реалізації його права як співвласника цієї квартири на здійснення її поділу з [PERSON] . Належними відповідачами у даній справі позивач вважає КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, з вини якого, на думку позивача, допущено технічні помилки у Реєстрі, а також [PERSON] , яка знаючи про такі помилки, навмисно, з метою створення перешкод для поділу квартири, не бажає подавати державному реєстратору заяву про виправлення вказаних технічних помилок щодо квартири. За наведених обставин позивач просить виправити технічну помилку, допущену КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради при внесенні ним 23.08.2005 на підставі нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М. договору купівлі-продажу від 27.07.2005 за реєстр. № 9890 запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером майна 8556537, яким неправильно визначені адреса та технічні характеристики квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , шляхом проведення Юридичним департаментом Одеської міської ради чи будь-яким іншим державним реєстратором речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності [PERSON] на 68/1000 частки домоволодіння за правильною адресою: [ADDRESS] , із зазначенням правильного опису цього нерухомого майна: 68/1000 ч.д., 5-кімнатна квартира, житлова площа 228,5 кв.м., загальна площа 515,1 кв.м., стояночне місце, місця загального користування в літ. «Б»; із зазначенням правильного номеру запису; 3109 книга 35 к., сторінка 58 та з проставленням в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відмітки про погашення запису про право спільної часткової власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Відзив від відповідачів на позовну заяву до суду не надходив. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.05.2023 у прийнятті заяви [PERSON] про зміну предмета позову відмовлено. У судовому засіданні представник позивача адвокат Марцюха В. В. позов просив задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідач [PERSON] адвокат Славінський В. А. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважав, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки за [PERSON] відповідно до договору зареєстровано право власності на 68/1000 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] і в окрему одиницю зазначений об`єкт не реєструвався. Також указував, що позивач, визначаючи [PERSON] відповідачем у даній справі не обґрунтував, яким чином вона, навіть у разі задоволення позову, зможе виконати рішення про виправлення помилок у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, ураховуючи відсутність у неї таких повноважень. Представника відповідача\~КП «Бюро\~технічної інвентаризації»\~Одеської міської\~ради \~Білоус Л.\~П.\~просила у\~задоволенні позову\~відмовити у\~зв`язку з\~його безпідставністю,\~зазначила,\~що технічних\~помилок Реєстр\~прав власності\~на нерухоме\~майно у\~реєстрації права\~власності [PERSON] \~на спірне\~нерухоме майно\~не містить,\~відповідна реєстрація\~була здійснена\~на підставі\~правовстановлюючого документа\~ договору\~купівлі-продажу\~та у\~відповідності з\~ним,\~а інформація\~відображається у\~Реєстрі відповідно\~до його\~програмного забезпечення.\~Зазначила,\~що відповідно\~до правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] набула право власності саме на частку у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] (68/1000), а не на окремо виділену квартиру, що і зазначено у Реєстрі. Однак позивач, шляхом пред`явлення даного позову фактично намагається оминути процедуру виділення частки у домоволодінні в окрему квартиру, що є недопустимим. Крім того указувала, що позивачем жодним чином не доведено порушення його прав, ним не обґрунтовано та не надано доказів, що він звертався до реєстратора та йому було повідомлено про наявність технічних помилок в Реєстрі і відповідно, відмовлено у вчиненні реєстраційних дій щодо спірного майна з цих підстав. Також зазначила, що на даний час КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, у зв`язку зі змінами в законодавстві, втратило можливість діяльності на ринку послуг з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, не має доступу до Реєстру, а відтак, навіть у разі задоволення позову, не зможе внести виправлення до Реєстру. Представник Юридичного департаменту Одеської міської ради Рижко К. В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Між [PERSON] та [PERSON] 01.08.1998 зареєстровано шлюб, який розірвано на підставі заочного рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2021, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00034740390 від 25.01.2022. З договору купівлі - продажу від 27.07.2005, укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М. та зареєстрованим в реєстрі за № 9890 слідує, що [PERSON] купила 68/1000 частин домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . У власність покупця переходять 68/1000 частин домоволодіння, житловою площею 228,5 кв.м.; загальною площею 515,1 кв., що складають квартиру [ADDRESS] . Вказана частина домоволодіння належить продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому 14.09.1999 за № 004087, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у книзі 35к. на стор. 58, номер запису 3109, реєстраційний номер 8556537. Позивачем до\~позовної заяви\~долучено копію технічного паспорту, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» 23.06.2005 на ім`я [PERSON] , відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.11.2020 щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 8556537, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.01.2022 щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 8556537. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, обтяжень такого права проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта. Статтею 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено порядок внесення відомостей до Державного реєстру прав. За результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. У разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку. Виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення. Cтаття 13 ЦПК України визначає принцип диспозитивності цивільного судочинства та встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначається у статті 16 ЦК України. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи-позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц. Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21). Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] у позовній заяві посилається на наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно технічних помилок на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером майна 8556537. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером майна 8556537 зареєстровано за [PERSON] . Ураховуючи,\~що позивач\~не є\~особою,\~відомості про\~речові права якої,\~як зазначає\~позивач,\~містять технічні\~помилки, суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав. При цьому, посилання позивача у позовній заяві на те, що наявність технічних помилок у Реєстрі створює йому перешкоди для здійснення поділу такого майна з [PERSON] , який він має намір здійснити в судовому порядку, не свідчить про порушення його прав. Позивачем не доведено наявності перешкод саме через указані ним технічні помилки у поділі цього майна як об`єкта спільної сумісної власності подружжя. Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19). Поряд з цим з аналізу указаних постанов слідує, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки обставин справи на предмет обґрунтованості позову. Отже, встановивши, що позивач не довів наявності у нього порушеного права (інтересу), у задоволенні позову слід відмовляти виключно з підстав відсутності порушення цивільних прав та законних інтересів позивача. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2023 року у cправі № 910/5958/20. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не доведено порушення його права (інтересу), у задоволенні позову слід відмовити з цієї підстави. При цьому суд вважає необґрунтованими доводи [PERSON] про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки обставини даної справи свідчать не про відсутність предмета спору, а про наявність підстав для відмови у задоволенні позову через відсутність порушення цивільних прав та законних інтересів позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору слід залишити за ним.

Outcome: dismissed