Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») звернувся з позовом до суду про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , заборгованість за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 23 657,65 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2087,61 грн та 3% річних - 818,01 грн, а також судовий збір 2684 грн. Мотивує свої вимоги тим, що послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Між ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та [PERSON] був укладений письмовий договір № 440540/67 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак відповідачі, які зареєстровані квартирі [ADDRESS] , своєчасно з листопада 2019 року не у повному обсязі вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, в результаті чого станом на 01.05.2023 утворилась заборгованість у розмірі 23 657,65 грн, яку просив суд стягнути в солідарному порядку, а також підставі положень статті 625 ЦК України - стягнути зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2023 року відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Копію вказаної ухвали та копію позовної заяви з доданими до неї документами, відповідачі отримали 24.07.2023. Позивач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримав 05.07.2023. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.07.2023 клопотання [PERSON] , [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залишено без задоволення. 07.08.2023 від відповідачів до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просять відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що неодноразово зверталися до позивача з проханням зробити перерахунок зазначених у платіжці сум через незгоду з її розміром. Вказують, що відповідно до п. 5 укладеного договору № 440540/67 «Тарифи на послуги»: з централізованого опалення без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії складає 35,67 грн за кв.м Розмір плати за надані послуги за відсутності приладів обліку визначається згідно з нормами споживання та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості діб надання цієї послуги в місяць. Позивач був обізнаний про відсутність у квартирі відповідачів приладів обліку, однак здійснював нарахування плати за надану послугу на підставі тарифу у розмірі 1341,53 грн за Гкал, який застосовується за наявності лічильника, що є порушенням умов укладеного договору та Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у зв`язку з чим вважають нарахування боргу до дня встановлення квартирного лічильника неправомірним. Вважають, що заборгованість у сумі 17 610 грн станом на 01.10.2021 має бути виключена із розрахунку як безпідставна. Стосовно розміру заборгованості з 01.10.2021 відповідачі зазначили, що своєчасно та у повному обсязі здійснювали оплату наданих послуг. Однак поступово у платіжках почали з`являтися незрозумілі суми з послуг, які позивач то вносив, то виключав або додавав нові, зокрема плату за функціонування системи двічі і за гарячу воду і за опалення (за наявності однієї системи). Крім того, позивач почав нараховувати плату за опалення місць загального користування, яка на підставі скарги споживачів була вилучена. З огляду на суперечливі дані, які вказував позивач у платіжках, вважають, що Товариством не надано доказів заборгованості з жовтня 2021 року та за 2022 і 2023 роки, яка перевищує сплачені ними суми за опалення. Також зазначили, що звертаючись до суду з позовом 19.06.2023, позивач просить стягнути заборгованість, що утворилася з листопада 2019 року, тобто за межами строку позовної давності, яку просять застосувати до заявлених вимог. Крім того, звертають увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 заборонено нарахування пені, штрафів, інфляційної складової та річних до припинення чи скасування воєнного стану в Україні. 07.08.2023 до суду надійшли письмові пояснення ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», у яких позивач вказує, що пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, строк позовної давності, на думку Товариства, не є пропущеним. Крім того, вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-ІХ заборонено нарахування стягнення неустойки (пені, штрафів) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, однак ця заборона не поширюється на застосування положень ст. 625 ЦК України. У відповіді на відзив від 16.08.2023 ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» викладено доводи щодо відсутності підстав для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин аналогічні письмовим поясненням від 07.08.2023. Крім того, зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави» від 28.07.2022 № 2468-ІХ внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 2468-ІХ) стосовно заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на територіях…, що розташовані в районі проведення бойових дій або перебувають у тимчасовій окупації… Розділ XIII Закону № 2468-ІХ доповнено пунктом 10-2 згідно із Законом України Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 № 2129-IX (із змінами, внесеними згідно із Законами № 2455-IX від 27.07.2022, № 2456-IX від 27.07.2022), відповідно до якого зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень, зокрема про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій. При цьому, як стверджує позивач, вищевказаним нормативним актами не обмежуються права теплопостачальних організацій (виконавців послуг) чи інших підприємств, що надають споживачам житлово-комунальні послуги, стягувати заборгованість за спожиті послуги, яка утворилась до моменту введення у дію військового стану. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням. Таким чином, заборгованість за надані послуги виникла у відповідачів до введення у дію воєнного стану, і відсутність договору про надання послуг не може бути підставою для звільнення від їх оплати. Розмір суми для оплати за надані послуги розрахований, виходячи із встановлених постановами Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тарифів. 28.08.2023 до суду надійшли заперечення відповідачів, аналогічні викладеним доводам у відзиві на позовну заяву, а також посилалися на те, що часткова сплата комунальних послуг не є підставою для переривання строку позовної давності і не можу розглядатися як підстава для визнання боргу. Також за твердженнями відповідачів, позивач не довів до відома суду, що платежі, які зазначаються у його розрахунку суми боргу з грудня 2019 року по травень 2021 року - це кошти, які надходили від Центру соціального захисту населення. Інших заяв по суті спору не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі з 27.09.2006 є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.17) та є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем за даною адресою. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-VІ (діяв до 01.05.2019) договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання). Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У газеті Хрещатик (№103(4503)) 23.07.2014 позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№111(4511)). Оскільки, згідно з частиною 2 статті 641 ЦК України, реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її приєднання (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Законом України № 2189-VІІІ від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі - Правила № 830) та Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 (далі - Правила № 1182) визначено порядок укладання індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст. ст. 13 та 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільно правові права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір про надання комунальних послуг укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку. Частиною 5 статті 13 вище вказаного закону передбачено, що відмова від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладення договору з виконавцем не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Пунктом 13 Правил № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. Якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали договір з виконавцем то фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплати рахунку за надані послуги, факт отримання послуг. Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачами та позивачем не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуального типового договору послуг до ТОВ «Євро-Реконструкція» відповідачами також не надавалась. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, а також не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо вони фактично користуються ними зі згоди постачальника послуг. Судом встановлено, що 12.08.2019 між ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та [PERSON] укладено договір № 440540/67 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води за адресою: квартира [ADDRESS] , а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (а.с.12-13). Пунктом 2 договору визначено, що суб`єктом користування послугами є 2 особи, опалювальна площа квартири становить 56,8 кв.м. Квартира обладнана лічильником: ГВС № 4219391 (дата останньої повірки 17.08.2004). За змістом пункту 5 договору тарифи, починаючи з 01.06.2017, на послуги з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 341,53 грн за гігакалорію; без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 35,67 грн. за кв.м.; з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильника до системи гарячого постачання - 80,28 грн. за куб. м, за умови відсутності рушникосушильника - 74, 22 за куб. м. Відповідно до пункту 9 вказаного договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 01.07.2014 є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відповідно до ст.ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Споживач сплачує виконавцю плату за надану послугу з постачання теплової енергії, визначену відповідно до Правил № 830 та Методики розподілу, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання, а також плату за абонентське обслуговування, визначену виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України. Розподіл між споживачами обсягів спожитих у будинку послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, здійснюється виконавцем згідно Методики розподілу, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця... Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Рахунки надаються споживачу на безоплатній основі. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 31.03.2015 № 1171, з урахуванням змін, внесених Постановою НКРЕКП від 09.11.2017 № 1392, було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню такими суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, зокрема: ТОВ «Євро - реконструкція» зі структурою, наведеною в додатку 83 до цієї постанови з централізованого опалення: - для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1181,86 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 898,54 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової - 283,32 грн/Гкал); - для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 31,42 грн за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 23,89 грн за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової - 7,53 грн за 1 кв. м); В подальшому, Постановою НКРЕКП від 18.10.2018 № 1227 було внесено зміни до тарифів, на послуги, які надаються ТОВ «Євро - реконструкція», зокрема, з централізованого опалення: - для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1225,19 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 917,83 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової - 307,36 грн/Гкал); - для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 32,58 грн за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 24,41 грн за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової - 8,17 грн за 1 кв.м). Постановою НКРЕКП від 11.12.2018 № 1823 було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення, що надаються населнню ТОВ «Євро-реконструкція», яке є виконавцем цих послуг: - для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1341,53 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 1011,76 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової - 329,77 грн/Гкал); - для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 35,67 грн за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 26,90 грн за 1 кв.м; решта витрат, крім паливної складової - 8,77 грн за 1 кв.м). Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 17.11.2016 «Про порядок здійснення нарахувань вартості послуг з опалення» роз`яснено, що нарахування вартості послуг з опалення здійснюється у наступному порядку: -у разі відсутності у квартирі та в будинку лічильника тепла, а також його несправності, плата справляється згідно з нормативами споживання (з розрахунку за 1 кв. метр опалюваної площі квартири) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим; -у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири; -у разі встановлення квартирних засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями та з урахуванням витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках. Зі змісту розрахунку суми боргу, долученого позивачем, вбачається, що при розрахунку заборгованості, ним застосовано тарифи для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії. Заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії згідно з розрахунком становить в розмірі 23 657 грн 65 коп, інфляційна складова боргу у розмірі 2087,61 грн та 3% річних - 818,01 грн (а.с.9-10). Заперечуючи проти вимог позивача, відповідачі посилаються на відсутність належних доказів існування заборгованості з оплати наданих позивачем комунальних послуг, оскільки позивач був обізнаний про відсутність у квартирі відповідачів приладів обліку, однак здійснював нарахування плати за надану послугу на підставі тарифу у розмірі 1341,53 грн за Гкал, який застосовується за наявності лічильника, що є порушенням умов укладеного договору та Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у зв`язку з чим вважають нарахування боргу до дня встановлення квартирного лічильника неправомірним. Вважають, що заборгованість у сумі 17 610 грн станом на 01.10.2021 має бути виключена із розрахунку як безпідставна. До відзиву відповідачами було додано акт, складений представником виконавця послуг ТОВ «Євро - реконструкція», про опломбування засобу обліку від 07.10.2021. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивач не подав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів та розрахунків, оскільки зі змісту долучених позивачем до позовної заяви документів, неможливо перевірити правильність нарахування заборгованості за централізоване опалення, враховуючи встановлений 07.10.2021 у квартирі відповідачів засіб обліку. Зокрема, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності/відсутності встановлених загальнобудинкового або квартирного лічильника тепла до зазначеної дати, незважаючи на те, що порядок нарахування заборгованості за послуги опалення відрізняється в залежності від таких обставин. З долученого позивачем розрахунку вбачається, що ним розраховано борг позивачки шляхом множення спожитої теплової енергії на тариф. Проте за відсутності показань будинкового засобу обліку теплової енергії (у випадку, якщо він встановлений) або показань квартирного засобу обліку теплової енергії (у випадку, якщо він встановлений), суд позбавлений можливості перевірити правильність такого розрахунку. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Такі тези викладено та застосовано, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 275/732/17 (провадження № 61-15117св21). При цьому, суд враховує, що як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Таким чином, оскільки позивачем у даній справі не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, суд не вбачається правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed