Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (далі-позивач) звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Банк) , про захист прав споживачів та стягнення коштів та з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог просив суд, стягнути на його користь безпідставно списані кошти з банківського рахунку у розмірі 17 776, 12 грн. та 5 000,00 грн. витрат понесених на підготовку даного позову. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.07.2010 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено Договір про надання банківських послуг № б/н (далі - Договір), який складається з заяви, пам`ятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг (далі - Умови і правила) а також Позивач отримав лімітовану кредитну карту банку. Починаючи з 14.07.2010р. по даний час позивач користується згідно Договору кредитною картою з встановленим лімітом по якій регулярно відбувається рух коштів. Відповідно до п. 2.1.1.2.9. Умов і правил Сторони узгодили пільговий період тривалістю до 25 числа місяця наступного за місяцем у якому було здійснено трати (виникла заборгованість). За користування коштами протягом Пільгового періоду клієнт сплачує банку ставку у розмірі 0,00001% річних від суми витрат за рахунок коштів кредиту. Згідно п. 2.1.1.2.10. Умов і правил за користування кредитними коштами після закінчення пільгового періоду клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку 3,5% в місяць згідно діючого тарифу. За зняття чи перерахування кредитних коштів банком також стягується одноразова комісія в момент перерахування чи зняття коштів. Так починаючи з 01.01.2017р. по 27.05.2019 року Позивач користувався кредитними коштами, регулярно відбувався рух коштів по картковому рахунку, проте як встановлено розрахунками Відповідач безпідставно, в порушення вище вказаних умов Договору та Умов і правил під час дії пільгового періоду нараховував та списував з рахунку Позивача 3,5 % річних з суми заборгованості, на яку поширювався пільговий період. Так на приклад (див. розрахунки) в лютому 2018р. кредитний ліміт становив 23000 грн. Пільговий період охоплює 2 місяці (січень 2018о. та лютий 2018р.). В січні використано кредитних коштів 4885грн. + в лютому 6324 гри. = .209 грн. отже, в лютому 2018р. 3,5 % не мали нараховуватись на 11209 грн. зв`язку з пільговим періодом. Кредитний ліміт по карті (заборгованість) становив 23000 грн. Отже, сума на яку нараховується 3,5% тобто поза пільговим періодом = 23000 - 11209= 11791 грн. 11791 х 3,5% / 100 = 412 грн. - 3,5 % що підлягав стягненню по заборгованості пільговий період по якій минув. Проте Відповідачем в лютому 2018р. списано з рахунку Позивача 787 грн. тобто на 375 грн. більше. Як вбачається з розрахунку на протязі спірного періоду Відповідачем безпідставно та протиправно списано з Позивача 7291 грн. Також Відповідач на протязі спірного періоду на вказані безпідставно протиправно списані кошти продовжував нараховувати 3,5 % що місячно та безпідставно, незаконно списав ці кошти з рахунку Позивача у розмірі 2759грн. Вказує, що відповідач порушивши умови Договору безпідставно, незаконно та протиправно списав з рахунку Позивача 10050 грн. (7291грн. відсотків протягом пільгового періоду та 2759грн. відсотків нарахованих на вказану суму). Оскільки порушення прав позивача банком продовжувалось протягом серпня- листопада 2019 року внаслідок чого відповідач продовжував незаконно з порушенням умов кредитного договору списувати кошти з рахунку позивача просив суд стягнути з відповідача на свою користь кошти у розмірі 17 776,12 грн. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON] від 14.06.2019 відкрито провадження у цивільній справі № 757/27832/19-ц, за правилами загального позовного провадження. 02.09.2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. 23.07.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого остання вважає позов необґрунтованим та безпідставним, а наведені у ньому відомості та докази такими, що належним чином не підтвердженні та недоведені. Вказала, що мотивуючи свої доводи позивач у позові наводить приклад нарахування Банком відсотків в лютому 2018 року та чомусь вказує, що пільговий період охоплює 2 місяці, що є недостовірним та не відповідаючим ані дійсним обставинам, ані умовам кредитування. Нарахування відсотків у розмірі 3,5 % здійснювалося Банком відповідно до умов кредитування та лише на ті суми грошових коштів, які були використанні позивачем та не були сплачені ним до 25-го числа місяця, наступного за місяцем,у якому було здійснено трати за рахунок кредиту. 06.12.2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 16.11.2021 року відповідно до розпорядження № 445 від 16.11.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку з смертю судді [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколову О.М. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2021 року цивільну справу № 757/27832/19-ц - прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М. та призначено підготовче судове засідання. 22.02.2022 року на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2023 року до спільного розгляду було прийнято заяви позивача про збільшення позовних вимог, від 02.09.2019 р., 06.12.2019 р., 22.02.2022 р. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, крім того, позивачу направлялися смс повідомлення. З рішень Європейського суду вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Крім того, в матеріалах справи міститься заява від позивача про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини та приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.634 Цивільного кодексу України Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Клієнт приєднується до цих Умов та Правил (далі - Умови або Договір). Паспорт споживчого кредиту та Тарифи Банку (далі - Тарифи) є невід`ємною частиною цього Договору. Матеріалами справи встановлено, що 14.07.2010 року між позивачем та відповідачем у даній справі, було укладено Кредитний договір, відповідно до якого позивач отримав в ПАТ КБ ПРИВАТБАНК кредитну карту "Універсальна", 30 днів пільгового періоду" з базовою відсотковою ставкою в місяць 3.0%. тобто 36% річних, про що зазначено в Довідці про умови кредитування від 14.07.2010 року, яка є складовою частиною Кредитного договору від 14.07.2010 року, та яка була власноруч підписана Позивача з проставленням відповідної дати на цьому документі. Також, у Довідці про умови кредитування з використання кредитки "Універсальна" за кредитним договором, укладеним [PERSON] , зазначено та встановлено, що термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Нарахування відсотків на грошові кошти (кредитні кошти), якими користується Позичальник, здійснюється кожного календарного дня. Відповідно до Умов та правил банківських послуг, які є невід`ємною частиною Кредитного договору та публічною офертою, яка розміщена на офіційному сайті ПРИВАТБАНК за посиланням - https://privatbank.ua/terms встановлено: п. 2.1.1.2.9. Сторони узгодили, що при користуванні кредитом Банк встановлює Пільговий період. Пільговий період кредитування - встановлений Банком період з моменту виникнення заборгованості за кредитом, протягом якого відсотки за користування кредитом нараховуються за пільговою ставкою. За користування кредитом протягом Пільгового періоду Клієнт сплачує Банку фіксовану процентну ставку в розмірі 0,00001% річних від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Тривалість Пільгового періоду - до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту. п. 2.1.1.2.10. За користування кредитом (за виключенням Пільгового періоду) Клієнт сплачує Банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Розмір відсотків залежить від виду картки та зазначений у Тарифах Банку та Паспорті споживчого кредиту. п. 2.1.1.6.4. Зміна розміру процентної ставки є погодженою Клієнтом за принципом мовчазної згоди, якщо до дати, зазначеної у повідомленні Банку, Клієнт письмово не повідомить Банк про свою незгоду. п. 2.1.1.6.5. В разі незгоди Клієнта зі зміною розміру процентної ставки, Клієнт зобов`язаний письмово повідомити Банк про свою незгоду протягом 10 днів з моменту отримання повідомлення, направленого Банком в порядку п.2.1.1.6.3. Договору, однак, не пізніше дати, яка зазначена в повідомленні Банку. Клієнт здійснює погашення кредиту та процентів в порядку, передбаченому п. 2.1.1.3.1. Договору. Після виконання Клієнтом зобов`язань за Договором в повному обсязі Договір вважається припиненим. Отже, нарахування відсотків у розмірі 3,5% здійснювалося Банком відповідно до умов кредитування та лише на ті суми грошових коштів, які були використані Позивачем та не були сплачені ним до 25-го числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту. Таким чином, Банк здійснював нарахування відсотків за кредитним лімітом коректно, законного та обґрунтовано. Підстав для будь-якого перерахунку - відсутні, як і відсутні підстави для задоволення позовних вимог, які не містять доводів та доказів необґрунтованості дій відповідача. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи предмет та підстави позову, заявлені вимоги, а також те, що в даному випадку позивач не довів обставин та підстав, за яких суд може задовольнити позовні вимоги слід дійти висновку про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог . Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed