Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

07.03.2023 року позивачка звернулася до Малиновського районного суду м Одеси з вищезазначеним позовом, у якому просила суд: скасувати заборону (архівний запис), яка зареєстрована 06.11.2008року за №8158029 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора у Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, на підставі повідомлення №792 від 08.07.2000 р. Сьомої одеської державної нотаріальної контори на квартиру за адресою: [ADDRESS] , власниками якої вказано [PERSON] та [PERSON] та встановити порядок виконання рішення суду, за яким в разі набрання ним чинності, воно стане підставою для скасування заборони (архівний запис). Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 07.03.2023 справа розподілена для подальшого розгляду судді Леонову О.С. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2023 року у вищевказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання. Відповідно до Наказу №1-в/тр/с від 18.01.2024 року суддя Леонов О.С. перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначити призначений повторний автоматизований розподіл даної судової справи. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2024 року прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче провадження. 30.04.2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання без її особистої участі, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2\~ст. 191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів справи, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилася спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Ця квартира належала померлій згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2007 р., справа №2-6932/2007, яке набрало законної сили 20.12.2007 р. Право власності було зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.04.2008 р. Згідно заповіту, посвідченого 22.04.2008 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Рубінчик Л.О., за реєстровим № 1-770, [PERSON] заповіла позивачці все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом - немає. Судом встановлено, що за оформленням спадкових прав позивачка звернулася до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса, заведено спадкову справу. В ході вивчення документів нотаріус з?ясував, що щодо спадкової квартири застосовано обтяження у вигляді заборони, яка є перешкодою для отримання позивачкою правовстановлюючого документа на спадщину. Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , від 01.03.2023 року №324362013 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна на підставі повідомлення №792 від 08.07.2000 р. Сьомої Одеської державної нотаріальної контори 28.03.2008 року, зареєстровано обтяження у вигляді заборони (архівний запис). Реєстраційний номер обтяження: 8158029. Обтяження зареєстровано 06.11.2008 року, реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора. Власниками обтяженого майна було вказано [PERSON] та [PERSON] . Зазначено наступні додаткові дані: архівний номер: 20833180DESSA1, Архівна дата: 11.07.2000, Дата виникнення: 11.07.2000, № реєстру: 812-2000, внутр. №5001162C28F1512E4B27. Обставини накладення заборони щодо спадкової квартири вбачаються зі змісту згаданого вище рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2007 р., справа №2-6932/2007. Так, рішенням суду встановлено, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.01.2006 р. було затверджено мирову угоду у справі за позовом [PERSON] про визнання квартири за адресою: [ADDRESS] спільною власністю подружжя та про визнання недійсним договору довічного утримання від 06.07.2000 р. З вказаного слідує, що заборона за реєстраційним номером обтяження: 8158029, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована у зв`язку з укладенням договору довічного утримання від 06.07.2000 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що після визнання вказаного договору недійсним, обтяження залишилось не знятим, що завадило [PERSON] стати власником квартири за адресою: [ADDRESS] , за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2007 р., справа №2-6932/2007 та зареєструвати своє право власності. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою та другою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно із частиною першою\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша\~статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат», накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. №31/5, зареєстрованим в Мін?юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об?єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об?єкти нерухомого майна. Згідно п.5.1 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору. Згідно матеріалів справи, договір довічного утримання від 06.07.2000 р., що укладений між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] , за рішенням суду визнано недійсним. Судом встановлено, що позивачка не зверталась до нотаріуса із заявою про скасування заборони за реєстраційним номером обтяження: 8158029, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи, також, відсутні відмова нотаріуса у скасуванні заборони за реєстраційним номером обтяження: 8158029, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що такий позов до суду із заявленою вимогою про скасування заборони є передчасним, та відмовляє у його задоволенні. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: dismissed