Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , про поділ майна та припинення спільної часткової власності. В позовній заяві просить суд: -Здійснити поділ житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] ; -Припинити 3/10 спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] ; -Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку лі. А1 із верандою літ. а2 загальною площею 36,6 кв.м., житловою 12,1 кв.м, гараж літ. Б1, погріб під літ. Б1, вхід у погріб літ. б2, вбиральня літ. В1, споруди №1,2,І. Свої вимоги мотивує тим, що 03 квітня 1990 року [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Дніпропетровської райдержнотконтори, зареєстроване в реєстрі за № 2/478. Відповідно до свідоцтва, до [PERSON] у власність перейшло 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] яка була на той час співвласницею 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , в 2006 році звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розділ домоволодіння в натурі та визначення часток. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2006 року по цивільній справі №2-2161/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ домоволодіння в натурі та визначення часток встановлено, що [PERSON] була власницею 1/2 частини домоволодіння на підставі договору дарування від 30.10.1993 р. У 1995 році [PERSON] було видано державний акт про право власності на присадибну ділянку й в 1990 році рішенням № 54 від 21.07.1999 року Волоської сільської Ради Дніпропетровського району їй було дозволено будівництво прибудови. Без затвердженого проекту, тобто самовільно на особисті кошти [PERSON] побудувала житлову прибудову А-1 вартістю 18\~769,00 грн., прибудову а-1 вартістю 5486,00 грн., колодязь К-1 вартістю 406,00 грн., огорожу вартістю 171,00 грн., на загальну суму 24832,00 грн., згідно технічного паспорту, виданого Дніпропетровським районним БТІ. Також за домовленістю із позивачем [PERSON] в користування перейшла літня кухня Б вартістю 2756,00 грн. [PERSON] ж в користування залишилася вся інша частина домоволодіння, загальною інвентаризаційною вартістю 11977,00 грн. Тобто, в користуванні [PERSON] залишилися старий будинок - літ. А, гараж - літ. И, погріб із виходом - літ. Е, колодязь - літ. К. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2006 року по цивільній справі №>2-2161/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ домоволодіння в натурі та визначення часток вирішено, що в домоволодінні [ADDRESS] частка [PERSON] становить 3/10 частин, частка [PERSON] становить 7/10 частини домоволодіння. Визнано за [PERSON] право власності на прибудову А-1, прибудову а-1, літню кухню Б, колодязь К-1, огорожу №1 в домоволодінні за [ADDRESS] . Виділено [PERSON] та визнано за ним право власності на житловий будинок А, гараж И, льох - С, вхід у льох - Е, колодязь К. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2007 року було уточнено вказане рішення та внесено виправлення, а саме встановлено, що в домоволодінні [ADDRESS] та області частка [PERSON] становить 7/10 частин, частка [PERSON] становить 3/10 частини домоволодіння. Визнано за [PERSON] право власності на прибудову А-1, прибудову а-1, літню кухню Б, колодязь К-1, огорожу №1 в домоволодіння за [ADDRESS] , що складає 7/10 частин домоволодіння. Виділено [PERSON] та визнано за ним право власності на житловий будинок А, гараж И, льох - С, вхід у льох - Е, колодязь К, що складає 3/10 частини домоволодіння. В 2007 році, [PERSON] продала 7/10 частин домоволодіння за [ADDRESS] [PERSON] (договір купівлі- продажу, ВЕК №«014638 р.№906, від 25.04.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Чаладзе Г.О.). Зазначена інформація підтверджується деталізованою Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №341166680 від 01.08.23 року. 24.02.2021 року на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2006 року, ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2007 року, свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Дніпропетровської райдержнотконтори, зареєстроване в реєстрі за №2/478, була здійснена державна реєстрація права власності присудженої мені 3/10 частини нерухомого майна, а саме: житловий будинок - літ. А, гараж - літ. И, колодязь - літ. К, льох - літ. С, вхід у льох - літ. Е. В подальшому, з метою поділу домоволодіння [ADDRESS] та припинення спільної часткової власності [PERSON] було проведено низку дій, необхідних для здійснення державної реєстрації в цілому нерухомого майна виділеного [PERSON] в натурі на підставі вищезазначених судових рішень. 15.02.2023 року, рішенням виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області змінено адресу належних [PERSON] на праві приватної власності 3/10 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , які складаються з: житловий будинок - літ. А, гараж - літ. И, колодязь - літ. К, льох - літ. С, вхід у льох - літ. Е, на адресу: [ADDRESS] . Інженером з інвентаризації нерухомого майна, [PERSON] (серія та номер кваліфікаційного сертифіката АЕ №002825), було проведено інвентаризацію домоволодіння [ADDRESS] . Виготовлено технічний паспорт. При обстеженні встановлено, що відбулася зміна літерації та зміна призначення будівель, що згідно "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна", затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001р. №127, (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.05.2018р. №186), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.12.2018р. за № 1442/32894 окремі частини будинків та прибудови до них літеруються відповідними літерами з цифровим позначенням: основна частина будинку та житлові прибудови (кімнати) - великими літерами з відповідним цифровим позначенням; прибудови допоміжного призначення до будинку та прибудови до допоміжних (господарських) будівель - малими літерами з відповідним цифровим позначенням, при цьому цифрове позначення не повторюється, тобто кожен А1, А2 - основна частина, житлова прибудова; "аЗ", "а4", "а5","а6" - тамбури, веранди; сходи, ґанки тощо; "В1", ТІ".... - господарські будівлі (сарай, гараж, літня кухня тощо) не є самочинним та не підлягає узаконенню. Тому на теперішній час слід рахувати житловий будинок літ. А1 (колишня літ. А), веранда літ. а2 (колишня літ. а-1), гараж літ. Б1 (колишня літ. И), погріб літ. під Б1 (колишня льох літ. С), вхід у погріб літ. 62 (колишня вхід у льох літ. Е), вбиральня літ. ВІ (колишня літ. Г), та споруди № 1, 2 (колишня літ. К), І. По житловому будинку літ. А1 загальна площа складає 36,6 кв.м., житлова - 12,1 кв.м. 22.03.2023 року зроблено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Відповідно до якого 3/10 частки домоволодіння які належать [PERSON] на праві власності та складаються з: житловий будинок літ. А1 із верандою літ. а2 - загальною площею 36,6 кв.м. житловою 12,1 кв.м., гараж літ. Б1, погріб під літ. Б1, вхід у погріб літ. 62, вбиральня літ. В1, споруди № 1,2,1, за технічними показниками є відокремленим домоволодінням, має окремий вихід і може бути поділено. Для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, утворене у результаті поділу іншого нерухомого майна чи виділу в натурі частки з іншого нерухомого майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки, також подається договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду. З метою уникнення судових спорів та зайвих витрат, рекомендованим повідомленням через засоби поштового зв`язку на адресу [PERSON] , позивачем було направлено лист-пропозицію, яким було запропоновано укласти договір про поділ майна та припинення спільної часткової власності із зазначенням строку для надання відповіді на лист. Оскільки відправлений лист-пропозицію проігноровано, задля захисту своїх майнових прав та законних інтересів, а також з метою отримання можливості провести державну реєстрацію належного [PERSON] нерухомого майна, позивач вирішив звернутись до суду. У судове засідання сторони не з`явились. Про час та місце були належним чином повідомленні. Представник позивача [PERSON] адвокат Мажара Н.І. в судове засідання не з`вилась. Надала до суду заяву в якій просить суд розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Проти заочного рішення не заперечує. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що03 квітня 1990 року [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Дніпропетровської райдержнотконтори, зареєстроване в реєстрі за № 2/478. Відповідно до свідоцтва, до [PERSON] у власність перейшло 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] яка була на той час співвласницею 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , в 2006 році звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розділ домоволодіння в натурі та визначення часток. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2006 року по цивільній справі №2-2161/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ домоволодіння в натурі та визначення часток встановлено, що [PERSON] була власницею 1/2 частини домоволодіння на підставі договору дарування від 30.10.1993 р. У 1995 році [PERSON] було видано державний акт про право власності на присадибну ділянку й в 1990 році рішенням № 54 від 21.07.1999 року Волоської сільської Ради Дніпропетровського району їй було дозволено будівництво прибудови. Без затвердженого проекту, тобто самовільно на особисті кошти [PERSON] побудувала житлову прибудову А-1 вартістю 18\~769,00 грн., прибудову а-1 вартістю 5486,00 грн., колодязь К-1 вартістю 406,00 грн., огорожу вартістю 171,00 грн., на загальну суму 24832,00 грн., згідно технічного паспорту, виданого Дніпропетровським районним БТІ. Також за домовленістю із позивачем [PERSON] в користування перейшла літня кухня Б вартістю 2756,00 грн. [PERSON] ж в користування залишилася вся інша частина домоволодіння, загальною інвентаризаційною вартістю 11977,00 грн. Тобто, в користуванні [PERSON] залишилися старий будинок - літ. А, гараж - літ. И, погріб із виходом - літ. Е, колодязь - літ. К. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2006 року по цивільній справі №>2-2161/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ домоволодіння в натурі та визначення часток вирішено, що в домоволодінні [ADDRESS] частка [PERSON] становить 3/10 частин, частка [PERSON] становить 7/10 частини домоволодіння. Визнано за [PERSON] право власності на прибудову А-1, прибудову а-1, літню кухню Б, колодязь К-1, огорожу №1 в домоволодінні за [ADDRESS] . Виділено [PERSON] та визнано за ним право власності на житловий будинок А, гараж И, льох - С, вхід у льох - Е, колодязь К. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2007 року було уточнено вказане рішення та внесено виправлення, а саме встановлено, що в домоволодінні [ADDRESS] та області частка [PERSON] становить 7/10 частин, частка [PERSON] становить 3/10 частини домоволодіння. Визнано за [PERSON] право власності на прибудову А-1, прибудову а-1, літню кухню Б, колодязь К-1, огорожу №1 в домоволодіння за [ADDRESS] , що складає 7/10 частин домоволодіння. Виділено [PERSON] та визнано за ним право власності на житловий будинок А, гараж И, льох - С, вхід у льох - Е, колодязь К, що складає 3/10 частини домоволодіння. В 2007 році, [PERSON] продала 7/10 частин домоволодіння за [ADDRESS] [PERSON] (договір купівлі- продажу, ВЕК №«014638 р.№906, від 25.04.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Чаладзе Г.О.). Зазначена інформація підтверджується деталізованою Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №341166680 від 01.08.23 року. 24.02.2021 року на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2006 року, ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2007 року, свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Дніпропетровської райдержнотконтори, зареєстроване в реєстрі за №2/478, була здійснена державна реєстрація права власності присудженої мені 3/10 частини нерухомого майна, а саме: житловий будинок - літ. А, гараж - літ. И, колодязь - літ. К, льох - літ. С, вхід у льох - літ. Е. В подальшому, з метою поділу домоволодіння [ADDRESS] та припинення спільної часткової власності [PERSON] було проведено низку дій, необхідних для здійснення державної реєстрації в цілому нерухомого майна виділеного [PERSON] в натурі на підставі вищезазначених судових рішень. 15.02.2023 року, рішенням виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області змінено адресу належних [PERSON] на праві приватної власності 3/10 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , які складаються з: житловий будинок - літ. А, гараж - літ. И, колодязь - літ. К, льох - літ. С, вхід у льох - літ. Е, на адресу: [ADDRESS] . Інженером з інвентаризації нерухомого майна, [PERSON] (серія та номер кваліфікаційного сертифіката АЕ №002825), було проведено інвентаризацію домоволодіння [ADDRESS] . Виготовлено технічний паспорт. При обстеженні встановлено, що відбулася зміна літерації та зміна призначення будівель, що згідно "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна", затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001р. №127, (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.05.2018р. №186), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.12.2018р. за № 1442/32894 окремі частини будинків та прибудови до них літеруються відповідними літерами з цифровим позначенням: основна частина будинку та житлові прибудови (кімнати) - великими літерами з відповідним цифровим позначенням; прибудови допоміжного призначення до будинку та прибудови до допоміжних (господарських) будівель - малими літерами з відповідним цифровим позначенням, при цьому цифрове позначення не повторюється, тобто кожен А1, А2 - основна частина, житлова прибудова; "аЗ", "а4", "а5","а6" - тамбури, веранди; сходи, ґанки тощо; "В1", ТІ".... - господарські будівлі (сарай, гараж, літня кухня тощо) не є самочинним та не підлягає узаконенню. Тому на теперішній час слід рахувати житловий будинок літ. А1 (колишня літ. А), веранда літ. а2 (колишня літ. а-1), гараж літ. Б1 (колишня літ. И), погріб літ. під Б1 (колишня льох літ. С), вхід у погріб літ. 62 (колишня вхід у льох літ. Е), вбиральня літ. ВІ (колишня літ. Г), та споруди № 1, 2 (колишня літ. К), І. По житловому будинку літ. А1 загальна площа складає 36,6 кв.м., житлова - 12,1 кв.м. 22.03.2023 року зроблено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Відповідно до якого 3/10 частки домоволодіння які належать [PERSON] на праві власності та складаються з: житловий будинок літ. А1 із верандою літ. а2 - загальною площею 36,6 кв.м. житловою 12,1 кв.м., гараж літ. Б1, погріб під літ. Б1, вхід у погріб літ. 62, вбиральня літ. В1, споруди № 1,2,1, за технічними показниками є відокремленим домоволодінням, має окремий вихід і може бути поділено. Для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, утворене у результаті поділу іншого нерухомого майна чи виділу в натурі частки з іншого нерухомого майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки, також подається договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду. З метою уникнення судових спорів та зайвих витрат, рекомендованим повідомленням через засоби поштового зв`язку на адресу [PERSON] , позивачем було направлено лист-пропозицію, яким було запропоновано укласти договір про поділ майна та припинення спільної часткової власності із зазначенням строку для надання відповіді на лист. Оскільки відправлений лист-пропозицію проігноровано, задля захисту своїх майнових прав та законних інтересів, а також з метою отримання можливості провести державну реєстрацію належного [PERSON] нерухомого майна, позивач вирішив звернутись до суду. Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Як зазначено п. 54 постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, утворене у результаті поділу, виділу частки або об`єднання, подається документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу, виділу частки або об`єднання, крім випадків, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням. Державка реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене у результаті поділу, виділу частки або об`єднання, у випадку втрати, пошкодження чи псування документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або об`єднання, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). Для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, утворене у результаті поділу іншого нерухомого майна чи виділу в натурі частки з іншого нерухомого майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки, також подається договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення сулу. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене у результаті поділу іншого нерухомого майна, проводиться одночасно щодо всіх об`єктів, утворених у результаті поділу, крім випадку, коли в результаті такого поділу хоча б на один із об`єктів, утворених у результаті поділу, змінюється власник нерухомого майна, у тому числі припиняється право спільної власності. Із наведеного вбачається, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене у результаті поділу іншого нерухомого майна чи виділу в натурі частки з іншого нерухомого майна, що перебуває у спільній власності проводиться з долученням певних документів, зокрема, договору про поділ спільного майна або ж відповідного рішення суду. Презюмується, що існує два шляхи отримання необхідного документу для проведення державної реєстрації. Перший - шляхом укладення договору, другий - шляхом звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правовий режим спільної часткової власності визначається Главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ст. 316 ЦК України та за змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності це право особи на майно, яке він здійснює відповідно до закону, по своїй волі і незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності складається із володіння, користування і розпорядження. Володіння майном має на увазі юридично закріплену можливість фактично володіти майном, впливати на нього у будь-який момент, здійснювати відносно такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, отримувати з цього користь, вигоду. Розпорядження майном це можливість власника встановлювати, змінювати, припиняти юридичне існування майна. Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України). Відсутність державної реєстрації належного [PERSON] майна позбавляє його права в повній мірі володіти та розпоряджатися ним. Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі №501/2148/17 Суд зазначив, що у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved