Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

позивачем заявлені вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем 22.08.1987, з посиланням на те, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.09.2023 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 19.10.2023 за клопотанням позивача та відповідача, сторонам надано строк для примирення тривалістю шість місяців. 19.04.2024 ухвалою суду провадження у справі поновлено, розгляд спарви призначено на 14.05.2024. 14.05.2024 позивач в судове засідання не з`явилася, в заяві від 14.05.2024 позовні вимоги підтримала, зазначила, що примирення не відбулося, просила справу розглядати за її відсутності та розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.08.1987, вбачається, що сторони 22.08.1987 зареєстрували шлюб, запис №454 (а.с.4). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з указаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу, що визначено ч.3 ст.105 СК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У свою чергу відповідно до ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема, щодо фактичного припинення шлюбних відносин і станом на час його розгляду справи судом останні не відновились та позиція відповідача, яка просила шлюб розірвати. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторонам надавався строк для примирення, після спливу якого будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї вони не висловили. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам додаткового строку на примирення. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст.105, 110, 112 СК України, та на які вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Outcome: approved