Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

15 вересня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради [PERSON] , про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів на утримання дитини з батька та стягнення аліментів на утримання дитини з матері, в якому просив: - визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; - припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] ; - відкликати з виконання виконавчий лист № 185/7956/20 від 01 лютого 2021 року; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року, залишеною в силі постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.11.2023, вказану цивільну справу передано на розгляд до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 07.02.2024 справу № 185/11883/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 07 березня 2024 року через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі матері у вихованні дитини. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилалась на те, що після погіршення сімейних відносин у вересні 2021 року [PERSON] за твердженням [PERSON] \~фактично вигнав\~останню з\~дому та\~з цього\~часу чинить\~перешкоди у\~спілкуванні з\~сином [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного [PERSON] просила усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб участі матері у вихованні дитини шляхом встановлення періодичних зустрічей з сином [PERSON] без присутності батька. 12.03.2024 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з позовом [PERSON] 09.04.2024 до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено [INFO] . 24.04.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні 10.05.2024 підтримав поданий позов в повному обсязі, оскільки [PERSON] заперечує проти проживання сина з батьком. Вважав таким, що не підлягає задоволенню, зустрічний позов, однак просив у разі прийняття судом рішення про встановлення порядку участі матері у вихованні дитини визначити такий в присутності батька або бабусі дитини по батьку [PERSON] . При цьому в судове засідання 24.05.2024 не з`явився, надавши заяву про проведення засідання за його відсутності. Представник [PERSON] адвокат Шчекіч І.В. позовні вимоги за первісним позовом підтримала повністю з підстав, визначених в позовній заяві, заперечувала проти зустрічного позову, вважаючи, що мати самоусунулась від виховання та утримання дитини, тому вважала відсутнім спір про право в частині усунення перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином. Відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні 10.05.2024 та її представник адвокат Ільченко І.В. підтримали зустрічний позов з підстав, викладених у відповідній позовній заяві, вважали відсутнім спір про право в частині визначення місця проживання дитини за первісним позовом, адже мати ніколи не заперечувала проти проживання сина з батьком. Також просили визначити розмір аліментів, що просить стягнути [PERSON] з [PERSON] , в розмірі 1/6 частки її заробітку (доходів). Представник органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в поданій заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник [INFO] в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив розглянути справу за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовних заявах, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, з`ясувавши обставини, факти та відповідні їм правовідносини, доходить таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 185/334/22 від 04.08.2022 розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , який народився [INFO] (а.с.\~7, 8). 01.02.2021 за позовом [PERSON] з батька дитини рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №\~185/7956/20 стягнуто аліменти на утримання [PERSON] (а.с. 9). Після фактичного припинення шлюбних відносин [PERSON] , 2017 року народження, залишився проживати разом з батьком, [PERSON] , та бабусею по батьку, [PERSON] , де і проживає з серпня 2021 року. Батько дитини, [PERSON] , працевлаштований, не перебуває на диспансерному або консультативному обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, проживає разом з сином в м. Павлоград Дніпропетровської області в належній на праві власності [PERSON] квартирі, де створені належні матеріально-побутові умови для забезпечення всіх потреб малолітньої дитини (а.с.\~14-21, 24, 30-31). Мати дитини, [PERSON] не працює, уклала інший шлюб, перебуває в стані вагітності, проживає в м. Новомосковськ Дніпропетровської області в орендованому житловому приміщенні, де створені належні матеріально-побутові умови для забезпечення всіх потреб малолітньої дитини (а.с. 139-142, 158-160, 163, 200). Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини. Згідно зі\~статтею 160\~СК України\~місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити з рівності прав та обов`язків батька і матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією\~44/25\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~20\~листопада 1989\~року та\~ратифікованою Постановою\~Верховної Ради\~України №\~789-ХІІ\~(78912)\~від 27\~лютого 1991\~року,\~яка набула\~чинності для\~України 27\~вересня 1991\~року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як виходить з висновку від 27\~лютого 2024\~року, орган опіки та піклування Виконавчий комітет Павлоградської міської ради вважає доцільним в інтересах малолітнього визначити місце проживання [PERSON] разом з батьком. При цьому органом опіки та піклування не виявлено фактів неналежного ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 111). Необхідно відмітити, що під час розгляду питання про визначення місця проживання [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] заперечувала проти проживання сина з батьком. Отже, суд не приймає твердження матері дитини про відсутність спору між батьками про місце проживання дитини та розцінює такі її пояснення під час розгляду справи як визнання таких позовних вимог. Відповідно до\~ст.\~141\~СК України\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою.\~ Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка фактично визнала позов в цій частині, тобто батьки досягли згоди щодо місця проживання дитини, суд доходить\~висновку про те, що наявні підстави для визначення місця проживання дитини разом з батьком. На думку суду таке рішення буде відповідати інтересам дитини, адже батько виявляє більшу увагу до сина та турботу про нього, [PERSON] створені належні умови для його виховання та утримання. При цьому судом не беруться до уваги доводи позивача та його представника за первісним позовом на ту обставину, що місце проживання дитини слід визначити з батьком за конкретною адресою, оскільки при вирішенні такого спору основним є визначення місця проживання з кимось із батьків, а не сама адреса зазначеного місця, адже особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд (постанова Верховного Суду від 10.02.2021 року у справі №727/3856/18). Щодо позовних вимог про припинення стягнення аліментів з батька та стягнення аліментів з матері. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. За положеннями ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. З огляду на задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком, підлягають також задоволенню і вимога про припинення стягнення аліментів з батька шляхом звільнення його від такого обов`язку, і вимога про стягнення аліментів з матері [PERSON] , яка не проживає з дитиною та не здійснює утримання сина. Право дитини на такий рівень життя, що необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, закріплено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін. Також суд враховує, що відповідачка працездатна, хоч і перебуває в стані вагітності, не має інших дітей, не надала суду доказів про наявність у неї непрацездатного чоловіка, батьків та про проведення з неї стягнень на утримання зазначених осіб. Отже, відсутні підстави вважати, що [PERSON] неспроможна сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення розумних потреб дитини. Суд роз`яснює, що за положеннями статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Разом з тим, суд вважає, що вимога [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] з моменту звернення його до суду з цим позовом, задоволенню не підлягає, оскільки таке можливо лише у випадку, коли прийняття рішення судом про стягнення аліментів з одного з батьків на утримання дитини здійснюється вперше. Натомість звільнення від обов`язку сплачувати аліменти з одночасним стягненням аліментів з другого з батьків відбувається за загальними правилами - з моменту набрання рішенням суду законної сили. Також не може бути задоволена вимога про відкликання з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] , адже такий спосіб захисту не передбачений ні нормами СК України, ні ЦПК України, ні Закону України «Про виконавче провадження». Необхідно відмітити, що в діючому законодавстві існує інститут визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а відповідна заява розглядається судом, який видав виконавчий документ (ст. 432 ЦПК України). Щодо позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні\~з дитиною\~та її\~вихованні,\~визначення способу\~участі матері\~у вихованні\~дитини. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права іншого з батьків на спілкування з дитиною. Однак, під час розгляду справи не встановлено, що [PERSON] чинить будь-які перешкоди у спілкуванні [PERSON] з дитиною. Сама по собі наявність неприязних відносин між сторонами не є доказом, що позивачці за зустрічним позовом створюются перешкоди у питаннях, пов`язаних з вихованням дитини, тому у задоволенні вимоги щодо зобов`язання батька дитини не чинити такі перешкоди необхідно відмовити. Разом з тим, відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації права матері на участь у вихованні сина, тим більше з урахуванням того, що сторонами не погоджено способи участі [PERSON] у вихованні [PERSON] (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця її проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду в постанові від 25 березня 2024 року у справі № 742/1716/23 та в низці інших постанов. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Зі змісту ст. 159 СК України виходить, що способом участі одного з батьків у вихованні дитини є періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо. При цьому мається на увазі, що такий спосіб визначається батьку або матері, з яким дитина не проживає. Орган опіки та піклування Виконавчий комітет\~Павлоградської міської\~ради у відповідному висновку від 05.04.2024 вважає доцільним встановити такі способи участі [PERSON] у вихованні сина: щосуботи з 14-00 години до 16-00 години за взаємною домовленістю, за відсутності перешкод, створених об`єктивними та суб`єктивними обставинами; щороку на наступний день після дня народження дитини з 14-00 години до 16-00 години за взаємною домовленістю, за відсутності перешкод, створених об`єктивними та суб`єктивними обставинами (а.с. 185). Суд, враховуючи вік дитини (7 років), відвідування дитиною дошкільного загальноосвітнього закладу, лікаря-логопеда, вступ з вересня 2024 року [PERSON] до школи, та доволі тривалий період відсутності спілкування між матір`ю та сином, місце проживання обох батьків та хлопчика, загалом погоджується з визначенням способів участі [PERSON] у вихованні [PERSON] , що запропонований позивачкою за зустрічним позовом, проте вважає\~необхідним його\~змінити в\~частині встановлення\~конкретних днів\~та годин\~спілкування,\~зокрема: 1) перші три місяці з дати набрання законної сили рішенням суду: - з 12-00 години до 15-00 години кожну першу та третю суботу місяця в присутності батька на території м. Павлоград Дніпропетровської області; - необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку; 2) в подальшому: - з 10-00 години кожної першої та третьої суботи місяця до 15-00 години неділі за місцем проживання матері без присутності батька з можливістю разом з дитиною відвідувати громадські місця з обов`язковим поверненням дитини до місця проживання з батьком та дотриманням режиму дня та харчування дитини; - щороку в період з червня по серпень за домовленістю між батьками не менше 10 днів підряд в місці проживання матері з можливістю разом з дитиною відвідувати громадські місця з обов`язковим поверненням дитини до місця проживання з батьком та дотриманням режиму дня та харчування дитини; - щороку в період осінніх, зимових та весняних шкільних канікул 4 дні підряд в місці проживання матері без присутності батька з можливістю разом з дитиною відвідувати громадські місця з обов`язковим поверненням дитини до місця проживання з батьком та дотриманням режиму дня та харчування дитини; - через рік в послідовності з 10-00 години 31 грудня до 15-00 години 02 січня в місці проживання матері без присутності батька з можливістю разом з дитиною відвідувати громадські місця з обов`язковим поверненням дитини до місця проживання з батьком та дотриманням режиму дня та харчування дитини. - необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку. Під час визначення способів участі у вихованні дитини враховано відсутність обставин для обмеження права матері у спілкуванні з сином, втрату сталого психологічного зв`язку між матір`ю та дитиною, тривале проживання дитини з батьком, відсутність повноцінного контакту з матір`ю, тому проведення зустрічей з дитиною в перші три місяці з дня набрання законної сили рішенням обумовлено необхідністю присутності батька. Таке застереження сприятиме поступовому налагодженню відносин між ними та формуванню емоційного контакту сина та матері. Суд вважає, що саме такий порядок на даний момент є доцільним, не буде порушувати режим навчання, відпочинку дитини, сталий уклад життя сторін, відповідає інтересам дитини. Також необхідно звернути увагу учасників справи, що виходячи з пріоритету дотримання законних прав та інтересів малолітнього, а також профілактики розвитку у нього тривожного стану, необхідно дати можливість дитині самій брати участь в обирані режиму зустрічей з матір`ю. При цьому батькам при спілкуванні слід демонструвати поважне відношення один до одного, не чинити перешкод в обраному їхньою дитиною порядку взаємодії, не допускати спілкування з сином в режимі надмірного психоемоційного збудження. Учасникам справи також слід роз`яснити, що згідно з\~ч.\~4\~ст.\~159\~СК України\~у разі\~ухилення від\~виконання рішення\~суду особою,\~з якою\~проживає дитина,\~суд за\~заявою того\~батьків,\~хто проживає\~окремо,\~може передати\~дитину для\~проживання з\~ним.\~Крім того, [PERSON] за наявності підстав має право на звернення до суду з вимогами про зміну раніше встановлених способів її участі у вихованні сина. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду і позивачем за первісним позовом, і позивачкою за зустрічним позовом сплачено судовий збір, який, виходячи з задоволення вимог за обома позовами, відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з учасників справи. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial