Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в кінцевій редакції якого (а.с. 61-68) просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , являється рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається з цілого житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняли його колишня дружина [PERSON] та онук [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшов вищевказаний житловий будинок, який належав останньому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Малинською державною нотаріальною конторою Житомирської області 27.12.1979 за реєстровим №3139. В документах, які підтверджують родинні відносини позивача з батьком є розбіжності. Зокрема, в свідоцтві про смерть останнього його ім`я зазначено, як « [PERSON] », а в свідоцтві про народження позивача « [PERSON] ». Встановлення вказаного факту родинних відносин необхідне позивачу для оформлення ним спадщини після смерті його батька, однак вказані розбіжності є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину без визнання його за позивачем у судовому порядку. Неможливість позивачем отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом за наявності зазначених перешкод, на його думку, є очевидним і не потребує додаткового пред`явлення позивачем суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою судді від 08.01.2024 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 75). 05.03.2024 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що підтверджує факт того, що рідним батьком позивача [PERSON] був і є померлий [INFO] [PERSON] та одночасно рідним дідом [PERSON] . Відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги та провести розгляд справи без його участі (а.с. 86-91). В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожний окремо під присягою засвідчили, що дійсно [PERSON] , [INFO] , являється рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 18). Згідно копії актового запису про народження №208 від 15.02.1956, складеного російською мовою « [PERSON] » народився [INFO] , його батьками є: « [PERSON] », « [PERSON] » (а.с. 111). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25, 26-27). Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, до відносин спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року. Згідно частини першої статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Статтею 560 ЦК УРСР встановлено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Згідно копії довідки за №047 від 03.11.2023 [PERSON] на день смерті [INFO] та протягом шести місяців з дня смерті був зареєстрований по [ADDRESS] . Крім померлого, в цьому будинку були зареєстровані [PERSON] (колишня дружина), [PERSON] (онук) (а.с. 20, 24). З відповіді Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області за №120/01-16 від 12.03.2024 встановлено, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] Радомишльською державною нотаріальною конторою не заведена (а.с. 103). Згідно з пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994, (чинної на час відкриття спадщини), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана державній нотаріальній конторі до видачі свідоцтва про право на спадщину. Справжність підписів спадкоємців на заяві повинна бути засвідчена у відповідності з правилами, викладеними в пункті 110 цієї Інструкції. Спадкоємець, якому за рішенням суду строк на прийняття спадщини продовжений, повинен у межах строків, встановлених статтею 549 Цивільного кодексу, одержати свідоцтво про право на спадщину чи прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі нотаріальному органові за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Позивачем не надано суду доказів того, що він як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті останнього прийняв спадщину згідно ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР. Як було зазначено раніше згідно ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом лише, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того із батьків, хто був би спадкоємцем. Твердження позивача, що колишня дружина [PERSON] та онук [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] не заслуговують на увагу, так як останні на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] не були спадкоємцями за законом у відповідності до вказаних положень ст. 529 ЦК УРСР. Звертаючись до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права на майно в порядку спадкування позивач визначив відповідачем [PERSON] . Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього (постанова ВС від 07.10.2020 року по справі № 705/3876/18). При цьому, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанова ВС від 18 жовтня 2023 року по справі № 300/808/19, постанова ВС від 07 грудня 2023 року по справі № 363/2300/20, постанова ВС від 13 грудня 2023 року по справі № 753/8710/21. При цьому, Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 дійшов висновку, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Разом з тим, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). Так, у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Аналогічний висновок міститься й у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) та ін. Враховуючи вищенаведене, належним відповідачем у справі має бути Радомишльська міська рада Житомирської області, враховуючи мету встановлення факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, а також у зв`язку з неприйняттям спадщини після смерті [PERSON] жодним із спадкоємців, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з неналежним суб`єктним складом у справі.

Outcome: dismissed