Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

29 листопада 2023 року позивачка звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог зазначає, що 02 березня 1968 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано Орджонікідзевським р/б ЗАГС. [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . На момент смерті чоловіка вони мешкали за однією адресою: [ADDRESS] , але зареєстровані були за різними адресами. На праві спільної сумісної власності спадкодавцю належала частина квартири [ADDRESS] . Інших спадкодавців після смерті її чоловіка - [PERSON] не має. Після його смерті позивачка не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вони перебували у шлюбі та мешкали разом. Пізніше, при зверненні нею до нотаріальної контори, було одержано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини.\~Такі обставини, на думку позивачки, свідчать про порушення її прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадженні. В судове засідання сторона позивачки не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно. Через канцелярію суду 20.05.2024 від представника позивачки адвоката Кашури М.Ю., який діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1111058, надійшла заява, в якій він просить провести заочний розгляд справи за відсутності сторони позивачки, оскільки представник відповідача в судове засідання жодного разу не з`явився, відзив на позов не надав. Відповідач Харківська\~міська рада\~правом на\~участь представника\~в судовому\~засіданні не\~скористався,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений своєчасно\~і належним\~чином шляхом\~направлення судової\~повістки рекомендованою\~кореспонденцією за\~місцем знаходження,\~які згідно\~рекомендованих повідомлень\~по вручення\~поштового відправлення,\~які повернулись\~на адресу\~суду,\~були отримані\~(а.с.\~34,\~41)\~та шляхом\~направлення судової\~повістки в\~електронний кабінет\~відповідача,\~які згідно\~довідки про\~доставку електронного\~документу,\~були доставлені (а.с. 30, 33, 43). Про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань тощо до суду від відповідача не надходило. Третя особа, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коляда Ю.С. в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про день, час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Згідно ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності до приписів ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~\~днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84)\~5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. За таких обставин, з письмової згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. 02 березня 1968 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано [INFO] , актовий запис № 152, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 02.03.1968 (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 135 та видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.02.2021 (а.с. 9). Згідно довідки від 31.08.2023 року № 1956, виданої старостою Козачолопанського старостинського округу Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , з 1992 року до 28.01.2021 постійно мешкав із дружиною [PERSON] , [INFO] , у будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер у зазначеному вище житловому будинку (а.с. 15). Після смерті чоловіка позивачки відкрилася спадщина у вигляді частини квартири [ADDRESS] . Згідно копії відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.07.2023 р., 2/3 частини квартири [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності позивачки та [PERSON] , а 1/3 частина у спільній частковій власності позивачки (а.с. 12-13), що також підтверджується відповіддю на запит № 606584 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 45-47). Позивачка після смерті чоловіка звернулась 20.07.2023 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Колядою\~Ю.С. від 24.07.2023, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину законом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки на час смерті спадкодавець та [PERSON] були зареєстровані за різними адресами та [PERSON] пропустила строк встановлений законом для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 14). Відповідно до копії паспорту [PERSON] серія [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 07.10.2002, вона з 17.01.2007 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.07.2023 (а.с. 7). Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні\~\~спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Стаття 1221 ЦК\~України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. За таких обставин, судом встановлено, що позивачка [PERSON] постійно проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на момент відкриття спадщини. Факт постійного проживання позивачки разом із чоловіком [PERSON] , підтверджується вищенаведеними доказами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачкою надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved