Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

В листопаді 2023 року заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому просить витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння відповідачів земельні ділянки. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постановою Верховного суду від 05.07.2023 у справі № 372/4972/14 задоволено позов прокурора Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України про витребування спірних земельних ділянок від їх попередніх власників. Водночас, в ході виконання вищевказаної постанови встановлено, що за час перебування справи у провадженні судів різних інстанцій, відповідачами вчинялись дії щодо поділу, об`єднання та відчуження частини вказаних земельних ділянок, внаслідок чого утворились нові земельні ділянки, а також змінилися власники витребуваних земельних ділянок. При цьому, як встановлено судами у справі № 372/4972/14, земельні ділянки, за рахунок яких утворені нові земельні ділянки, а також земельні ділянки витребувані в попередніх власників, належать до земель лісогосподарського призначення та вибули із власності держави всупереч вимог ст.ст. 19, 55, 56, 84 Земельного кодексу України. Ухвалою судді від 18.12.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. 28.12.2023 року на адресу суду надійшли заява [PERSON] та [PERSON] про застосування строку позовної давності, доводи яких грунтуються на тому, що Кабінет Міністрів України розпорядженням від 19.08.2009 року № 983-р «Про утворення Урядової комісії з питань захисту інтересів держави під час розпорядження землями державної власності» створив Комісію для проведення перевірки законності передачі у власність громадянам земельних ділянок державної власності на підставі розпорядження Обухівської райдержадміністрації Київської області від 28.08.2008 року № 1365, інших рішень місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо відчуження таких ділянок у зоні відведення земель для будівництва кільцевої дороги навколо м. Києва. Крім того, у 2008 році прокурором було подано протести на розпорядження державних адміністрацій, яким було виділено спірні земельні ділянки у зв`язку з їх невідповідністю законодавству. Так, Кабінет Міністрів України мав усі об`єктивні можливості бути обізнаним про можливі порушення при виділенні спірних ділянок, а тому просять застосувати строк позовної давності у справі та відмовити в позові. 12.01.2024 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Берлач Г.В. про застосування строку позовної давності та просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 17.01.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про застосування строків позовної давності в якій просив відмовити в задоволенні позову. 19.01.2024 до суду надійшла заява представника [PERSON] адвоката Волощука О.М. про застосування строків позовної давності в якій останній просив відмовити в задоволенні позову та проводити розгляд справи за їх відсутності. 23.01.2024 до суду надійшла заява [PERSON] про застосування строків позовної давності в якій просив відмовити в задоволенні позову. 29.01.2024 до суду надійшла заява представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвоката Берлач Г.В. про застосування строків позовної давності в якій просила відмовити в задоволенні позову та проводити розгляд справи за відсутності відповідачів. Ухвалою суду від 25.03.2024 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та просив задовольнити. Зазначив, що незаконність передання спірних земельних ділянок у власність була встановлена рішенням суду. Однак за час розгляду справи спірні земельні ділянки передавались до статутного капіталу ТОВ «Глобал Ленд», були поділені, об`єднані та відчужені на користь відповідачів у справі, що унеможливлює виконання рішення суду. Інші учасники справи до суду не з`явились, про час розгялду справи були повідомлені належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що постановою Верховного суду від 05.07.2023 у справі № 372/4972/14 задоволено позов прокурора Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України про витребування спірних земельних ділянок: від [PERSON] кадастровий номер 3223151000:03:007:0055, від [PERSON] кадастровий номер 3223151000:03:006:0146, від [PERSON] кадастровий номер 3223151000:03:006:0154, від [PERSON] кадастровий номер 3223151000:03:007:0058, від [PERSON] кадастровий номер 3223151000:03:006:0171, від [PERSON] кадастрові номери 3223151000:03:008:0005, 3223151000:03:008:0011, 3223151000:03:001:0007, 3223151000:03:008:0018, 3223151000:03:008:0009, 3223151000:03:008:0012, 3223151000:03:008:0013, 3223151000:03:008:0014, 3223151000:03:008:0015, 3223151000:03:008:0019, 3223151000:03:008:0020, 3223151000:01:001:0008, 3223151000:03:006:0135, 3223151000:03:006:0134, 3223151000:03:006:0136, 3223151000:03:006:0137, 3223151000:03:006:0138, 3223151000:03:006:0139, 3223151000:03:001:0004, 3223151000:03:001:0005, 3223151000:03:001:0006, 3223151000:03:006:0016, від [PERSON] кадастровий номер 3223151000:03:007:0057, від [PERSON] кадастрові номери 3223151000:03:008:0006, 3223151000:03:008:0007, 3223151000:03:008:0008, 3223151000:03:008:0009, 3223151000:03:008:0010. В ході виконання вищевказаної постанови встановлено, що за час перебування справи у провадженні судів різних інстанцій, відповідачами вчинялись дії щодо поділу, об`єднання та відчуження частини наведених земельних ділянок, внаслідок чого утворились нові земельні ділянки, а також змінилися власники витребуваних земельних ділянок. Так, витребувані зазначеною постановою Верховного суду від 05.07.2023 у справі № 372/4972/14 від [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 3223151000:03:008:0005, 3223151000:03:001:0004, 3223151000:03:008:0016, 3223151000:03:001:0005 згідно акту приймання-передачі від 04.08.2020 №2033, 2034 передано до статутного капіталу ТОВ «Глобал Ленд». В подальшому, на підставі заяви про об`єднання, за рахунок вказаних ділянок утворено нову земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:008:0030 площею 3,8371 га, яку згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано 08.09.2020 за ТОВ «Глобал Ленд». На підставі заяви ТОВ «Глобал Ленд» від 27.01.2021 № 5 здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:03:008:0030, внаслідок чого утворено земельні ділянки з кадастровими номерами: 3223151000:03:001:0014 площею 1,0553 га, 3223151000:03:008:0040 площею 0,1346 га, 3223151000:03:008:0039 площею 0,13 га, 3223151000:03:008:0038 площею 0,13 га, 3223151000:03:008:0037 площею 0,13 га, 3223151000:03:008:0043 площею 0,127 га, 3223151000:03:008:0044 площею 0,1287 га, 3223151000:03:008:0033 площею 0,13 га, 3223151000:03:008:0034 площею 0,13 га, 3223151000:03:008:0035 площею 0,135 га, 3223151000:03:008:0036 площею 0,1395 га, 3223151000:03:001:0011 площею 0,1396 га, 3223151000:03:001:0012 площею 0,135 га, 3223151000:03:001:0013 площею 0,1314 га, 3223151000:03:001:0019 площею 0,1312 га, 3223151000:03:001:0018 площею 0,13 га, 3223151000:03:001:0017 площею 0,1291 га, 3223151000:03:001:0016 площею 0,1309 га, 3223151000:03:001:0015 площею 0,1362 га, 3223151000:03:001:0020 площею 0,1526 га, 3223151000:03:008:0041 площею 0,1224 га, 3223151000:03:008:0042 площею 0,1286 га. На підставі ряду договорів купівлі-продажу від 23.10.2021 ТОВ «Глобал Ленд» відчужило на користь [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 3223151000:03:008:0040 площею 0,1346 га, 3223151000:03:008:0039 площею 0,13 га, 3223151000:03:008:0038 площею 0,13 га, 3223151000:03:008:0037 площею 0,13 га, 3223151000:03:008:0043 площею 0,127 га, 3223151000:03:008:0044 площею 0,1287 га, 3223151000:03:008:0033 площею 0,13 га, 3223151000:03:008:0034 площею 0,13 га, 3223151000:03:008:0035 площею 0,135 га, 3223151000:03:008:0036 площею 0,1395 га, 3223151000:03:008:0041 площею 0,1224 га, 3223151000:03:008:0042 площею 0,1286 га. На підставі договорів купівлі-продажу від 26.10.2021 та 23.12.2021 [PERSON] відчужила на користь [PERSON] вищеперелічені земельні ділянки. Разом з цим, на підставі заяви ТОВ «Глобал Ленд» від 13.09.2023 № 1602 про об`єднання земельних ділянок за рахунок земельних ділянок з кадастровими номерами 3223151000:03:001:0011 площею 0,1396 га, 3223151000:03:001:0012 площею 0,135 га, 3223151000:03:001:0013 площею 0,1314 га, 3223151000:03:001:0014 площею 1,0553 га, 3223151000:03:001:0019 площею 0,1312 га, 3223151000:03:001:0018 площею 0,13 га, 3223151000:03:001:0017 площею 0,1291 га, 3223151000:03:001:0016 площею 0,1309 га, 3223151000:03:001:0015 площею 0,1362 га, 3223151000:03:001:0020 площею 0,1526 утворено нову земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:001:0002 площею 2,2713 га, яку на підставі договору купівлі-продажу № 1761 від 10.10.2023 відчужено на користь [PERSON] , яка є її власником на цей час. Як вбачається з постанови Верховного суду від 05.07.2023 у справі № 372/4972/14 від [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 3223151000:03:001:0006, 3223151000:03:001:0007, 3223151000:03:008:0008, 3223151000:03:008:0011, 3223151000:03:008:0012, 3223151000:03:008:0013, 3223151000:03:008:0014, 3223151000:03:008:0015, 3223151000:03:008:0019, 3223151000:03:008:0020 згідно акту приймання-передачі від 04.08.2020 передано до статутного фонду ТОВ «Глобал Ленд». На підставі заяви про об`єднання утворено нову земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:008:0031 площею 9,3528 га. На підставі заяви ТОВ «Глобал Ленд» від 27.01.2021 здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:03:008:0031, внаслідок чого утворено земельні ділянки з кадастровими номерами: 3223151000:03:008:0056 площею 1,8441 га, 3223151000:03:001:0021 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0022 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0023 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0024 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0025 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0026 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0027 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0028 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0029 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0030 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0031 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0032 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0033 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0034 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0035 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0036 площею 0,2263 га, 3223151000:03:008:0057 площею 0,157 га, 3223151000:03:008:0058 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0059 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0060 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0061 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0062 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0063 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0064 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0065 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0066 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0067 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0068 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0069 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0070 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0071 площею 0,1701 га, 3223151000:03:008:0072 площею 0,974 га, 3223151000:03:008:0073 площею 0,1107 га, 3223151000:03:008:0074 площею 0,1444 га, 3223151000:03:008:0075 площею 0,1463 га, 3223151000:03:008:0076 площею 0,1402 га, 3223151000:03:008:0077 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0078 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0045 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0046 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0047 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0048 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0049 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0050 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0051 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0052 площею 0,1581 га, 3223151000:03:008:0053 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0054 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0055 площею 0,3081 га. Зокрема, на підставі заяви ТОВ «Глобал Ленд» від 13.09.2023 № 1602 про об`єднання земельних ділянок за рахунок земельних ділянок з кадастровими номерами 3223151000:03:008:0056 площею 1,8441 га, 3223151000:03:001:0021 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0022 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0023 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0024 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0025 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0026 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0027 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0028 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0029 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0030 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0031 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0032 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0033 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0034 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0035 площею 0,15 га, 3223151000:03:001:0036 площею 0,2263 га, 3223151000:03:008:0057 площею 0,157 га, 3223151000:03:008:0058 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0059 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0060 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0061 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0062 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0063 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0064 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0065 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0066 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0067 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0068 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0069 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0070 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0071 площею 0,1701 га, 3223151000:03:008:0072 площею 0,974 га, 3223151000:03:008:0073 площею 0,1107 га, 3223151000:03:008:0078 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0045 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0046 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0055 площею 0,3081 га, утворено нову земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:008:0029 площею 7,5637 га, яку на підставі договору купівлі-продажу № 1761 від 10.10.2023 відчужено на користь [PERSON] , яка є її власником на цей час. На підставі заяви ТОВ «Глобал Ленд» від 13.09.2023 № 1603 про об`єднання земельних ділянок за рахунок земельних ділянок з кадастровими номерами 3223151000:03:008:0074 площею 0,1444 га, 3223151000:03:008:0075 площею 0,1463 га, 3223151000:03:008:0076 площею 0,1402 га, 3223151000:03:008:0077 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0047 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0048 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0049 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0050 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0051 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0052 площею 0,1581 га, 3223151000:03:008:0053 площею 0,15 га, 3223151000:03:008:0054 площею 0,15 га, утворено нову земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:008:0002 площею 1,789 га, яку на підставі договору купівлі-продажу № 1769 від 11.10.2023 відчужено на користь [PERSON] , яка є її власником на цей час. Разом з цим, витребувані постановою Верховного суду від 05.07.2023 у справі № 372/4972/14 від [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 3223151000:03:008:0008, 3223151000:03:008:0009, 3223151000:03:008:0010, на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2021 відчужено останнім на користь [PERSON] та, в подальшому, на підставі заяви про об`єднання від 12.03.2021 утворено нову земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:008:0032 площею 2,8059 га, власником якої на даний час є [PERSON] . В подальшому, витребувану від [PERSON] вищевказаним судовим рішенням земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:008:0006 площею 0,9353 га на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2016 останнім відчужено на користь [PERSON] , якою в подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2021 зазначену земельну ділянку відчужено на користь [PERSON] , який є її власником на цей час. Крім того, витребувану вищевказаним судовим рішенням від [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:008:0007 площею 0,9353 га, останнім на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2016 відчужено на користь [PERSON] , яка є її власником на цей час. Разом з цим, витребувані від [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 3223151000:03:006:0135, 3223151000:03:006:0134, 3223151000:03:006:0137, 3223151000:03:006:0138 на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2021 відчужено на користь [PERSON] , який є їх власником на цей час. В свою чергу, витребувані від [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 3223151000:03:006:0136 та 3223151000:03:006:0139 на підставі заяви про об`єднання від 19.11.2021, об`єднано в земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:006:0405, яку на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2022 відчужено на користь [PERSON] , який є її власником на цей час. За таких обставин, суд приходить до висновку, що земельні ділянки, за рахунок яких утворені нові земельні ділянки, а також земельні ділянки витребувані в попередніх власників, належать до земель лісогосподарського призначення та вибули із власності держави всупереч вимог ст.ст. 19, 55, 56, 84 Земельного кодексу України, що підтеврджується із Постанови Верховного Суду від 05 липня 2023 року. Згідно зі\~\~ст. 2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільний або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь та самі особи або особа, щодо якої встановлення ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Однією з підстав звільнення від доказування є преюдиціальність обставин, існування або не існування яких встановлене судовим рішенням, що вступило в законну силу, у цивільній, господарській або адміністративній справі. Преюдиція це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановленні факти не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язанні повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій цивільній, господарській або адміністративній справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову. Отже, обставини, встановленні рішенням суду у порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства не доказуються при розгляді інших цивільних справ, в яких беруть участь ті ж особи, щодо якої встановленні ці обставини. Таким чином, вищенаведеним судовим рішенням касаційної інстанції встановлено факт відсутності у відповідачів правових підстав для набуття права власності на земельні ділянки, за рахунок яких утворені спірні земельні ділянки та в силу вимог ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України є преюдиційно встановленими фактами, які не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено остаточним рішенням суду у справі № 372/4972/14. Відповідно до вимог ст. 373 Цивільного кодексу України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Стаття 153 Земельного кодексу України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно ст. 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Статтями 387, 388 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, зокрема у разі якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі. Відповідно до ч. 1 ст. 388 цього ж Кодексу, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, серед іншого, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 Цивільного кодексу України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 Цивільного кодексу України. Таким чином, у відповідності до вимог ст. ст. 330, 388 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку, яку було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16, вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку ст. 387 Цивільного кодексу України є ефективним способом захисту права власності. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, критерії сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод такі: 1) чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі; 2) чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті; 3) чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або для контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності та користування відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ. Зокрема Конституція України (ст.ст. 13, 14) визначає, що земля, водні ресурси є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно зі ст. ст. 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти в галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності. Відведення земель державної власності лісогосподарського призначення у власність для інших цілей ніж визначені законом, позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права користування на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України). Також згідно з частинами другою та третьою статті 1, частиною першою та другою статті 7 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Судом встановлено, що спірні земельні ділянки мають лісогосподарське призначення та вкриті лісами. Фактично відбулась незаконна зміна цільового призначення землі, внаслідок чого неправомірно зареєстроване речове право на лісогосподарські землі. За таких обставин «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою про витребування спірних земельних ділянок від відповідачів є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення та фактична реєстрація за фізичними особами земельних лісогосподарських ділянок і лісів із складу земель державної власності, а також захист суспільних інтересів загалом і права власності на землю Українського народу на ліси - національне багатство України та ліси, як джерела задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. «Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю та ліси, захист такого права шляхом витребування в державну власність землі та лісів, що незаконно вибули з такої власності. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Інших випадків, які б передбачали можливість надання земель лісогосподарського призначення в користування чи у власність громадянам та юридичним особам для інших цілей, законодавство не містить. З цього слідує, що законно набути права власності на спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення із земель державної власності не могла будь-яка фізична чи юридична особа, в тому числі як перші набувачі так і відповідачі у справі. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі були обізнані та усвідомлювали факт неправомірності набуття права власності, з огляду на наявність судових спорів. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 (п.п. 132 -148), Велика Палата Верховного Суду зауважила, що заволодіння приватними особами земельними ділянками лісогосподарського призначення всупереч чинному законодавству, без належного дозволу уповноваженого на те органу може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля. Вирішуючи питання про витребування земельної ділянки, суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності, насамперед, володільця цього майна. Наявність перешкод в отримання земельної ділянки лісогосподарського призначення у власність має унеможливлювати реалізацію відповідного інтересу. Крім того, пропозиція нерозумних умов, тобто таких, які завідомо є неприйнятними через існування законодавчих заборон і обмежень, а також прийняття іншою стороною таких умов може підтверджувати недобросовісність поведінки обох сторін; Перебування у приватній власності земельної ділянки, яка є обмежено оборотоздатним об`єктом цивільних прав та в силу вимог закону не може передаватися у приватну власність, позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі державної форми власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. ст. 14, 19 Конституції України). Враховуючи викладені обставини можна зробити висновок про відсутність непропорційного втручання у право мирного володіння майном, право приватної власності на яке не могло виникнути з огляду на вилучення спірних земельних ділянок з цивільного обороту. З огляду на викладене, звернення прокурора до суду в даних спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значущого питання про повернення державі незаконно наданих у власність земельної ділянки лісогосподарського призначення, яка на даний час вільна від забудови об`єктами нерухомості, і таким чином, не порушується баланс державних (суспільних) і приватних інтересів та відсутній факт надмірного втручання держави у спірні правовідносини. Враховуючи викладене, а також з метою відновлення порушених прав позивача, як законного власника земельних ділянок, які поза волею вибули із її власності, та доказів на спростування вимог позову з боку відповідача суду надано не було, а відтак наявні підстави витребування майна із чужого володіння, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності, про що подавали заяви відповідачі, оскільки незаконність передачі у праватну власність земельних ділянок була встановлена Постановою Верховного Суду від 05.07.2023 року, відповідачами право власності на спірні ділянки набуто в 2021 році і після, а прокурор звернувся до суду з позовом 13.11.2023 року, тобто в межах визначеного законом строку. При зверненні до суду з вказаним позовом його ініціатором сплачено судовий збір у розмірі 1984,80 грн., а тому на підставі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів. Враховуючи викладене та

Outcome: approved