Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

02 березня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Первомайської міської ради Харківської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири. Свої вимоги позивач обґрунтував таким: [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , з яким вона була у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2003 року по 02 листопада 2013 року, за час перебування у шлюбі вони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] . 03 вересня 2016 року від фактичних шлюбних відносин з іншим чоловіком у неї народилася донька. На початку 2017 року у неї зі спадкодавцем відновилися фактичні сімейні відносини і він почав мешкати з нею за її місцем мешкання, але був зареєстрований за зазначеною вище адресою. Батьки спадкоємця померли, інші спадкоємці відсутні. Вважає, що вона прийняла спадщину за фактом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але подавши заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на квартиру до Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] , отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки немає підтвердження постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказане і змусило її звернутися із цією заявою до суду разом із визнанням права власності за нею на спадкове майно. 05.03.2024 року провадження у справі за ухвалою судді відкрито з призначенням до підготовчого засідання на 21.05.2024 року. Позивач до судового засідання не прибув, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Від представника відповідача надано заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи неявку у судове засідання сторін, та фактичне визнання відповідачем позову, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ст. 200 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, в тому числі і спадкову справу, встановив обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. ст. 76-82 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зокрема, встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12). Батьки спадкоємця померли, про що свідчать копії свідоцтв про смерть (а.с. 13-14). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2003 року (а.с.21), який згодом було розірвано 02 листопада 2013 року (а.с.22). У зареєстрованому шлюбі вони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу від 16 квітня 2005 року (а.с.16). 03\~вересня 2016\~року від\~фактичних шлюбних\~відносин з\~іншим чоловіком\~у неї\~народилася донька.\~На початку\~2017\~року у\~неї зі\~спадкодавцем відновилися\~фактичні сімейні\~відносини і\~він почав\~мешкати з\~нею за\~її місцем\~мешкання [ADDRESS] , але був зареєстрований за зазначеною вище адресою (а. с. 18-19). Позивачка є спадкоємицею четвертої черги спадкування за законом, оскільки інші спадкоємці відсутні. Подавши заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на квартиру до Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області нотаріусу Степанець О.Б., отримала постанову від 16.11.2023 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки немає підтвердження постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.26). Отже, встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем позивачці необхідно для належного оформлення своїх спадкових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно абзацу 1 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, дослідивши та оцінивши у сукупності надані докази в процесі розгляду справи, суд не має сумніву у доведеності факту сумісного проживання позивачки та померлого у вказаний позивачкою період часу, та доходить висновку, що дана вимога підлягає задоволенню. Встановлено, що позивачка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та як спадкоємець четвертої черги спадкування за законом у встановлений статтею 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подавала, тобто є такою, що прийняла спадщину після померлого. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. У даній справі перешкодою була відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії обраний позивачкою спосіб захисту є належним, а отже позов в частині визнання права власності на спадкове нерухоме майно також підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved