Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , про поділ спільного майна подружжя, який мотивований тим, що [PERSON] , про поділ спільного майна подружжя, який мотивований тим, що з 11.12.2007 по 29.04.2022 позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.04.2022 шлюб між сторонами розірвано. В період спільного проживання і шлюбу у них народилися діти, які на даний час є неповнолітніми - [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2009 року народження. Під час шлюбу за спільні сімейні кошти подружжям було придбано декілька об?єктів рухомого та нерухомого майна: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 59,0 кв.м., який складається з житлового будинку позначеного літерою «А», тамбур «а», сарай «Б», гараж «Г», вхідний майданчик «а1», огорожа 1-2 (реєстрація права власності відбулася на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Н.Ф. 16.06.2020, номер 2- 850; земельна ділянка площею 0,1303 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0524355600:02:002:1028, (реєстрація права власності відбулася на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Н.Ф., 16.06.2020, номер 2-852); земельна ділянка площею 0,15 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер 0524355600:02:002:1027 (реєстрація права власності відбулася на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Н.Ф., 16.06.2020, номер 2-851). Позивач зазначає, що джерелом придбання (набуття у власність) всього вище перерахованого майна - є спільно нажиті кошти в період шлюбу. При розірванні шлюбу поділ майна між сторонами не здійснювався і в цьому будинку [PERSON] зареєстрований по даний час. Враховуючи рівність прав кожного з подружжя на майно, [PERSON] просить визнати за ним раво власності на частку майна , яке є предметом даного спору. Представник відповідача адвокат Кугютюк О.В. від імені та в інтересах відповідача [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] про поділ майна спільного подружжя, який мотивований тим, що ухвалою Тульчинського районного суду від 11.11.2022 відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про поділ спільного майна подружжя. Між сторонами було зареєстровано шлюб та рішенням Тульчинського районного суду від 29.04.2022 даний шлюб розірвано. Під час шлюбу сторони придбали у власність автомобіль ГАЗ 5301, 1983 року випуску, та право власності 10.10.2019 зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.06.2022, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Оскільки, автомобіль придбано під час шлюбу, він являється спільним сумісним майном і кожен має право на частину даного автомобіля, і так як, даний автомобіль є неподільним [PERSON] бажає отримати грошову компенсацію частини вартості автомобіля. У судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та його представник адвокат Зубань О.О. підтримали первісний позов та просили його задовольнити, щодо задоволення зустрічного позову заперечили. Відповідач-позивач [PERSON] та її представник адвокат Кугутюк О.В. у судовому засіданні просили відмовити у первісному позові та наполягали на задоволенні зустрічного позову. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, що 15.06.2020 він продав свій будинок, за адресою: [ADDRESS] , за 4000 доларів США, та у подальшому ці кошти передав [PERSON] для придбання будинку по [ADDRESS] , точної вартості будинку свідок не знав. При засвідченні договору купівлі продажу у нотаріуса була присутня тільки [PERSON] . Крім будинку, [PERSON] та [PERSON] також придбали транспортний засіб ГАЗ 53, вартість якого також не знає, ЗІЛ, жигуль та москвич. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11.12.2007 виконавчим комітетом Шпиківською селищною радою Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.12.2007 за актовим записом № 35. При реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 11). Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.04.2022, шлюб сторонами розірвано (а.с. 12, 13). Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 16.06.2020, [PERSON] продала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] - [PERSON] . За домовленістю сторін вартість вищевказаного будинку визначено 25000 грн (а.с. 14-16, том 2 а.с. 32, 33). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власноті № 212751844 від 16.06.2020, власником житлового будинку загальною площею 92,4 кв.м., житлова площа 59 кв.м. за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 17, 18; том 2 а.с. 29). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 313937691 від 01.11.2022, земельна ділянка кадастровий номер 0524355600:02:002:1028, площа 0,1303 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 0524355600:02:002:1027, площа 0,15 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] - належить [PERSON] (а.с. 19-22; том 2 а.с. 30, 31). Згідно незалежної судової експертизи і оцінки № 87 від 31.10.2022, середня ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 59,0 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] , у задовільному технічному стані, станом на 31.10.2022 складає 420 000 грн (а.с. 23). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 16.06.2022 Тульчинським відділом ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.06.2022 за актовим записом № 132. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 62). Згідно інформації ТСЦ МВС № 0544 № 31/2/0544-228 від 04.04.2023, транспортний засіб ГАЗ 5301, 1983 року випуску, бортовий, бежевого кольору, номер шасі [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , держаний номерний знак [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , зареєстровано за [PERSON] з 10.0.2019 (а.с. 92). Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6575/19/008585 від 28.08.2019, ПП «Автотрейдінг-Волинь» в особі [PERSON] продав транспортний засіб ГАЗ 5301, 1983 року випуску [PERSON] та оплата за договором становить 7450 грн (а.с. 97-99). Згідно довідки Тульчинського РУ ГУ ДСНС України у Вінницькій області, 04.04.2023 в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] - виникла пожежа (а.с. 187). Відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок, а саме: 0524355600:02:002:1027, площа 0,15 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] та 0524355600:02:002:1028, площа 0,1303 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] - належить [PERSON] (том 2 а.с. 34-37). Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України - об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Також, згідно частини 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Суд вважає доведеним, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 59 кв.м., який складається: з житлового будинку позначеного літерою «А», тамбур «а», сарай «Б», гараж «Г», вхідний майданчик «а1», огорожа 1-2, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1303 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0524355600:02:002:1028; земельна ділянка площею 0,15 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер 0524355600:02:002:1027; автомобіль «ГАЗ 5301» державний номерний знак [NUMBER] , 1983 року випуску, набуті під час шлюбу, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 6575/19/008585 від 28.08.2019, договором купівлі-продажу земельних ділянок, а саме: 0524355600:02:002:1027, площа 0,15 га, та 0524355600:02:002:1028, площа 0,1303 га, та договором купівлі-продажу будинку від 16.06.2020, а покази свідка [PERSON] спростовуються вищевказаними договорами, які укладені не між свідком, а саме між відповідачем-позивачем [PERSON] та [PERSON] , отже, вищевказане майно - є спільною сумісною власністю подружжя, тому первісний позов підлягає задоволенню. Суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (провадження №14-182цс21). У постанові Верховного Суду від 03.02.2020 у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18), суд дійшов до висновку, що принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Заявляючи відповідні вимоги, відповідач-позивач погоджується на отримання грошової компенсації за автомобіль «ГАЗ 5301» державний номерний знак [NUMBER] , 1983 року випуску, а позивач-відповідач, у свою чергу, не згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється, як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла. Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.03.2021 у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084св20); від 03.06.2020 у справі №487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18); від 30.09.2020 у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084св19), від 17.02.2021 у справі № 359/898/18 (провадження № 61-3703св19), від 24.03.2021 у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084св20), від 07.04.2021 у справі № 757/64512/16-ц (провадження № 61-11187св20), від 18.05.2021 року у справі № 725/3818/19 (провадження № 61-11831св20). Крім того, спірне майно: автомобіль «ГАЗ 5301» державний номерний знак [NUMBER] , 1983 року випуску, є неподільними, тому недоцільним є його залишення, у спільній власності і надалі, оскільки встановлення спільного режиму користування автомобілем неможливе, виходячи з того, що сторони припинили спільне проживання і ведення спільного побуту, і їх стосунки на даний час є конфліктними і можуть розглядатись як такі, що унеможливлюють досягнення згоди з приводу користування спільним транспортним засобом. Тому, доцільним є здійснити поділ спільного майна, а саме у такий спосіб, про який просить відповідача-позивач, і за яким неподільна річ залишається одному з співвласників зі стягненням з нього на користь іншого співвласника грошової компенсації у розмірі вартості його частки і з подальшим (після сплати компенсації) припиненням спільної власності. Згода позивача-відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 ст. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. При вирішенні питання про доцільність залишення транспортного засобу «ГАЗ 5301» державний номерний знак [NUMBER] , 1983 року випуску, саме позивачу-відповідачу [PERSON] зі стягненням з нього грошової компенсації на користь відповідача-позивача [PERSON] , суд бере до уваги, що зустрічний позов заявила відповідач-позивач, яка тим самим виявила згоду на отриманням грошової компенсації за вищевказаний автомобіль. Враховуючи, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №6575/19/008585 від 28.08.2019 - ГАЗ 5301, 1983 року випуску, вартість його становить 7450 грн, тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація вартості (одну другу) частини ринкової вартості вищевказаного автомобіля, в розмірі 7450 грн. (7450 грн. / 2 = 3725 грн). Таким чином, зустрічний позов про стягнення з позивача-відповідача на користь відповідача-позивача компенсації у розмірі частки спільного майна подружжя, а саме: транспортного засобу «ГАЗ 5301» державний номерний знак [NUMBER] , 1983 року випуску - підлягає задоволенню. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію сторін та їх представників, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача-відповідача та відповідача-позивача в заявлених ними межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Щодо розподілу судових витрат суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки первісний позов та зустрічний позов задоволено повністю, з відповідача-позивача на користь позивача-відповідача підлягає стягненню судовий збір у сплаченому останнім розмірі 3000 грн (а.с. 1), та з позивача-відповідача на користь відповідача-позивача підлягає стягненню судовий збір у сплаченому останньою розмірі 1073,60 грн (а.с. 55). Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Позивач-відповідач просив понесені ним витрати на професійну правничу допомогу стягнути з відповідача-позивача, та відповідач-позивач також просить понесені нею витрати на професійну правничу допомогу стягнути з позивача- відповідача. В матеріалах справи наявний ордер на надання правової (правничої) допомоги [PERSON] , серії АВ № 1035361 від 02.11.2022 (а.с. 24), договір про надання правничої допомоги від 02.11.2022 (а.с. 245), акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги по справі, де визначено адвокатський гонорар адвоката Зубаня О.О. у розмірі 25000 грн (а.с. 246), квитанції № 5, 7 від 30.09.2023 та 02.11.2022 (а.с. 247, 248). Крім того, в матеріалах справи також наявний ордер на надання правової (правничої) допомоги [PERSON] , серії АВ № 1055060 від 05.12.2022 (а.с. 64), та додаток до договору про надання правничої допомоги [PERSON] від 25.11.2022 (а.с. 65), де визначено адвокатський гонорар адвоката Кугутюка О.В. у розмірі 15000 грн (а.с. 65). Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої та четвертої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язуються здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановлені розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неменучими, а їхній розмір обгрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" від 23.01.2014). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі нею понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо

Outcome: approved