Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

У березні 2024 року представник АТ «Мегабанк» звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №48-004-850-2-19-Г\~від 22.03.2019\~року в\~розмірі \~69\~088,54\~грн.,\~що складається\~з залишку\~заборгованості за\~кредитом (тіло\~кредиту)\~ 40\~909,49\~грн.,\~залишку нарахованих\~та несплачених\~процентів 1\~284,23\~грн.,\~залишку нарахованої\~та несплаченої\~комісії \~6\~071,95\~грн.,\~штрафу за\~кредитним договором\~ 20\~822,87\~грн. В обґрунтування позову зазначила, що 22 .03. 2019 року між [PERSON] та АТ «Мегабанк» укладено Кредитний договір № 48-004-850-2-19- Г згідно з умовами якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 44 997,58 гривень, на строк з 22.03. 2019 року до 21.03.2022 року включно, з процентною ставкою з 22.03.2019р. по 02.12.2019р. 15%, з 03.12.2019р. 0,10%. Зазначає, що відповідно до п. 2.8. кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,7 % від суми кредиту. Додатком №1 до кредитного договору визначено, що комісійна винагорода становить 1 214,39 грн. і сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. В порушення п. п. 1.1., 3.2.3. кредитного договору, Відповідачем не сплачена в повному обсязі комісія в розмірі 6 071,95 грн. Крім того, згідно пункту 6.3 кредитного договору позичальник зобов`язується у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, сплатити кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Таким чином сума несплаченого штрафу у розмірі 45% від суми отриманого кредиту становить 20 822,87 грн Позивач АТ «Мегабанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має заборгованість, яка станом на 07.03.2024 року за кредитним договором № 48-004-850-2-19- Г від 22.03.2019р. становить 69 088,54 грн. та складається з: залишкової суми заборгованості за кредитом тіло кредиту 40 909,49 грн.;залишку нарахованих та несплачених процентів 1 284,23 грн.; залишку нарахованої та несплаченої комісії 6 071,95 грн.; штраф за кредитним договором 20 822,87 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Мегабанк» вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 03.04.2024 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, 03.04.2024 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю спору. . В свою чергу представник позивача через систему «Електронний суд» 10.04.2024 року подала відповідь на відзив в якому наполягала на задоволенні позовних вимог. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.05.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Усатенка В.Ю. про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала,просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. . Суд заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 22.03.2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Мегабанк» було укладено кредитний договір №48-004-850-2-19-Г (з\~ануїтетними платежами)\~за умовами якого відповідачу . було надано грошові кошти в розмірі 44 997,58 гривень, на строк з 22 .03. 2019 року до 21 .03. 2022 року включно, з процентною ставкою з 22.03.2019р. по 02.12.2019р. 15%, з 03.12.2019р. 0,10%. Пунктом 4.1 кредитного договору визначено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими договором. Ануїтетними платежами в розумінні цього пункту є рівні щомісячні платежі, що підлягають до сплати відповідачем та направляються на погашення суми кредиту і процентів за користування ним і розраховуються таким чином, що в кінці строку дії цього договору за умови виконання зобов`язання відповідачем заборгованість його повністю погашається. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитодавець надає кредитні кошти в сумі та на умовах визначених договором, які позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками. У розділі 2 Кредитного договору наведено визначення сукупної вартості кредиту (з урахуванням процентної ставки за ним та вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту) та реальної процентної ставки. Станом на 07.03.2024 року за кредитним договором № 48-004-850-2-19- Г від 22.03.2019р.заборгованість становить 69 088,54 грн., яка складається: залишкової суми заборгованості за кредитом тіло кредиту 40 909,49 грн.;залишку нарахованих та несплачених процентів 1 284,23 грн.; залишку нарахованої та несплаченої комісії 6 071,95 грн.; штраф за кредитним договором 20 822,87 грн. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За ч. 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Представником відповідача до відзиву на позовну заяву надано постанову про відкриття виконавчого провадження №67337508 від 02.11.2021 року відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Чумаком В.М. на підставі виконавчого напису за реєстровим №23689 від 16.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського округу Данич О.Ф. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 48-004-850-2-19-Г від 22.03.2019 року на користь АТ «Мегабанк» в розмірі 69387,31 грн. З копії\~виконавчого напису\~за реєстровим\~№23689\~від 16.065.2021\~року \~вчиненого приватним\~нотаріусом Київського\~міського округу\~Данич О.Ф.\~вбачається,\~що з\~ [PERSON] стягуються\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 48-004-850-2-19-Г від 22.03.2019 укладеним між відповідачем та з АТ «Мегабанк». У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 22.03.2019 року по 15.06.2021 року. Сума заборгованості складає 68 387,31 грн., що складається з прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 40 909,49 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1\~165,96 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 6 071,95 грн., строкова заборгованість за штрафами становить 20\~239,91 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто із стягувача , які підлягають стягненню з божника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 69 387,31 грн. Крім того, суд зазначає, що рішення суду за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню на час розгляду справи в матеріалах справи відсутнє. З урахуванням викладеного, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. Згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. За змістом ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником відповідача 03.04.2024 року у відзиві на позовну заяву зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат стосовно отримання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції становить 5 000 грн. Згідно з договором про надання правової допомоги від 25.12.2013 року адвокатське об`єднання «Усатенко і Усатенко» від імені якого діє заступник голови Усатенко В`ячеслав Юрійович, який діє на підставі статуту, назване в подальшому «Адвокатське об`єднання» з одного боку і [PERSON] уклали договір про надання професійної правничої допомоги. Пунктом 4 договору визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) та порядок сплати гонорару визначаються додатковою угодою. Додатковою угодою до договору про надання професійної правничої допомоги від 31.03.2024 року у п.1 зазначено, що розмір гонорару за надання професійної правничої допомоги в Кіровському районному суді м. Кіровограда у справі № 404/2094/24 є фіксованим та становить 5\~000,00 грн. Відповідно до квитанції прибуткового касового ордера №69 від 31.03.2024 року [PERSON] сплатила 5\~000,00 грн. за послуги відповідно до договору про надання правничої допомоги від 25.12.2023 року. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно ч.\~5\~ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За вказаного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5\~000,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved