Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у період з липня 2017 року по грудень 2022 року перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] . Зокрема, у квітні 2017 року у неї склалися гарні стосунки з відповідачем та виникли почуття любові і наприкінці червня 2017 року останній запропонував переїхати до нього та проживати разом без реєстрації шлюбу. Вказує, що фактично з липня 2017 року вони почали проживати разом в будинку, що належить батькам відповідача за адресою: [ADDRESS] . За час проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини, вони спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, всі свята проводили в колі рідних та друзів. При цьому, відповідач спілкувався з її батьками та родичами, а вона з його. Крім того, 01.07.2019 року відповідач зробив їй пропозицію одружитися, яку вона прийняла. Зазначає, що за час перебування у цивільному шлюбі за спільні кошти було придбано майно, а саме: - автомобіль марки BMW 320D, 2001 року випуску, р.н. [NUMBER] , право власності на який зареєстровано 17.08.2001 року за [PERSON] , вартістю 219411 грн.; - ноутбук ігровий Asus FX5050V-AL010 Gunmetal Gray, який був придбаний нею за кредитним договором №2032814068 від 25.08.2020 року загальною вартістю 27599,00 грн.; - Microsoft Win Home 10 64 Bit Ukrainian 1pk DSP OEI, загальною вартістю 3899,00 грн., - Comfy Assist Сервіси, загальною вартістю 3400,00 грн. Повідомляє, що покупка ноутбука та налаштувань до нього, були придбані нею згідно кредитного договору №2032814068 від 25.08.2020 року, відповідно до укладеного кредитного договору з АТ «ОТП Банк». При цьому, погашення кредиту здійснювалася нею особисто, що підтверджується платіжними інструкціями про переказ її коштів на рахунок банку. Крім того, вона постійно оплачувала телекомунікаційні послуги згідно договору, що був укладений з відповідною установою та мамою відповідача [PERSON] , що також підтверджується платіжною інструкцією. Також, вона неодноразово переводила кошти на особистий рахунок відповідача, що підтверджує той факт, що вони з відповідачем мали спільний бюджет. Вказує, що з грудня 2022 року вони з відповідачем разом не проживають, протягом останнього часу стосунки між ними погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення цивільних шлюбних відносин. У зв`язку з чим, просить встановити факт, що вона та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з липня 2017 року по грудень 2022 року. В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати особистою приватною власністю [PERSON] автомобіль BMW 320D, 2001 року випуску, р.н. [NUMBER] та ноутбук ігровий Asus FX5050V-AL010 Gunmetal Gray зі всіма налаштуваннями до нього. При цьому, просить стягнути з останнього на її користь половину вартості автомобіля, що становить 109705,00 грн. і половину вартості ігрового ноутбука зі всіма налаштуваннями, що становить 17449,00 грн., а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник просили в судовому засіданні у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Як з`ясовано в судовому засіданні та сторонами не оспорюється, останні перебували у близьких відносинах з липня 2017 року по грудень 2022 року. Статтею 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Приписами частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, даних у п.1 постанови Пленуму Верховного суду № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Отже, факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом оскаржуваного періоду усталені відносини, які притаманні подружжю. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності,якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1-3 ст.61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно. У постанові Верховного Суду 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 визначено правовий висновок проте, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19. Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16. В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також зазначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц визначено правовий висновок про те, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила встановити факт спільного проживання сторін як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з липня 2017 року по грудень 2022 року та в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] визнати особистою приватною власністю [PERSON] автомобіль BMW 320D, 2001 року випуску, р.н. [NUMBER] та ноутбук ігровий Asus FX5050V-AL010 Gunmetal Gray зі всіма налаштуваннями до нього, а також стягнути з відповідача на її користь частину вартості зазначеного майна. З матеріалів справи слідує, що автомобіль BMW 320D був зареєстрований на території України 17.08.2021 року за [PERSON] (а.с. 42). Також із фіскального чека від 25.08.2020 року вбачається, що був придбаний ноутбук ігровий Asus FX5050V-AL010 Gunmetal Gray зі всіма налаштуваннями до нього (а.с. 23). При цьому з`ясовано, що вказане майно перебуває у власності відповідача. Враховуючи зазначені обставини та вимоги законодавства, на позивача покладається обов`язок доведення факту спільного проживання як чоловіка та жінки однією сім`єю як подружжя з липня 2017 року по грудень 2020 року, в період якого придбано спірне майно. У разі доведення цього факту, на відповідача покладається обов`язок спростування презумпції спільного майна подружжя. На думку суду, позивачем не представлено будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів спільного проживання з відповідачем однією сім`єю, зокрема, ведення спільного господарства, взаємних прав та обов`язків, спільного побуту, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як слідує із показань свідків, сторони по справі дійсно разом проживали у будинку батьків відповідача, де займали окрему кімнату і їх проживання не можна назвати спільним життям подружжя, оскільки вони навчалися певний час і спільне житло було зручним для них. Отже, позивачем не доведено і не надано достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, а тому за таких обставин позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволенню не підлягають. При цьому, вказані обставини спростовуються копіями декларацій позивача, яка у вказаний період вказувала інше постійне місце проживання і реєстрації та не зазначала відповідача як члена сім`ї (а.с. ). За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст. 74 СК України вважати майно (спірний автомобіль та спірний ноутбук) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін. Правова позиція з даного питання висловлена Верховним Судом у постанові від 26.09.2019 року у справі № 442/2219/11. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачем та її представником всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних і беззаперечних доказів на підтвердження своїх вимог, а отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, у відповідності до ст. 133,141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: dismissed