Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~16.04.2024 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві вказувала на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . При укладенні договору дарування була допущена помилка в адресі житлового будинку, а саме в договорі вказано «вулиця Правденка» замість вірного «провулок [PERSON] ». Наявність помилки в даному документі унеможливлює реалізацію її прав як власника житлового будинку. В зв`язку з цим, просила суд встановити факт, що в договорі дарування№2940 від 25.07.1996 року щодо дарування житлового будинку [ADDRESS] , житловою площею 36,70 кв.м. з надвірними спорудами, фактично є договором дарування від 25.07.1996 року зареєстрований в реєстрі за №2940 житлового будинку [ADDRESS] , житловою площею 36,70 кв.м. з надвірними спорудами. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 17.04.2024 року відкрито провадження по справі. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник заявника [PERSON] адвокат Сікорська О.М. не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, просила задовольнити. \~ \~ \~ \~ В судове засідання Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради не з`явилося, будучи належним чином повідомленим, свого представника не направило, причини неявки суду невідомі. \~ \~ \~ \~За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що [PERSON] згідно договору дарування від 25.07.1996 року зареєстрованго в реєстрі під №2940 житлового будинку [ADDRESS] . Як встановлено судом, при укладенні договору дарування була допущена помилка в адресі житлового будинку, а саме у вищевказаному договорі вказано «вулиця Правденка» замість вірного «провулок [PERSON] ». Як вбачається з листа Управління з питань містобудування та архітектури ВК ПМР інформація щодо зміни адреси житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та щодо наявності [ADDRESS] відсутня. Також на матеріалах топографо-геодезичної зйомки М1:2000, що знаходиться в Управлінні та використовується для ведення адресного плану міста значиться провулок [PERSON] . Отже, суду надано достатньо доказів того, що зміна адреси зазначеної в договорі дарування від 27.07.1996 року зареєстрованого в реєстрі за № 2940 не було, тому суд вважає що в даному договорі було допущено помилку, яка підлягає виправленню. В свою чергу, наявність помилки в договорі дарування від 25.07.1996 зареєстрованому в реєстрі за №2940, житлового будинку [ADDRESS] унеможливлює реалізацію [PERSON] прав, як власника житлового будинку. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256\~ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Виходячи з зазначеного, суд вважає, що оскільки заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа.

Outcome: approved