Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області із позовною заявою, відповідно до змісту якої, просить визначити їй додатковий строк тривалістю 60 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову позивачка зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] та відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на земельну ділянку площею 2,5971 га, яка розташована на території Баранівської міської ради Житомирської області. Оскільки вона проживала разом з батьком у своєму будинку, вели спільне господарство, також у неї знаходився державний акт на земельну ділянку, то позивачка вважала, що прийняла спадщину після батька. Державний нотаріус письмово відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущений строк звернення з заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 17.05.2024 року від неї надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без неї, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач Баранівська міська рада свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 01.05.2023 року до суду надійшла заява, в якій просять розглянути справу у відсутності представника відповідача, не заперечують проти задоволення позовних вимог у разі їх доведення належними та допустимими доказами у судовому засіданні. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьком записаний: [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.1959 р.(а.с.7) . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.12.2021 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] ( а.с.11). Згідно з копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №399777 [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Жарівської сільської ради ( а.с.8 ). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2021 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Баранівської міської ради Жарівського старостинського округу Новоград-Волинського району Житомирської області від 02.12.2021 №135 з [PERSON] на день його смерті була зареєстрована невістка [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до довідки, виданої старостою сіл Йосипівка, Табори виконавчого комітету Баранівської міської ради Житомирської області від 15.12.2021 №408 [PERSON] на день його смерті проживав (без реєстрації) у господарстві своєї дочки [PERSON] (а.с. 12). Згідно повідомлення завідувача Баранівської державної нотаріальної контори від 09.12.2022 року № 671/01-16 [PERSON] пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] ( а.с.13 ). Спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не заводилась. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно положень ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, має стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження №61-14038св20). Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, позивачем надано докази спільного проживання з батьком [PERSON] на день його смерті, однак не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Проживання зі спадкодавцем в одному будинку, ведення спільного господарства та той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку знаходився у позивачки не свідчить про те, що у [PERSON] існували об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Рекомендація нотаріуса звернутися до суду за продовженням строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] також не є безумовною підставою для звернення до суду саме з таким позовом. Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed