Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Заступник керівника Лівобережної окружної прокуратури Донецької області, що діє в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (Азовський рибоохоронний патруль), звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної незаконним виловом риби. В обґрунтування\~заявленого позову\~позивач посилався\~на те,\~що вироком\~Орджонікідзевського районного\~суду м.\~Маріуполя Донецької\~області від\~30.04.2021\~по справі\~№265/2996/21\~ [PERSON] \~визнано винним\~у скоєнні\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.1\~ст.\~249\~КК України\~та призначено\~покарання.[PERSON] засуджено за те, що останній 14.03.2021 року біля 17:00 год., перебуваючи на узбережжі річки Кальміус по [ADDRESS] , діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, за допомогою забороненого знаряддя лову - сітко- снастевого риболовного засобу парашут здійснено незаконний вилов риби виду піленгас з річки Кальміус у кількості 27 (двадцяти семи) одиниць, розмір збитків якої відповідно до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів становить 18360,00 грн., чим заподіяв навколишньому природному середовищу матеріальну шкоду у розмірі 18360,00 грн., що є істотною шкодою. Таким чином, своїми діями останній вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 249 КК України, тоюто незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істостну шкоду. Водночас, питання щодо відшкодування [PERSON] шкоди, завданої рибному господарству України дотепер не вирішено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Прокурор Лівобережної окружної прокуратури Донецької області подав заяву про проведення судового засідання без фіксації. Представник Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (Азовський рибоохоронний патруль) Ткаченко Н.М. в с удове засідання не з`явилась, до суду подано клопотання про проведення судового засідання без її участі. Відповідач [PERSON] про день слухання справи сповіщений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України (з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи); відзиву на позов суду не надав у встановлений законом строк без поважних причин; заяв на відкладення розгляду справи не надійшло. На підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові\~докази,\~повно та\~об`єктивно\~з`ясувавши\~обставини справи,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню з\~наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що вироком Ордонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2021 року у справі 265/2996/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1\~ст. 249 КК України, призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. Згідно ч.6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається зі змісту вироку Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2021 року, питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним шкоди на загальну суму 18\~360,00 грн. вирішено не було. Розрахунок розміру шкоди, спричиненої діями відповідача, проведено на підставі Додатку №1 «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України», затверджених\~Постановою КМУ від 21.11.2011 року №1209. За загальним правилом, встановленим ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування вказаної шкоди здійснюється у відповідності з вимогами\~ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно з якими шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища місцевих рад, якою є Маріупольська міська рада. Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ»\~\~підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 13 Конституції України\~передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією\~Конституцією. Відповідно до вимог\~ст. 15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища»\~до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (стаття 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища») . Згідно з ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. На підставі викладеного, враховуючи доведеність позивачем факту незаконного вилову риби [PERSON] , а також те, що відомостей щодо добровільного відшкодування завданої шкоди суду не представлено, необхідно дійти висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved