Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

06.03.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , який по сьогоднішній день проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Сімейні стосунки між сторонами не склались, у зв`язку з чим шлюб між ними було розірвано 02.02.2022 року. Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2021 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), пенсії, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу та до досягнення дітьми повноліття . 08.12.2023 року [PERSON] досяг повнолітнього віку і виплати аліментів на користь позивача на його утримання припинилася. Наразі [PERSON] є студентом 3-го курсу у Відокремленому структурному підрозділі «Запорізький електротехнічний фаховий коледж Національного університету «Запорізька Політехніка» за денною формою навчання, в групі РПЗ 212/9. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Посилаючись на вказане, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, за весь час його навчання, але не більше як до 23-х років, починаючи з 08.12.2023 року. Ухвалою від 07.03.2024 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог\~ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань суду не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, причина її неявки суду невідома. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2005 року, заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2022 року по справі № 333/7224/21 їх шлюб розірвано (а.с. 9-10). Під час перебування у шлюбі, у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.12.2005 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1039 (а.с. 8). Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2021 року по справі № 333/4635/21 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), пенсії, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11). 08.12.2023 року [PERSON] досяг повнолітнього віку, що підтверджено його ID-паспортом № [NUMBER] , виданим 25.01.2024 року (а.с. 12), а отже виплата аліментів на користь позивача на його утримання припинилася. Згідно з довідкою № 39/24.1 від 04.03.2024 року, [PERSON] є студентом 3-го курсу у Відокремленому структурному підрозділі «Запорізький електротехнічний фаховий коледж Національного університету «Запорізька Політехніка» за денною формою навчання, в групі РПЗ 212/9. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року (а.с. 14). Згідно із витягами з реєстру Запорізької територіальної громади щодо реєстрації місяця проживання фізичної особи, сформованими 01.03.2024 року та 03.03.2024 року, [PERSON] проживає разом із матір`ю\~ позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16), і знаходиться на її утриманні. Як засвідчено судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2021 року по справі № 333/4635/21, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , і на користь [PERSON] на його утримання з [PERSON] стягуються аліменти. (а.с. 11). Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною першою ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Так Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16.02.2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач. Беручи до уваги те, що [PERSON] повнолітній, однак продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач не виконує обов`язку щодо його утримання, суд з урахуванням всіх обставин справи та положень закону, зокрема вимог ст. 182 СК України, а також тієї обставини, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання ще одного їх спільного сина, дійшов висновку, що розмір аліментів, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно буде обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення належного утримання повнолітнього [PERSON] , який продовжує навчання. Згідно з ч. 1 ст. 191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. В даному випадку позивач звернулася до суду з позовом 06.03.2024 року, але просила суд стягнути з позивача аліменти, починаючи з 08.12.2023 року, хоч при цьому не долучила до позову доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Так як позивач при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial