Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

26 вересня 2023 року з Солом`янського районного суду міста Києва до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов цивільний позов, яким представник позивача адвокат Вовченко С.М. просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 54\~729,23 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 11 грудня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №870. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . 13 грудня 2021 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 26 січня 2022 року державним виконавцем Бориспільського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 68374934 про примусове виконання судового наказу за № 760/32906/21 виданого 10 січня 2022 року. 12 червня 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за прострочення виплати аліментів за період з 30 листопада 2021 року по 31 липня 2022 року у розмірі 30971,29 грн. Заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 60040,50 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача розмірі неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 54729,23 грн. Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно вимог ст.\~223,\~280,\~281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши подану позивачем заяву у справі, матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, вразо-вуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що в зареєстрованому шлюбі сторін [INFO] народився син [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06 лютого 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 8) Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 травня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Судове рішення набрало законної сили. Встановлено, що неповнолітня дитина залишилась проживати разом з матір`ю [PERSON] .. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 20221 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Аліменти стягуються з 30 листопада 2021 року (а.с. 9). Судовий наказ набрав законної сили 13 грудня 2021 року. Згідно з\~вимогами ст. 15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно ч. 5\~ст. 11 ЦК України\~у випадках, встановлених актами цивільного законодав-ства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Сімейні відносини, згідно ч. 9\~ст. 7 СК України, регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Відповідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. За змістом ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У статті 180\~СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що постановою старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провад-ження про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі частини доходів, починаючи з 30 листопада 2021 року і до повноліття дитини (ВП 68374934) (а.с. 10). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за прострочення виплати аліментів у період з 30 листопада 2021 року по 31 липня 2022 року у розмірі 30971,29 грн. (а.с. 11-13). Рішення набрало законної сили 13 липня 2023 року. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданої Бориспільським відділом державної виконавчої служби у Бориспфільському районі Київської області 31 серпня 2023 року заборгованість відповідача по аліментам станом на серпень 2023 року складає 60040,50 грн. (а.с. 14-15). Заборгованість відповідачем не оскаржувалась, нового розрахунку суду не надано, доказів сплати аліментів, які не враховані виконавцем, суду не надано. Згідно ч. 4\~ст. 155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно положень\~ст. 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно положень п.22\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна поклада-ти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправиль-ним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі за №333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 та дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так : заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважає-ться, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежує-ться тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі за № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення\~ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1\~ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1\~ст. 196 СК України. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно ч. 4\~ст. 71 цього Закону\~виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборго-ваності із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. У частині 8 цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений\~статтею 71 зазначеного Закону, відповідно частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. На час прийняття рішення відсутній спір щодо визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правовідносини щодо утримання батьками дитини або дітей до їх повноліття регулює-ться\~главою 15 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у визначений за домовленістю між ними спосіб або ж за рішенням суду з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України (ст. 180, 181, 183, 184, 189 СК України). Так, ч. 1\~ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Тлумачення\~статті 191 СК України\~дає підстави для висновку, що юридичне значення для визначення часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, має час звернення до суду іншого з батьків з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Виключення із цього правила стосуються стягнення аліментів за минулий час (до пред`явлення позову). Разом із цим, для застосування зазначеної вище санкції (стягнення неустойки) до платника аліментів необхідні такі умови : існування заборгованості зі сплати аліментів, встанов-лених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно ч. 1\~ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Враховуючи викладені обставини, перевіривши поданий позивачем розрахунок заборго-ваності та пені за прострочення зобов`язання по сплаті аліментів, суд приходить висновку, що розмір пені дійсно становить 54729,23 грн.. В свою чергу заперечень зі сторони відповідача на неправильність проведеного [PERSON] розрахунку пені до суду не надходило. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів [PERSON] звільнена від сплати судового збору, а тому, враховуючи задоволення вимог, судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи наведене та

Outcome: approved