Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування Коломийського міськвиконкому, про визначення місця проживання дитини біля батька. Позовні вимоги мотивував тим, що 04 березня 2016 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] нар. Рішенням Снятинського районного суду від 25 вересня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина з червня 2023 року проживає біля нього по [ADDRESS] , а відповідачка проживає окремо. [PERSON] вважає, що в інтересах дитини проживати саме з ним, оскільки син [PERSON] тривалий час проживає разом з ним та перебуває на повному його забезпеченні. Позивач повністю опікується інтересами та потребами дитини, його здоров`ям, духовним та моральним розвитком. Він має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися його вихованням. Виходячи з інтересів дитини, [PERSON] просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з ним- батьком [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити. Відповідачка подала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала, просила їх задоволити, справу слухати у її відсутності. Представник служби у справах дітей Коломийської міської ради в судове засідання не з`явився, просив дану справу слухати без представника орагну опіки і піклування Коломийської міської ради, подав до суду висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Снятинського районного суду від 25.09.2019р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки №949 про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , 28.09.2016 р.нар. зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] від 25.10.2023р. вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає разом із батьком [PERSON] по [ADDRESS] . Створені належні умови для проживання та виховання малолітнього [PERSON] 28.09.2016 р.нар. Як вбачається з Висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [PERSON] звернувся до служби щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , 2016 р.нар. біля нього, оскільки дитина з серпня 2023 року проживає разом із ним, навчається у 1-Б класі Коломийської філії №6 імені Героя України [PERSON] ліцею № та має друзів за місцем проживання і навчання. Службою у справах дітей з`ясовано, що дитина проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , мати [PERSON] проживає в орендованій квартирі в місті Коломия, офіційно працює і спілкується з малолітнім сином. Під час обстеження будинку встановлено, що створені належні умови для проживання дитини. Батько дбає про малолітнього сина, забезпечує його всім необхідним для проживання та навчання, відводить у школу, цікавиться його успіхами у навчанні. Стосунки між мамою [PERSON] та сином [PERSON] є дружніми та доброзичливими, побудовані в повазі один до одного. Мати надає дитині належне виховання, безперешкодно спілкується із сином і не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: постійно дбає про його здоров`я, проводить з ним вільний час. Одночасно мати не заперечує, щоб малолітній син проживав з батьком [PERSON] . Враховуючи вище зазначене, дослідивши матеріали та оцінивши наявні документи у їх сукупності, враховуючи інтереси малолітньої дитини, Орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , 28.09.2016 р.нар. біля батька [PERSON] , 26.04.1992 р.нар. Відповідно до 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Тобто, першочерговим критерієм визначення місця проживання дитини, яка не досягла десяти років, є спільна згода батьків, та тільки у випадку наявності спору між батьками щодо місця проживання малолітньої дитини, яка не досягла десяти років, такий спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] зазначено, що згідно акту обстеження умов проживання від 25.10.2023р. відомо, що малолітній [PERSON] проживає біля батька [PERSON] в [ADDRESS] та має все необхідне для проживання та всебічного розвитку дитини, створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2016 р.нар. біля батька [PERSON] , 1992 р.нар. Cуд бере до уваги те, що позивач разом із малолітньою дитиною зареєстровані та проживають за однією адресою в [ADDRESS] . Отже, зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір, та вказані обставини підлягають перевірці судом. Однак позивачем не надано жодних доказів, які б підвереджували дійсну наявність спору між ним та відповідачкою, з приводу визначення місця проживання їх спільного сина [PERSON] . Не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Слід зазначити, що при розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, спору про визначення місця проживання їх малолітнього сина [PERSON] не було. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша та четверта статті 12 ЦПК України). Оскільки, у дитини є зареєстроване місце проживання, яке ніким не оспорюється і вимоги позивача не стосуються зміни місця проживання дитини, то суд вважає, що в даному випадку між сторонами відсутній спір, який підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відтак, за відсутності між сторонами відповідного спору, суд позбавлений можливості вирішувати такі питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи. З огляду на викладене, в суду відсутні підстави вважати, що на час звернення [PERSON] до суду з позовом про визначення місця проживання малолітнього сина, який, з його слів, фактично проживав і проживає разом з ним, та на час розгляду справи, між батьками дитини існує спір саме щодо його місця проживання, а відтак суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з відсутністю між сторонами спору щодо місця проживання дитини.

Outcome: dismissed