Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 31.07.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22037000139167, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 12\~400,00 грн. строком на 60 місяців з оплатою процентів в розмірі 0,001 % річних за строкову заборгованість та в розмірі 56,0% річних за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 31.07.2019 року по 29.11.2020 року в розмірі 5% від суми кредиту, з 30.11.2020 року по 27.02.2022 року 4% від суми кредиту, з 28.02.2022 року по 30.05.2023 року 3% від суми кредиту, з 31.05.2023 року по 31.07.2024 року 1,95% від суми кредиту. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтет них платежів обов`язкових платежів в сумі не менше 641,08 грн. Дата та розмір обов`язкового платежу зазначається в графіку платежів, що викладені в розділі 4 договору. До моменту підписання кредитного договору [PERSON] ознайомилась та погодилась з умовами Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб, тарифами банку, публічним договором (офертою) АТ «Банк Кредит Дніпро» та іншою інформацією за відповідною банківською послугою, що міститься в УДБО та оприлюднені на офіційному сайті банку та у відділеннях банку. АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі 12\~400,00 грн., встановленому договором, що підтверджується виписками з особового рахунку за період з 31.07.2019 року по 11.07.2023 року. 12.07.2023 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 12/07/23 строк дії якого закінчується 12.07.2026 року. Згідно з витягом із реєстром боржників до договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023 року від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 21\~583,63 грн. 29.01.2024\~року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та Товариств з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 29/01/24-01, відповідно до умов якого, ТОВ«ФК «Онлайн фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] за кредитним договором. Згідно з реєстром боржників від 29.01.2024 року до договору факторингу № 29/01/24-01 від 29.01.2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 21\~583,63 грн. ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» належним чином повідомили [PERSON] про заборгованість за кредитним договором № 22037000139167 від 31.07.2019 року, а саме 03.02.2024 року відправив лист повідомлення про погашення кредиту, проте [PERSON] не виконала свого зобов`язання. Просили суд, стягнути з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №22037000139167 від 31.07.2019 року в розмірі 21\~583,63 грн. та судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 31.07.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22037000139167, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 12 400,00 грн. строком на 60 місяців з оплатою процентів в розмірі 0,001 % річних за строкову заборгованість та в розмірі 56,0% річних за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 31.07.2019 року по 29.11.2020 року в розмірі 5% від суми кредиту, з 30.11.2020 року по 27.02.2022 року 4% від суми кредиту, з 28.02.2022 року по 30.05.2023 року 3% від суми кредиту, з 31.05.2023 року по 31.07.2024 року 1,95% від суми кредиту. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтет них платежів обов`язкових платежів в сумі не менше 641,08 грн. Дата та розмір обов`язкового платежу зазначається в графіку платежів, що викладені в розділі 4 договору (а.с.11). До моменту підписання кредитного договору [PERSON] ознайомилась та погодилась з умовами Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб, тарифами банку, публічним договором (офертою) АТ «Банк Кредит Дніпро» та іншою інформацією за відповідною банківською послугою, що міститься в УДБО та оприлюднені на офіційному сайті банку та у відділеннях банку. АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі 12 400,00 грн., встановленому договором, що підтверджується виписками з особового рахунку за період з 31.07.2019 року по 11.07.2023 року (а.с.12-19, 53-60, 66-76). 12.07.2023 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 12/07/23 строк дії якого закінчується 12.07.2026 року (а.с.91-98). Згідно з витягом із реєстром боржників до договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023 року від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 21 583,63 грн. 29.01.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та Товариств з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 29/01/24-01, відповідно до умов якого, ТОВ«ФК «Онлайн фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] за кредитним договором (а.с.99-103). Згідно з реєстром боржників від 29.01.2024 року до договору факторингу № 29/01/24-01 від 29.01.2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 21 583,63 грн. ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» належним чином повідомили [PERSON] про заборгованість за кредитним договором № 22037000139167 від 31.07.2019 року, а саме 03.02.2024 року відправив лист повідомлення про погашення кредиту, проте [PERSON] не виконала свого зобов`язання. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в загальній сумі 21 583,63 грн. за кредитним договором такими, що засновані на законі, оскільки позичальник не виконував умови договору та має заборгованість, тому повинен відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд встановив, що відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 16/02/24 від 16.02.2024 ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатське бюро «Тараненко та партнери» домовились, що адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний сплатити гонорар у порядку та строки, обумовлені сторонами. Згідно п. 3.1 отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Згідно з Актом прийому-передачі наданих послуг від 16.02.2024 до договору № 16/02/24 сторони погодили, що адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв наступні послуги: складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором витрачено 2 год., вартість 4000 грн.; вивчення матеріалів справи витрачено 1 год., вартість 500 грн. Всього вартість послуг складає 4500 грн. При цьому, відповідач правом подання клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, та доведення їх неспівмірності не скористався. Таким чином, враховуючи положення ч. 6 ст. 137 ЦПК України, за якими обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 4 500 грн., які поніс позивач у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved