Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

В березні 2024 року ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів відповідно до їх частки у праві спільної часткової власності на користь позивача борг за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2021 по 01.12.2023 в розмірі 16823,71 грн., три відсотки річних у розмірі 2,78 грн., а також судовий збір. Як на підставу позовних вимог вказано, що в опалювальних сезонах 2021-2024 позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками кв. [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання. Позивач надав теплову енергію, за яку відповідачі не сплатили, отже не виконали свої зобов`язання, чим завдали позивачу матеріальну шкоду. Надіслана відповідачам досудова вимога (в порядку досудового врегулювання сплати боргу) № 552-ф29 від 28.09.2023 залишилась без задоволення та відповіді. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Сторони повідомлені судом про розгляд справи належним чином. Представник позивача ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, 21.05.2024 від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечує. Повідомлення відповідачів [PERSON] , [PERSON] про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів. Направлена на їх адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідачі причини своєї неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваних сезонів (а.с. 7). Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.03.2024 кв. [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] - частина, [PERSON] частини (а.с. 14). Позивачем в спірний період була надана теплова енергія для опалення до будинку, в якому розташована квартира, яка належить відповідачам. На ім`я [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначена норма закону зобов`язує споживачів оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 15.03.2018 у справі 401/710/15-ц. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачам послуги з постачання теплової енергії, а відповідачі повинні за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України. Проте відповідачі отримані послуги в повному обсязі не оплатили. За період з 01.11.2021 по 01.12.2023 виникла заборгованість в розмірі 16\~823,71 грн., на яку було нараховано 3 % річних 2,78 грн. (а.с. 4). У вересні 2023 року відповідачам було надіслано досудову вимогу (в порядку врегулювання сплати боргу) № 552-ф29 про оплату боргу, який утворився станом на 28.09.2023, яку відповідачами виконано не було (а.с. 8). Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2023 по справі №\~489/7948/23 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення боргу з [PERSON] , [PERSON] на користь ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (а.с. 5). Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача три відсотки річних від суми боргу за період з 01.12.2021 по 01.02.2022 становить 2,78 грн. Оскільки відповідачі є співвласниками квартири, до якої здійснюється теплопостачання позивачем, в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожна із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України). Враховуючи, що відповідачам належить ( [PERSON] ) та ( [PERSON] ) частки кв. [ADDRESS] , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з кожного з них заборгованості за спожиту теплову енергію та трьох відсотків річних у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної часткової власності на квартиру. А саме з [PERSON] борг за спожиту теплову енергію в сумі 4\~205,93 грн., 3 % річних 0,70 грн.; з [PERSON] - борг за спожиту теплову енергію в сумі 12\~617,78 грн., 3 % річних 2,08 грн. Аналогічний висновок наведений у постанові ВС від 20.09.2018 у справі №\~522/7683/13-ц. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. в наступних частках: з [PERSON] 757,00 грн., з [PERSON] 2271,00 грн.

Outcome: partial