Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал», відповідач), треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., приватний виконавець Мелих А. І. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 грудня 2023 року позиваці стало відомо про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї коштів за виконавчим написом нотаріуса в користь відповідача. [PERSON] вважає, що виконавчий напис, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки вона не отримувала жодних кредитних коштів у ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а тому не погоджується із стягненням з неї суми кредиту та відсотків за кредитними зобов`язаннями. Приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивачки перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості [PERSON] . Відтак, нотаріусом при вчиненні виконавчих дій порушено норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. З огляду на зазначене, позивачка просить суд визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис нотаріуса, який зареєстровано в реєстрі за № 11088 від 25 січня 2021 року, про стягнення з неї в користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором, вирішити питання про судові витрати, про що зазначає в обґрунтуванні позову. Ухвалою судді від 15 грудня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/24437/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 18\~грудня 2023\~року через\~підсистему «Електронний\~суд» надійшло\~клопотання ТОВ\~«ФК «Профіт\~Капітал» про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги.\~В його\~обґрунтування представник\~відповідача зазначає,\~що витрати\~на правничу\~допомогу у\~сумі 7\~140,00\~грн є\~неспівмірними із\~складністю справи\~№ 607/24437/23,\~а отже\~такими,\~що не\~підлягають задоволенню\~судом. У разі задоволення позовних вимог, просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу у справі № 607/24437/23, вважає можливою сумою до стягнення витрат на правничу допомогу з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» - 1 500,00 грн. 10 січня 2024 року представник позивачки, адвокатка Назаренко Я. В. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. Ухвалою судді від 12 січня 2024 року заяву адвокатки Назаренко Я. В., яка діє в інтересах позивачки [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., приватний виконавець Мелих А. І. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим написом № 11088, вчиненим 25 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. про стягнення з [PERSON] на користь TOB «ФК «Профіт Капітал» заборгованості в сумі 21 664 грн за кредитним договором № 1172378 від 15 серпня 2019 року (виконавче провадження № 64657529 від 26 лютого 2021 року). Ухвалою судді від 06 лютого 2024 року клопотання представника\~позивачки [PERSON] , адвокатки Назаренко Я. В.\~про витребування\~документів у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., приватний виконавець Мелих А. І. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. документи, які стали підставою вчинення виконавчого напису від 25 січня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 11088, про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 21 664,00 грн. Ухвала судді від 06 лютого 2024 року про витребування від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. документів, які стали підставою вчинення виконавчого напису від 25 січня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 11088, про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 21 664,00 грн, виконаною не була. Протокольною ухвалою суду без видалення судді до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 02 квітня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Представник позивачки [PERSON] , адвокатка Назаренко Я. В. у судове засідання з розгляду справи по суті не з`явилася, подала суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Представник відповідача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи та узгоджується зі змістом п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Треті особи, приватний нотаріус\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай О.\~С.,\~приватний виконавець\~Мелих А.\~І.в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 25 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 11088 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором 1172378 від 15 серпня 2019 року, який був укладений з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 20191104 від 04 листопада 2019 року є ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Строк платежу за кредитним договором 1172378 від 15 серпня 2019 року настав та божником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводилося за період з 06 лютого 2020 по 06 січня 2021 року. Сума заборгованості складає 21\~664 (двадцять одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок. Заборгованість складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту, яка становить 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, а також простроченої заборгованості по несплаті відсотків за користування кредитом становить 11 664 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок. 26 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А. І. було відкрито виконавче провадження № 64657529 щодо виконання виконавчого напису № 11088, виданого 25 січня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» 21 664,00 грн заборгованості. Приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А. І. 26 лютого 2021 року у ВП № 64657529 винесено: постанову про арешт майна боржника [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 24 330,4 грн; постанову про арешт коштів боржника [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 24 330,4 грн; постанову про стягнення з боржника основної винагороди з боржника [PERSON] стягнути основну винагороду у сумі 2 166,40 грн; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника [PERSON] загальну суму мінімальних витрат у розмірі 200,00 грн; постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] Приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А. І. 30 червня 2023 року у ВП № 64657529 винесено: постанову про арешт коштів боржника [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 24 330,4 грн; постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника [PERSON] загальну суму додаткових витрат у розмірі 300,00 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А. І. 27 листопада 2023 року у ВП № 64657529 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . З врахування встановлених обставин суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Кредитний договір 1172378 від 15 серпня 2019 року, на який є посилання у спірному виконавчому написі, нотаріально не посвідчувався, такі докази при матеріалах справи відсутні, а тому поданий стягувачем для вчинення виконавчого напису договір не відповідав вимогам Переліку. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, постанові Великої Палати Верхового Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14ц. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14ц зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності». Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17, які викладено у постанові від 02 липня 2019 року, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Суд встановив, що вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] отримувала листвимогу про усунення порушень за кредитним договором у розмірі, який відображено у виконавчому написі нотаріуса, яка була залишена боржником без виконання. Тобто має місце порушення підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, де зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Відтак, суд виснував, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними. Безспірною заборгованістю\~є заборгованість\~боржника,\~з якою\~останній погоджується,\~що,\~відповідно,\~виключає можливість\~спору щодо\~її розміру,\~строку,\~за який\~вона нарахована\~тощо,\~а відтак,\~і документи,\~які підтверджують\~її безспірність,\~і на\~підставі яких\~нотаріусами здійснюються\~виконавчі написи,\~мають бути\~однозначними,\~беззаперечними,\~та такими,\~що містять\~вираз волі\~стосовно наявності\~певної заборгованості\~не тільки\~кредитора,\~а й\~самого боржника,\~або ж\~стовідсотково підтверджують\~наявність у\~боржника перед\~кредитором заборгованості\~саме в\~такому розмірі. У виниклому\~спорі заборгованість\~ [PERSON] \~є спірною,\~оскільки позивачка\~не визнає\~факту укладення\~кредитного договору\~та самого\~розміру виниклого\~боргу шляхом\~звернення до\~суду з\~позовом про\~визнання виконавчого\~напису нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~ Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд зробив висновок про те, що позовні вимоги у виниклому спорі є підставними, порушене право позивачки підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису за реєстровим номером № 11088, вчиненого 25 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості у розмірі 21\~664,00 грн таким, що не підлягає виконанню. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1 073,60 грн. Щодо вимоги позивачки про стягнення витрат на правничу допомогу суд встановив наступне. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першоючетвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з\~частиною\~3\~статті\~141\~ЦПК\~України\~при вирішенні\~питання\~про\~розподіл судових\~витрат\~суд\~враховує:\~чи\~пов`язані\~ці\~витрати\~з розглядом\~справи;\~чи\~є\~розмір таких\~витрат\~обґрунтованим\~та пропорційним\~до\~предмета\~спору з\~урахуванням\~ціни\~позову,\~значення\~справи\~для сторін,\~в\~тому\~числі чи\~міг\~результат\~її вирішення\~вплинути\~на\~репутацію сторони\~або\~чи\~викликала справа\~публічний\~інтерес;\~поведінку\~сторони\~під час\~розгляду\~справи,\~що\~призвела\~до затягування\~розгляду\~справи,\~зокрема,\~подання\~стороною\~явно необґрунтованих\~заяв\~клопотань,\~безпідставне\~твердження\~або заперечення\~стороною\~певних\~обставин,\~які\~мають\~значення для\~справи,\~безпідставне\~завищення\~позивачем позовних\~вимог\~тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§\~55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. 08 грудня 2023 року між [PERSON] (Клієнт) та [PERSON] (Адвокат) було укладено Договір № 74 про надання правничої допомоги, в п. 3 якого сторонами узгоджено, що за надання Адвокатом правничої допомоги Клієнт зобов`язується оплатити гонорар в розмірі 7\~140,00 грн. Кошти в розмірі 7\~140,00 грн. [PERSON] було сплачено на користь [PERSON] 08 грудня 2023 року, що вбачається з платіжної інструкції 0.0.3345459794.1, призначення платежу: адвокатські послуги згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 08 грудня 2023 року. Отож, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, обґрунтування клопотання представника ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.

Outcome: approved