Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 21004,44 грн. за кредитним договором № б/н від 09 грудня 2010 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач вказав, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 09.12.2010, згідно якої отримала кредит в розмірі 3200,00 грн. в вигляді встановленого кредитного лiмiту на картковий рахунок. За умовами зазначеного договору [PERSON] зобов`язалась, зокрема, погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Взятi на себе зобов`язання по зазначеному договору банк виконав повністю, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором і в межах встановленого кредитного ліміту. Вiдповiдач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, загальна сума якої станом на 07.11.2018 становить 21044,44 грн., з яких: 2896,35 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 16631,69 грн. нараховано пені; 500 грн. штраф (фіксована частина), 976,40 грн. штраф (процентна складова). Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалено стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 22766,44 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2024 року скасовано вказане заочне рішення та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. 06 травня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що при розгляді цієї справи повинні бути застосовані висновки викладені в постанові Великої Палати ВС України від 03 липня 2019 року по справі 342/180/17. Також зазначив, що позивач в повному обсязі не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог за наявності спливу позовної давності, не довів поважності причин пропущення позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, представник відповідача вважає, що розмір пені, є непропорційно великою сумою компенсації, становить більше 50%, чим порушено п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 09\~грудня 2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та\~ [PERSON] укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. \~ \~ \~ \~Одночасно з\~підписанням заяви,\~09\~грудня 2010\~року,\~ [PERSON] \~підписала також\~довідку про\~умови кредитування\~з використанням\~кредитки кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за змістом\~якої встановлена\~базова ставка на місяць становить 2,5%. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості становить: (базова процентна ставка по договору)/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць (нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.). \~ \~ \~ \~З наданого банком розрахунку, вбачається, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 07 листопада 2018 року становить 21004,44 грн., яка складається з: нарахованих відсотків 2896,35 грн., нарахованої пені 16631,69 грн., заборгованості по судовим штрафам 1476,40 грн. \~ \~ \~ \~Таким чином, між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 610 ЦПК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання.. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Щодо заявленого представником відповідача клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення суми боргу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності, відповідно до ст. 257 ЦК України, щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, згідно з ст. 261 ЦК України, а не закінченням строку дії договору, такого правового висновку дійшов ВС України у справі 6-14цс14 від 18.06.2014 р. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09 грудня 2010 року відповідачем була внесена сума коштів на погашення заборгованості у розмірі 300 грн. 11 квітня 2017 року. Таким чином момент коли банк дізнався про порушення свого права щодо несвоєчасного повернення наданих кредитних коштів [PERSON] , настав 11 квітня 2017 року, коли відповідач останній раз здійснив сплату за кредитним договором № б/н від 09 грудня 2010 року. Анкета-заява позичальника не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також не встановлено кінцевого терміну погашення кредиту, за таких обставин перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу по кредиту, тобто 11 квітня 2017 року, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові КЦС ВС від 15.01.2021 № 494/366/19 (61-2084св20). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, за період з 2010 року по 2018 рік Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» не зверталося до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У заяві позичальника від 09 грудня 2010 року домовленість сторін щодо збільшення строку позовної давності відсутні. Разом з тим у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, від 01 липня 2015 року міститься висновок про те, що Умови, в яких установлено позовну давність тривалістю із збільшеним строком, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Відповідно до пункту 1.1.7.31 зазначених Умов і Правил строк позовної давності визначено у 50 років, що є порушенням вимог статті 259 ЦК України, що передбачає необхідність укладення у письмовій формі договору про збільшення позовної давності, про що зазначив ВС у Постанові від 09.06.2021р. у справі №357/4940/17-ц На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних доказів, які б підтверджували факт укладення сторонами договору про збільшення позовної давності у письмовій формі. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 04 січня 2015 року у справі за № 6-1926 цс15. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Верховний Суд (постанова від 15.01.2021 року, справа № 494/366/19, провадження № 61-2084св20) вважає, що перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу по кредиту. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В силу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем не надано суду доказів, що між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір про збільшення позовної давності, а тому до вимоги позивача про стягнення відсотків за користування кредитом підлягає застосування загальний строк позовної давності у три роки. До вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів підлягає застосуванню спеціальний строк позовної давності у один рік. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з цим позовом 10 грудня 2018 року, а останній платіж [PERSON] був внесений 11 квітня 2017 року, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої пені у розмірі 16631,69 грн. та штрафів у розмірі 1476,40 грн. у зв`язку з пропущенням позивачем строку спеціальної позовної давності. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Оскільки [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № б/н від 09 грудня 2010 належним чином не виконала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 2896,35 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial