Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Представник позивачів адвокат Лабик Р.Р. в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат. Заява мотивована тим, що 01.05.2024 року Лисянським районним судом Черкаської області позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] представник позивача: адвокат Лабик Руслан Романович до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] задоволено частково. Витрати на правову допомогу судом не стягувались, а відтак на підставі поданих суду доказів, просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь [PERSON] 3750,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь [PERSON] 18 750,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь [PERSON] 42 500,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. У судовому засіданні представник заявників [PERSON] вимоги заяви підтримав з викладених підстав. Представник третьої особи [PERSON] заперечував повністю проти задоволення заяви вказуючи на непідтвердження та необгрнутованість витрат на правничу допомогу, значно завищений їх розмір. Заслухавши учасників судоого розгляду, розглянувши матеріали справи, зокрема у системі «Електронний суд», суд дійшов наступних висновків. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторони. Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю та суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial