Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

В обґрунтування первісного та зустрічного позовів позивачі вказали, що земельна ділянка загальною площею 0,1296 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення сесії Люботинської міської ради\~ Харківської області XXIV скликання\~ від 29 квітня 2004 року за № 35/ XXIV. Земельна ділянка була розбита на дві частини: 0,1000 га для будівництва та обслуговування\~ жилого будинку, господарських будівель і споруд, та 0,0296 га для ведення особистого селянського господарства. Але у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку власниками земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування\~ жилого будинку, господарських будівель і споруд зазначено лише троє співвласників - [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , а у іншому витязі власниками земельної ділянки площею 0,0296 га для ведення особистого селянського господарства співвласниками зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцями на\~ належне померлій [PERSON] майно, яке складалося з 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , є її доньки [PERSON] та [PERSON] . Таким чином позивачам [PERSON] та [PERSON] належать по 1/8 частці в праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно постанов державного нотаріусу Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 25 червня 2021 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки у зв`язку з неможливістю визначення розміру спадкового майна. У зв`язку з вищевикладеним позивачі вимушені були звернутися з відповідними позовами до суду. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити, та зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що свій позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити, та первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що свій позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити, та первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без участі її представника за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне. На підставі рішення XVIII сесії XXIV скликання № 35/XXIІІ від 29 квітня 2004 року передано безоплатно у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0.0296 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9901175192021 від 05 серпня 2021 року, власниками земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею, 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № 6311200000:25:016:0019, зазначені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , право власності яких посвідчується державними актами ХР 007785/007784/007994 про право власності на земельну ділянку від 15 вересня 2004 року. В той же час, згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №- 9901175322021 від 05 серпня 2021 року, власниками земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,296 га, для ведення особистого селянського господарства кадастровий № 6311200000:25:016:0043, зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , право власності яких посвідчується державними актами ХР 007785/007784/007994 про право власності на земельну ділянку від 15 вересня 2004 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 29 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 25 червня 2021 року державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, спадкоємцями майна померлої [INFO] [PERSON] , яке складається з 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] , є доньки померлої [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли у рівних частках, тобто по 1/8 частці. Це дає підстави вважати встановленим, що спадкоємцями на відкриту спадщину [PERSON] , що складається з частини земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , є доньки померлої [PERSON] та [PERSON] , що відповідає вимогам ст. 1261 ЦК України. Згідно повідомлення Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 09 лютого 2024 року за вих. № 90/01-16/П після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулися її доньки [PERSON] та [PERSON] , а також звернувся чоловік померлої [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини після померлої дружини. Отже частка у спадщині, від прийняття якої відмовився [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги нарівні [PERSON] та [PERSON] , перейшла до вказаних спадкоємців та підлягає розподілу між ним порівну. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Факт родинних\~ відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 18 листопада 1975 року Люботинською міською радою. Харківського району. Зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] відбулася після реєстрації шлюбу з [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого Комінтернівським відділом реєстрації актів громадянського стану. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 20 травня 1981 року Люботинською міською радою. Харківського району. Між [PERSON] та [PERSON] 09 жовтня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб, внаслідок чого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Таким чином суд приходить до висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємицями, що прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Згідно постанов державного нотаріусу Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області № 652/02-31/П та № 655/02-31П від 25 червня 2021 року спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки земельних ділянок, за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з неможливістю визначення розміру спадкового майна. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1). Ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За приписами ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. У свою чергу, згідно з п. «г» ч. 1 ст.81 ЦК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.86 Земельного кодексуУкраїни земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Як встановлено ч. 2 статті 89 ЗК України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом (ч. 4 ст. 89 ЗК України). За приписами ч. 5 ст.89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З викладеного вище вбачається, що розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, є рівними. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або законом, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] , однак реалізувати своє право на спадкування не можуть, оскільки долі співвласників земельної ділянки не визначені, судом не встановлено наявності договору між співвласниками щодо визначення часток або поділу чи виділу часток у спільній власності іншим чином, а тому їх частки є рівними, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині визнання права власності на частини земельні ділянки. Оскільки позивачі, як за первісним, так і за зустрічним позовами позбавлені права реалізувати свої спадкові права у позасудовому порядку, враховуючи, що обставини справи, викладені у позовних заявах, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved