Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~зазначає,\~що КП\~«Добро» надає\~житлово-комунальні\~послуги з\~постачання теплової\~енергії до\~квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Власником вказаної\~квартири та\~споживачем послуг\~за даною\~адресою є\~ [PERSON] .\~Між КП «Добро» Добропільської міської ради та [PERSON] існують правовідносини з надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за вищевказаною адресою. КП «Добро» своєчасно, в повному обсязі та належної якості надавало відповідні послуги, від цих послуг відповідач у встановленому законодавством порядку не відмовлявся, жодних претензій щодо якості або обсягу наданих послуг від відповідача на адресу позивача не надходило. Однак останній свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг здійснює не своєчасно та не належним чином, внаслідок чого за період з 01.11.2016 року по 01.02.2024 року утворилась заборгованість, яка складає 17867,01 грн. Враховуючи викладене, представник позивача КП «Добро» Добропільської міської ради просила стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.11.2016 року по 01.02.2024 року утворилась заборгованість, яка складає 17867,01 грн та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача, комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради Шишова Т.В., у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність. На підставі ч. 1 ст.\~223\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, споживачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується копією договору про надання послуг з централізованого опалення № 2044 від 25.07.2018 року. [PERSON] з 10 вересня 1996 року по теперішній час зареєстрований за вищевказаною адресою, що підтверджується долученою до матеріалів справи отриманою інформацією з Білозерської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області № 02-02/1001 від 15.03.2024 року та копією паспорту серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання з оплати вартості житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії своєчасно не здійснював, у зв`язку із чим, відповідно до наданої позивачем довідки про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2016 року по 01.02.2024 року складає 17867,01 грн. Позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення-попередження про необхідність сплати заборгованості за послуги з теплопостачання, проте як зазначив представник позивача в позовній заяві, добровільно сума заборгованості відповідачем погашена не була. Статями 7, 8\~Закону України\~«Про житлово-\~комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, обов`язком споживача є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а обов`язком виконавця - забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готування та укладання із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Матеріалами справи підтверджено, що позивач надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії. Тобто, правовідносини, що виникли між сторонами у справі - це правовідносини між виконавцем послуг та споживачами послуг. Таким чином, між сторонами існують фактичні правовідносини з надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.\~Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Враховуючи наведене, а також той факт, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує про стягнення з нього заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2016 року по 01.02.2024 року, яка складає 17867,01 грн, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позовні вимоги повністю, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановивлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, згідно платіжної інструкції № 611 від 04 березня 2024 року, що міститься у матеріалах справи. Враховуючи наведене та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 1514,00 грн. Решту суми сплаченого судового збору (50%) в сумі 1514,00 грн, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", слід повернути позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved