Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 22 березня 2024 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно, а саме: на земельну ділянку, яка розташована в с. В.Загайці Кременецького району Тернопільської області. 2. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є власником земельної ділянки, яка розташована в с. В.Загайці Кременецького району Тернопільської області, в розмірі 0,15га, кадастровий номер 6125882100:02:001:0783, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. 27 лютого 2024 року сторони уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого відповідач продав, а позивачка купила вищевказану земельну ділянку. Даний договір сторони визначили таким, що підлягає нотаріальному посвідченню, однак не посвідчили його в нотаріуса, оскільки продавець ухиляється прийти до нотаріальної контори з власних міркувань. Позивачка зазначає, що вони із відповідачем досягли згоди по всіх істотних умовах, продавець отримав від покупця кошти за продаж будинку, а покупець відповідно прийняла від продавця майно. Відтак, зі сторони позивачки відбулося повне виконання умов договору, а зі сторони відповідача часткове. На підставі викладеного, позивачка просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між нею та [PERSON] 27 лютого 2024 року та визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка розташована в с. В.Загайці Кременецького району Тернопільської області, в розмірі 0,15га, кадастровий номер 6125882100:02:001:0783, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 27 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 квітня 2024 року. 4. Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року підготовче провадження у справі відкладено на 14 травня 2024 року. 5. У судове засідання сторони не з`явилися, через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Окрім того, відповідач в своїй заяві визнає обставини, вказані позивачем в позовній заяві, в тому числі факт отримання коштів за продане майно. 6. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 8. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області №609/1180/23 від 12 грудня 2023 року окрім іншого, за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, яка розташована у с. В.Загайці Кременецького району Тернопільської області в розмірі 0,15га, кадастровий номер 6125882100:02:001:0783, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. 9. Витягом з Державного реєстру речових прав №367507437 від 27.02.2024 підтверджується, що право власності на земельну ділянку площею 0,15га, кадастровий номер 6125882100:02:001:0783, зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Шумського районного суду Тернопільської області №609/1180/23 від 12.12.2023. З вищевикладеного можна зробити висновок, що власником зазначеного вище майна був продавець [PERSON] , а тому мав право його продажу. 10. Судом встановлено, що 27 лютого 2024 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15га, кадастровий номер 6125882100:02:001:0783, яка розташована в с. Великі Загайці Кременецького району Тернопільської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Умовами договору передбачена вартість майна у розмірі 4391,53 грн., ціна визначена продавцем і покупцем спільно за взаємною згодою і є остаточною. 11. Відповідно до розписки, наданої продавцем [PERSON] 27.02.2024 вбачається, що останній отримав від покупця [PERSON] за продаж їй нерухомого майна: земельної ділянки у відповідності до домовленості між ними 4391,53 грн. 12. Згідно з актом прийому-передачі від 27.02.2024, зазначене вище майно, а саме: земельна ділянка площею 0,15га, кадастровий номер 6125882100:02:001:0783, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою с. В.Загайці, Кременецького району Тернопільської області, було передано продавцем [PERSON] та прийняте покупцем [PERSON] . 13. Як вбачається із заяви позивачки [PERSON] від 04.03.2024, остання просить прибути відповідача [PERSON] невідкладно 05.03.2024 в м. Шумськ, Кременецького району Тернопільської області для нотаріального посвідчення правочину. 14. Відповідно до заяви продавця [PERSON] , останній відмовляється прибути для нотаріального посвідчення договору з власних міркувань, про що інформує покупця. 15. Своєю заявою дружина відповідача [PERSON] - [PERSON] (свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] ) надає дозвіл та згоду своєму чоловіку на продаж земельної ділянки, яка знаходиться в с. В.Загайці Кременецького району Тернопільської області. Зазначає, що всі необхідні документи з приводу продажу вказаного майна відповідач буде укладати самостійно на свій розсуд. 16. Своєю заявою чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] (свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] ) надає дозвіл та згоду своїй дружині на купівлю земельної ділянки, яка знаходиться в с. В.Загайці Кременецького району Тернопільської області. Зазначає, що всі необхідні документи з приводу купівлі вказаного майна позивачка буде укладати самостійно на свій розсуд. ІV. Оцінка Суду. 17. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 18. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. 19. Вимогами ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 20. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 21. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 22. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 23. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 24. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 25. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 26. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. 27. Згідно ч. 1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. 28. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 29. Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. 30. Відповідно до ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі - продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. 31. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. 32. У відповідності до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. 33. У частині 2 ст. 220 ЦК України зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. 34. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. 35. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин було спрямовано на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. 36. Правочин, укладений між сторонами, підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, однак зміст договору не суперечить іншим вимогам закону та не порушує прав третіх осіб, які не є його сторонами. 37. Договір не може бути нотаріально посвідчений без участі відповідача-продавця, який ухиляється від нотаріального посвідчення угоди. У зв`язку з цим можливість для позивача посвідчити договір нотаріально втрачено і в інший спосіб, крім звернення до суду, позивач захистити свої права не має можливості. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивач всі свої зобов`язання виконав, користується придбаним майном, однак не може оформити право власності на майно з причин незалежних від нього, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним. 38. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. 39. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 40. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 41. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 42. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на викладене вище, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов під час укладення договору, покупець повністю здійснив розрахунок за придбане майно та отримав майно за актом приймання-передачі, неможливість нотаріального посвідчення договору перешкоджає покупцю у здійсненні його права володіння, користування та розпорядження придбаним майном. З цих підстав,

Outcome: approved