Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, в якому просить визнати місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] та покласти судові витрати на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2015 року по 2017 рік перебувала у стосунках без реєстрації шлюбу з [PERSON] . [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . З моменту народження доньки відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріально дитину не утримував. Тому 11 січня 2019 року позивач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Протягом останніх чотирьох років відповідач не бере участі у житті дитини, не дивлячись на хворобливість дитини, не цікавився станом здоров`я, навіть коли вони з дитиною перебували у лікарні. Лише в поодиноких випадках просив привезти дитину з [PERSON] до Києва для побачень з ним та його батьками. Вона не перешкоджала їх спілкуванню. У серпні 2020 року відповідач дізнався, що вона має намір вийти заміж за іншого чоловіка, та почав вимагати забирати доньку до Києва без присутності матері, незважаючи на небажання і страх дитини їхати без матері. Останнім часом відповідач налаштовує дочку проти матері, підбурює бити її. Після зустрічей з батьком дитина поверталася невеселою та агресивною, вона змушена була звернутися до психолога для консультування та обстеження доньки. 03 квітня 2021 року [PERSON] звернулась із заявою до Фастівського РУП ГУНП Київської області за фактом вчинення правопорушення [PERSON] , який погрожував їх фізичною розправою, здійснював на неї психологічний тиск, погрожував забрати хвору дитину до себе. На даний час місце проживання дитини вони з відповідачем не узгодили. Позивач вказала, що працює в ТОВ «Еко-Сфера Новацій», має стабільний дохід. Донька із народження і по теперішній час проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку створені умови для проживання дитини. Вона постійно займається вихованням доньки, може дати дитині належне виховання та розвиток, забезпечити нормальні безпечні для здоров`я дитини умови проживання. Вважає, що визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю буде відповідати інтересам дитини. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 вересня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою від 18 жовтня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 26 травня 2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної державної адміністрації, [PERSON] , третя особа на стороні відповідача - Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації, в якому позивач за зустрічним позовом просить відмовити у задоволенні первісної позовної заяви [PERSON] та визначити місце проживання малолітньої [PERSON] за адресою проживання батька [PERSON] у [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача за зустрічним позовом на його користь судовий збір. В обґрунтування вимог зустрічної позовної заяви [PERSON] покликається на те, що з [PERSON] позивач безперервно перебував в стосунках з 2011 по 2019 рік. Від спільного проживання мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 3 2015 по 2019 рік, два роки до народження дитини та рік після народження дитини, позивач та відповідач проживали разом у [ADDRESS] , проводили спільно час та були у добрих стосунках між собою. У 2015-2019 році, як до вагітності відповідача так і підчас вагітності та після народження доньки, зокрема їздили разом на відпочинок влітку і взимку, до смт. Затоки, Одеської обл. 2017-2019 рік, до м. Львова 2018 рік, до [ADDRESS] де мешкає [PERSON] дідусь позивача, (кожне літо з 2015 по 2019 роки). Після народження дитини позивач забрав відповідача разом з дитиною з пологового будинку до себе додому за адресою [ADDRESS] . Як виявилось, сторони мають різні характери та погляди на життя, а тому, через рік після народження дитини, матір дитини вирішила проживати окремо у м. Фастові. При цьому, донька залишилась проживати разом з матір`ю, зважаючи на її малолітній вік. Протягом всього життя дитини, після переїзду відповідача до м. Фастова він постійно спілкувався з дитиною, цікавився її життям та здоров`ям, надавав матеріальну допомогу, сплачував аліменти, заборгованості зі сплати аліментів не має. Також він ніколи не самоусувався від виконання батьківських обов`язків, хоче частіше бачитись із дитиною та проводити із нею час, відповідач ж, навпаки, усіляко перешкоджає його зустрічам та спілкуванню із дитиною. У них з [PERSON] тривалий час триває конфліктна ситуація з приводу ненадання дитини батькові для побачень. 05 травня 2021 року рішенням Служби у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації визначено [PERSON] порядок та графік побачень батька з малолітньою [PERSON] кожної першої та третьої суботи щомісяця в присутності матері, однак позивач за зустрічним позовом із даним рішенням не погоджується, оскільки в ньому не встановлено дійсних обставин справи. Зазначив, що він виконує і надалі бажає виконувати свої батьківські обов`язки, бажає безперешкодно проживати разом з дитиною за адресою свого проживання. Позивач постійно піклувався про дитину з її народження, займався її вихованням, утримував матеріально, дитина виявляє прихильність та прив`язаність до батька, сумує за ним, а тому спілкування дитини з батьком а тому визначення місця проживання дитини за адресою батька відповідатиме її інтересам та правам на особисте, регулярне спілкування з батьком, що у силу життєвих обставин, що склалися, проживає окремо. Крім того, у квартирі проживання позивача, є всі необхідні для життя дитини умови, вона обладнана необхідними меблями, сучасною побутовою технічкою, житлово-побутові умови сприятливі для проживання малолітніх дітей, дитина мас окрему дитячу кімнату, в якій малолітня донька жила до переїзду на адресу проживання відповідача, гралась та розвивалась, все необхідне для виховання та розвитку: місця для відпочинку за ігор, раціональне харчування, одяг, взуття, іграшки. У провадженні Фастівського міськрайонного суду перебуває справа №381/1881/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини. Актом обстеження житлових умов від 27 квітня 2021 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що проводила Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної державної адміністрації було встановлено належні умови проживання для дитини [PERSON] . Власником місця проживання [PERSON] є його матір [PERSON] . Заперечень щодо проживання дитини у квартирі за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не має. З огляду на зазначене, просить суд визначити місце проживання дитини із батьком за адресою його проживання: [ADDRESS] з метою уникнення конфліктних ситуацій та захисту дитини від емоційних потрясінь. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва зустрічну позовну заяву було залишено без руху, позивачу за зустрічним позовом надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 01 вересня 2022 року було прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної державної адміністрації, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Вимоги за зустрічною позовною заявою об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про визначення місця проживання дитини. 17 травня 2023 року до суду від представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Нєсвєтової Ю.О. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви в повному обсязі, покликаючись на те, що викладені обставини у зустрічній позовній заяві є надуманими, не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Дитина з моменту народження проживала з матір`ю , окремо від батька. [PERSON] разом з дочкою з початку введення на території України воєнного стану виїхали за межі України і на даний час проживають в Іспанії. Відповідач попередила про свій від`їзд Службу у справах дітей та сім`ї Фастівської РДА. На прохання [PERSON] йому також була надана така інформація. Окрім того, він спілкується з дочкою, коли у нього є час та бажання шляхом телефонного зв`язку, відеозв`язку, з використанням месенджерів. Крім того, заперечила щодо приховування дитини від батька, вказала, що [PERSON] навпаки сприяла зустрічам батька з дитиною, але не тоді, коли дитина хворіла. Натомість батько часто приїздив на побачення без завчасного повідомлення про свій візит. Вказала, що 18 липня 2022 року у справі №381/1881/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини ухвалено рішення. 02 жовтня 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва було частково задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зобов`язано [PERSON] забезпечити контакт батька [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Теlegram» та/або програм «Zооm», «Skyре» щодня у будні дні з 19 години 00 хвилин протягом 15 хвилин. 12 грудня 2023 року представник позивача за первісним позовом подала клопотання про долучення доказів. 01 лютого 2024 року до суду надійшов висновок орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] №06-23/7120 від 29 грудня 2023 року. 29 березня 2024 року суд протокольно ухвалив закрити підготовче провадження, перейти до розгляду справи по суті. 14 травня 2024 року до суду надійшли пояснення [PERSON] , яких остання повідомила суду, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням вона з донькою покинули місце проживання та виїхали за кордон, а саме в Іспанію, про що відповідач був проінформований. Також в липні 2023 року відповідач приїздив в Іспанію і бачився з дитиною. [PERSON] було назначено дзвінки кожного буднього дня з 19 год, але він не звертає на це уваги і телефонує, як і раніше, коли хоче і в скільки хоче. 17 травня 2024 року позивач за первісним позовом та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак від представника позивача - адвоката Нєсвєтової Ю.О. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, у якій вказала, що вимоги первісної позовної заяви підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Зустрічний позов просила залишити без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача за зустрічним позовом в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами та заперечення на них, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони проживали спільно однією родиною без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серії [NUMBER] від 07 листопада 2017 року. Оскільки стосунки між сторонами не склалися, [PERSON] разом із донькою повернулися проживати за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №626 від 16 квітня 2021 року. У вказаному вони житлі проживали до від`їзду за межі України у в`язку з повномасштабним вторгненням РФ в Україну. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов громадянки [PERSON] від 14 квітня 2021 року, проведеного Комітетом самоорганізації населення мікрорайону Снігурівка в м. Фастові Фастівської міської ради, проведено обстеження за адресою місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] , під час якого встановлено, що [PERSON] проживає разом зі своєю дитиною - [PERSON] та мамою [PERSON] у власному будинку, який має всі умови для гідного проживання дитини. З батьком доньки - [PERSON] . [PERSON] не одружена та разом не проживають. [PERSON] має окрему кімнату, в якій вона проживає разом із донькою. Дитина має окреме ліжко, іграшки для розвитку дитини, письмовий стіл, окрему шафу для одягу, а також всі умови для комфортного проживання. Санітарний стан будинку задовільний, є санвузол, душова кабіна, гаряча та холодна вода підведені в будинок. Подвір`я будинку прибране, має дитячий майданчик. Згідно характеристики, виданої Головою комітету самоорганізації населення мікрорайону Снігурівка Дубровіної Р.В. від 21 квітня 2021 року [PERSON] проживає разом зі своєю дитиною - [PERSON] та мамою [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За час проживання [PERSON] проявила себе з позитивної сторони, алкогольних та наркотичних проблем не має, доглядає за дитиною, допомагає по господарству, допомагає доглядати за бабусею, приймає активну участь у житті мікрорайону, гарна мама та порядна людина. З 21 квітня 2021 року та на час звернення до суду з позовом [PERSON] працювала в ТОВ «Еко-Сфера Новацій», мала стабільний дохід, за місцем роботи характеризується як відповідальний і дисциплінований працівник, що підтверджується характеристикою від 14.06.2021 року та довідкою про доходи від 14.06.2021 року. Згідно характеристики [PERSON] , виданої закладом дошкільної освіти №7 «Журавлик» від 08 квітня 2021 року №21, дитина відвідує дошкільний заклад з 2019 року, садок відвідує систематично, дитину в садок приводить мама. Дівчинка завжди охайна, чиста, гарно зачесана, доброзичлива, має друзів у колективі, вміє спілкуватись та встановлювати зв`язки із дорослими, розвинена відповідно до віку, кмітлива, спокійна. Мати [PERSON] приймає активну участь в житті дитячого садка, є головою батьківського комітету групи, багато часу приділяє дитині, розвиває її. Поліна забезпечена усім необхідним. Біологічний батько не приймає участі у житті дитини, не проживає із сім`єю, жодного разу не приводив та не забирав дитини із садочка. Донькою повністю опікується мама. Як стверджувала у позовній заяві позивач за первісним позовом, відповідач почав вимагати забирати доньку до Києва без присутності матері, незважаючи на небажання і страх дитини їхати без матері. Також налаштовував дочку проти матері, підбурював бити її. Після зустрічей з батьком дитина поверталася невеселою та агресивною, вона змушена була звернутися до психолога для консультування та обстеження доньки. Згідно протоколу індивідуального психологічного консультування з використанням психологічної діагностики від 20 березня 2021 року [PERSON] , [INFO] , проведеного практичним психологом [PERSON] , причиною звернення [PERSON] до психолога стало порушення психологічного здоров`я та психосоматичного стану малолітньої доньки. На консультації пані [PERSON] повідомила, що після відвідування та спілкування з татом, донька веде себе плаксиво, агресивно, з погрозами, застосування фізичної сили, що до мами. Вищезазначений стан малолітньої доньки [PERSON] , можна пояснити впливом психотравмуючої для неї ситуації, а саме, коли тато примусово забирає доньку не зважаючи на крик, зміни оточуючих людей, обставин, відсутність мами в цей час. З точки зору психолога це можна трактувати як першу фазу психологічного стресу, викликаною систематичними негативними подіями, яку дівчинка не в змозі вирішити самостійно, та унеможливлює, уникнення травмуючих обставин для дитини. Відповідно до малюнку [PERSON] її сім`я це - мама, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] (тато) дівчинка не любить та боїться. Потреба психологічної допомоги стала причиною звернення до психолога. За результатами спостереження та психологічного дослідження трирічної дитини (арт-терапію, ситуативні картки) встановлено позитивне реагування дитини на іграшки, опис тварин, опис будинку. Але протилежна реакція, коли картинки були про сім`ю та родину. [PERSON] зупиняла розмову, уникала відповідей, замовкала при запитаннях щодо тата, висловлюючи тільки негативні характеристики, іноді дитина замикалась у собі, часом дівчинка ставала гіперактивною, вимагаючи до себе постійної уваги. Прояви стресу у дитини можуть бути різними. У дитини виникає почуття тривожності і непотрібності, а також смуток і спустошення. Таке ставлення до особистості маленької дитини, залишає свій негативний відбиток на психіці, адже саме дитина в цьому віці програмує свою подальшу манеру поведінки та особистісний характер. Батько дитини - [PERSON] проживає окремо та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (А-Л), однак, як стверджує сам [PERSON] , його фактичним місцем проживання є: [ADDRESS] , квартира на праві власності належить його матері [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання від 27 квітня 2021 року, складеного Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] (бабуся дитини). З акту вбачається, що житло складається з чотирьох кімнат площею 125,3 кв.м., умови проживання у квартирі задовільні, є всі комунальні зручності, наявні необхідні предмети побуту та інтер`єру, меблі, побутова техніка за функціональним призначенням, в помешканні охайно. Створено належні умови для проживання та всебічного розвитку дитини [PERSON] . За місцем роботи в ПП «Майстер-клас», де [PERSON] працює на посаді юрисконсульта-помічника директора з правової допомоги характеризується як відповідальний та дисциплінований працівник. Згідно з судовим наказом Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2019 року у справі №381/93/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 січня 2019 року в до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] регулярно сплачує аліменти, заборгованості з їх сплати не має. Між сторонами трапляються конфліктні ситуації щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2022 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року, позов [PERSON] до [PERSON] про визначення участі у вихованні дитини та встановлення порядку побачень було задоволено частково, визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення днів зустрічі, а саме кожної першої та третьої суботи кожного місяця з 10:00 до 18:00 в присутності матері дитини [PERSON] , в день народження дитини [PERSON] , [INFO] , та в день народження батька [PERSON] , [INFO] , за домовленістю з матір?ю дитини [PERSON] , в літній період, під час перебування [PERSON] у щорічній відпустці, а також у період новорічних та великодніх свят за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , в решті позову відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат. Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом до [PERSON] , в якому просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з нею, покликаючись на емоційну прив`язаність дитини до матері, а також те, що саме вона постійно займається вихованням доньки, може дати дитині належне виховання та розвиток, забезпечити нормальні безпечні для здоров`я дитини умови проживання. Відповідач за первісним позовом [PERSON] , не погоджуючись із первісним позовом, подав до суду зустрічний позов, у якому з метою уникнення конфліктних ситуацій з матір`ю дитини, дотримання в першу чергу інтересів дитини та захисту дитини від емоційних потрясінь просив визначити місце проживання дитини з ним. Як встановлено судом, після пред`явлення сторонами обох позовів під час повномасштабного вторгнення РФ на території України у 2022 році [PERSON] разом з донькою виїхали за межі України до Іспанії, де вони і продовжують перебувати. Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд дійшов таких висновків. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як убачається зі статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§76). У §54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2023 року (справа № 607/20787/19 провадження № 61-11625сво22), вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Об`єднана палата зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків та є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Судам слід пам`ятати, що основним суб`єктом, на якого має вплив ухвалене рішення у сімейних спорах цієї категорії, є саме дитина. У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: - особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, наркотичними речовинами, перебування на диспансерному нагляді, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності); - відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків, наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків; встановлення, чи враховують мати/батько інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); - можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків); - стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини, що потребують посиленого догляду, наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги); - стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо. Указане тлумачення статті 161 СК України при розгляді категорії справ, що стосуються надчутливої сфери правовідносин (оскільки йдеться не просто про спір між позивачем і відповідачем, а про долю дитини), є сталим та однозначним у практиці Верховного Суду (див. постанови від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 761/35714/16-ц, від 23 жовтня 2021 року у справі № 127/17427/20, від 08 вересня 2023 року у справі № 639/3862/20, від 28 вересня 2023 року у справі № 944/5191/19). Крім того, першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки і права на життя дитини, що проголошено статтею 6 Конвенції про права дитини, а тому, розглядаючи справи про визначення місця проживання дитини з урахуванням особливостей, спричинених введенням в Україні воєнного стану, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, судове рішення має бути спрямованим на забезпечення її безпеки і права на життя (див. постанови Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, від 24 травня 2023 року у справі № 127/9377/21, від 14 червня 2023 року у справі № 760/31518/21). Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , №06-23/7120 від 29 грудня 2023 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. Крім того, з висновку органу опіки та піклування судом також встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на даний час вже 1,5 року проживає в Іспанії зі своєю матір`ю [PERSON] , навчається у школі, відвідує спортивні та творчі заняття. Як повідомила [PERSON] , проживаючи вже другий рік в Іспанії, дитина почувається краще, адже змінився клімат, менше стала хворіти. Тому до закінчення воєнного стану в Україні [PERSON] із дитиною повертатися в Україну не планують. Перебуваючи за межами України, розвитком доньки, її вихованням, лікуванням, оплатами за гуртки займається мати, беручи на себе відповідальність за життя та здоров`я малолітньої доньки. У липні 2023 року батько дитини [PERSON] разом з його батьками приїжджали на зустріч з [PERSON] в Іспанію. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є обґрунтованим, та таким, що узгоджується з наявними у справі доказами. Враховуючи рівність прав батьків щодо дитини, їх ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, можливість створення кожним з них належних умов для виховання і розвитку дитини (наявність самостійного доходу, належних житлових умов), вік та стан здоров`я дитини, а також те, що фактично від народження дитина проживає з матір`ю (у тому числі протягом останніх двох років у Королівстві Іспанія), внаслідок чого між ними існує тісний психо-емоційний зв`язок, суд приходить до висновку про задоволення вимог первісної позовної заяви та визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю. При цьому суд виходить з того, що позивач за зустрічним позовом не надав достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності визначення місця проживання дитини з батьком, зважаючи на те, що в умовах воєнного стану в Україні дитині безпечніше залишатися з матір`ю в Королівстві Іспанія. Визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересам дитини та позитивно сприятиме її психологічному та фізичному розвитку. Ураховуючи те, що задоволення вимог первісної позовної заяви повністю виключає задоволення вимог за зустрічним позовом, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог зустрічної позовної заяви. Ураховуючи задоволення вимог первісної позовної заяви, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом необхідно стягнути 908 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved