Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

27 лютого 2024 року [PERSON] з використанням засобів поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визначити їй додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 19 серпня 2023 року внаслідок ракетного удару військ російської федерації по Чернігівському обласному Академічному Українському музично-драматичному театрі імені Т.Г. Шевченка в місті Чернігові чоловік позивача - [PERSON] отримав осколкове поранення несумісне з життям та помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. 22 лютого 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора Олександра Володимировича для оформлення спадщини після смерті чоловіка, однак він відмовив у відкритті спадкової справи через пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є незначним, а позивач вчасно\~не подала\~заяву про\~прийняття спадщини,\~оскільки у зв`язку з втратою чоловіка перебувала у важкій життєвій ситуації, під тиском обставин, тривоги, переживань, безсилля, напруженості, побутових невирішених питань. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач - Чернігівська міська рада подала відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні та, зокрема, зазначає, що є неналежним відповідачем у даній справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, замінено відповідача - Чернігівську міську раду на належних відповідачів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; залучено до участі в справі Управління (службу) у справах дітей Чернігівської міської ради для забезпечення прав та інтересів малолітнього [PERSON] , законним представником якого є позивач; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідачі відзив на позов не подали. У підготовче засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позивач позов підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, з використанням засобів поштового зв`язку подали заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову. Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О.В. у підготовче засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просить справу розглянути за його відсутності. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно (а.с. 8, 11). На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 19 серпня 2023 року № 2484 від 02 травня 2024 року, наданою суду Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 01 травня 2024 року спадкова справа щодо майна після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). [PERSON] та\~ [PERSON] є\~батьками [PERSON] (а.с. 13, 16). Згідно з копією роз`яснення від 22 лютого 2024 року, наданого [PERSON] приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором Олександром Володимировичем, позивачу рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті чоловіка та врегулювання неузгоджених питань щодо розподілу спадщини між спадкоємцями (а.с. 12). За положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217,\~1218\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що спадкування\~здійснюється за\~заповітом або\~за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~1220\~Цивільного кодексу\~України спадщина\~відкривається внаслідок\~смерті особи\~або оголошення\~її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У\~разі відсутності\~заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Нормами частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу (частини третя, четверта статті 1268 Цивільного кодексу України). Спадкоємцями майна [PERSON] першої черги, які прийняли спадщину відповідно до норм законодавства, є: [PERSON] (мати), [PERSON] (батько), [PERSON] (син). Згідно із частиною першою статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у визначений законом строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 Цивільного кодексу України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для її прийняття. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому, поважність таких причин повинна бути обов`язково обґрунтована. Разом з тим, закон не містить застережень, які саме причини є поважними і визнання їх такими залежить від обставин конкретної справи. Суд враховує, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Слід також зазначити, що принцип «пропорційності», яким відповідно до статті 2 ЦПК України разом з іншими принципами зобов`язаний керуватися суд, тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Одночасно, дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таким чином, суд має врахувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою та забезпечити розумний баланс між інтересами сторін. Так, суд бере до уваги, що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є досить незначним, а тому враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Також, суд вважає, що обмеження позивача\~у прийнятті\~спадщини буде невиправданим втручанням у її приватну сферу і становитиме для неї надмірний тягар та не забезпечить розумний баланс між інтересами сторін. Враховуючи викладене, визнання відповідачами позову, оцінивши доводи позивача,

Outcome: approved