Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

23.02.2024 позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] \~на її\~користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у фактичних шлюбних відносинах у сторін в 2011 році народився син, однак спільне життя у сторін не склалося, останні три роки проживають окремо, у дитина перебуває на повному матеріальному у триманні матері, при цьому батько дитини молодий за віком, здоровий, зі слів родичів тривалий час працював та отримував дохід в Словацькій Республіці, інших утриманців не має. Сторони в судове засідання не з`явилися, представник позивачки адвокат Міллер Д. просила розглянути справу без їх участі, надала підтвердження отримання відповідачем позову та судових повісток про виклик до суду, однак такий в судове засідання не з`явився. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району 21.06.2011 стверджується, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Довідкою №152 від 05.02.2024, виданою виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району, стверджується, що позивачка разом з сином проживають в [ADDRESS] . У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відомостей про місце роботи відповідача, а також про розмір отримуваного ним доходу, під час судового розгляду здобуто не було. При цьому не встановлено наявність у відповідача інших утриманців. З огляду на вищевказане вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільного сина у частці від доходу (заробітку) останнього підлягає до задоволення з визначенням такої у розмірі 1/4. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. На підставі вказаної пільги позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Відтак суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за розгляд судом вимоги немайнового характеру. За ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: approved