Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У грудні\~2023\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «Цикл\~Фінанс» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~у якій\~позивач просив\~суд стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~кредитним договором\~№22039000135233\~від 08.07.2019\~року в\~сумі 60\~217,50\~грн, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 08.07.2019 року між АТ Банк Кредит Дніпро та [PERSON] було укладено кредитний договір №22039000135233, у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти з нарахуванням процентів та комісії зі строком кредитування до 08.07.2024 року. 15 грудня 2021 року між АТ Банк Кредит Дніпро та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права кредитора за вимогами до відповідача за кредитним договором. На дату\~звернення ТОВ\~«Цикл Фінанс»\~до суду,\~ [PERSON] \~не виконувала\~свої зобов`язання\~за кредитним\~договором,\~у зв`язку\~з чим\~допущено заборгованість,\~яка становить:\~-\~58311,66\~грн.,\~яка складається\~з:\~ \~ - суми боргу по тілу кредиту становить - 46333,09 грн.; - суми боргу по відсоткам - 2581,15 грн.; - борг по комісії - 9397,42 грн. Крім того, позивач вважає, що у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за Кредитним договором, що становить: 266,57 грн, а також у відповідності до ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за Кредитним договором, що становить: 1639,26 грн. З огляду на те, що [PERSON] допустила неналежне виконання умов кредитного договору, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи без його участі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв чи клопотань не надав. Правом на подання відзиву на позов не скористався. У зв`язку з цим, враховуючи норми ст. 247, 280 ЦПК України, суд розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Так, судом встановлено, що 08.07.2019 року між АТ Банк Кредит Дніпро та [PERSON] було укладено кредитний договір №22039000135233, у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти з нарахуванням процентів та комісії зі строком кредитування до 08.07.2024 року. За умовами п. 1.2 договору банк надає клієнту грошові кошти на умовах: сума кредиту 49 600 грн., строк кредитування 60 місяців, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,5 % від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 %, на прострочену заборгованість 56% річних. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов`язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. Відповідно до змісту ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 58311,66 грн., яка складається з: - суми боргу по тілу кредиту становить - 46333,09 грн.; - суми боргу по відсоткам - 2581,15 грн.; - борг по комісії - 9397,42 грн.. 15\~грудня 2021\~року між\~АТ Банк\~Кредит Дніпро\~та ТОВ\~«Цикл Фінанс»\~було укладено\~договір факторингу\~№15/12/2021,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Цикл Фінанс»\~набуло права\~кредитора за\~вимогами до\~відповідача за\~кредитним договором, згідно наданого витягу з реєстру боржників. Згідно п.1 ч.1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що АТ Банк Кредит Дніпро та [PERSON] , діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. АТ Банк Кредит Дніпро надало відповідачу кредитні кошти, які остання повинна була повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Однак, як встановлено судом, відповідач порушила умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем належними та допустимими доказами не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Також суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права АТ Банк Кредит Дніпро, і позивач має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором. Суд зазначає, що відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не надала, в судове засідання не прибула і жодним чином позовні вимоги не спростувала. Крім того, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ЗУ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 р. № 2120-IX (далі Закон № 2120-IX), якими передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з вищевказаним, 3% річних та індекс інфляції нараховуються позивачем за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року. Згідно наданого позивачем розрахунку, який не спростовано відповідачем, 3% річних за Кредитним договором, становлять: Дата початку: 15.12.2021 року Дата закінчення: 23.02.2022 року Кількість днів: 70 Сума заборгованості: 46333,09 Відсоткова ставка: 3,00% 3% річних: 266.57 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, який не спростовано відповідачем, індекс інфляції за Кредитним договором, становить: Місяці прострочки: з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року Індекси інфляції, що перемножуються 100.6%x101.3%x101.6% Індекс інфляції 103,538% Сума заборгованості: 46333,09 Сума боргу з урахуванням інфляції: 47972.35 Збитки від інфляції 1639.26 грн. Згідно ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з того, що матеріалами справи підтверджується факт не виконання позичальником договірних зобов`язань, що виразилися у не внесенні чергових платежів та стало передумовою для реалізації механізму дострокового стягнення заборгованості, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з вимогами ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, у позовній заяві, з-поміж іншого, позивач просив стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 890,00 грн. До позову долучено договір про надання правничої допомоги №16/05 від 16.05.2023 року, укладений між адвокатом Дорошенко М.А. та позивачем, виконання цього договору з боку адвоката підтверджується актом приймання-передачі послуг №39 від 11.12.2023 року та платіжною інструкцією №5572 від 11.12.2023 року про сплату за надання юридичних послуг за договором №16/05 у сумі 6890,00 грн. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved