Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є рідною тіткою, а на даний момент опікуном неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком яких являється відповідач [PERSON] . Відповідач перебував у шлюбі з [PERSON] , [INFO] з 01.11.2008 по 22.03.2019. Під час спільного проживання у шлюбі у них народилися діти: [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] . 22 березня 2019 року шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано, про що свідчить рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2019, а також було прийняте рішення про стягнення аліментів. Діти проживали з батьками [PERSON] та [PERSON] в місті Гайворон. В 2016 році, їх мати [PERSON] залишила дітей з батьком [PERSON] , а сама зникла на тривалий час поїхавши до міста Одеса. Батько [PERSON] вирішив віддати дітей до інтернату звернувшись до відповідних Органів. Мати позивачки (бабуся дітей) [PERSON] , яка проживає в селі Тополя, дізнавшись про це приїхала до відповідача з проханням не віддавати дітей до інтернату, а передати їх їй. На що відповідач, в службі у справах дітей повідомив, що не заперечує, що діти будуть проживати з бабусею. З 2016 по 2019 рік діти проживали з бабусею, відвідували навчальний заклад села Тополі, до них неодноразово приїжджала служба у справах дітей для контролю. За цей час батько дітей [PERSON] до дітей не приїздив, матеріально їх не забезпечував, участі в житті дітей не брав. З [PERSON] весь час проживали [PERSON] та [PERSON] . Мати дітей з`явилась в 2017 році погостювала і поїхала знову до міста Одеса. Зв`язок з дітьми іноді підтримувала. У 2019 році мати дітей [PERSON] забрала до себе в місто Одеса синів [PERSON] та [PERSON] . Де діти проживали до 11 липня 2023 року. 11 липня 2023 року Служба у справах дітей Одеської міської ради здійснила вилучення дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , про, що відповідач був повідомлений про вилучення дітей, але ніяких дій не приймав. 17 серпня 2023 року служба у справах дітей Одеської міської ради передала дітей на тимчасове влаштування [PERSON] , яка являється рідною сестрою матері дітей. Діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] навчаються в Кочержинській гімназії Паланської сільської ради Уманського р-ну Черкаської області. Відповідно до характеристик Кочержинської гімназії позивач приділяє багато уваги та часу вихованню, навчанню та розвитку дітей, підтримує тісний зв`язок з учителями та адміністрацією закладу освіти. Батько дітей не відвідував батьківські збори, не спілкувався з вчителями, не цікавиться успіхами дітей. Станом здоров`ям дітей не цікавиться, при необхідності на прийом до лікаря з дітьми не з`являється Діти знаходяться на повному утриманні Позивачки, яка самостійно займається вихованням, розвитком та матеріальним забезпеченням дітей. Батько участі в навчанні, вихованні та житті дітей не приймає, [PERSON] та [PERSON] заперечують бажання проживати разом з біологічним батьком, натомість бажають залишитись на проживанні у сім`ї позивачки, за весь час проживання та перебування дітей в рідної тітки батько жодного разу не приїздив їх провідати. Позивачка є здоровою за станом здоров`я, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має. Відтак, неповнолітні діти позбавлені батьківського піклування, унаслідок чого тривалий час проживають в сім`ї рідної тітки, де мають належні умови проживання, усім необхідним забезпечені в повній мірі. а даний час, відповідач, в м. Гайворон Кіровоградської області, життям дітей не цікавиться, участі в їхньому утриманні не приймає, не працює. Позивачка вважає що викладене свідчить, що відповідач без будь-яких поважних причин, умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Таким чином, Відповідач умисно перервав родинні стосунки зі своїми дітьми. У їхньому вихованні та утриманні участі не приймає, їхнім життям та здоров`ям не цікавиться, чим ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання дітей, що є достатньою правовою підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав, а тому вона вирішила звернутись до суду з даним позовом. Водночас просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й стягувати до повноліття дітей. Відповідач правом подання відзиву не скористався. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Гайворонської міської ради в судовому засіданні покликаючись на те, що відповідач не бере участі в вихованні дітей, не піклується про них, не переймається їхньою долею, не забезпечує матеріально просила позов задовольнити. Процесуальні дії суду Ухвалою судді від 07.03.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які заявами від 12.03.2024 позивачкою усунуто. Ухвалою судді від 13.03.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження залучено до участі у справі Орган опіки та піклування Гайворонської міської ради. Призначено підготовче судове засідання на 16.08.2023. Ухвалою суду від 09.04.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено справу до розгляду по суті. Судом встановлено: [PERSON] та [PERSON] з 01.11.2008 по 22.03.2019 перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 13) та рішенням шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано, про що свідчить рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2019 №385/61/19 (а. с. 14). [PERSON] та [PERSON] є батьками : [PERSON] , [INFO] про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис та видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] (а. с. 7); [PERSON] , [INFO] про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис та видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] (а. с. 8) та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис та видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] (а. с. 9). [PERSON] являється рідною тіткою неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта (а. с. 4) та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] а також свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІІ [NUMBER] (а. с. 4) 11 липня 2023 року Служба у справах дітей Одеської міської ради здійснила вилучення дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] та згідно розпорядження №285-01р від 13.07.2023 Київської районної адміністрації Одеської міської ради дітей відібрано та передано до Служба у справах дітей Одеської міської ради для тимчасового влаштування в сім`ю (а.с.29-31) Згідно наказу № 33 від 26.07.2023 служби у справах дітей Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] яка являється їхньою рідною тіткою (а. с. 33). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29.09.2023 неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відібрано у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та строком на 12 місяців та стягнено на їх утримання аліменти (а. с. 17-25). Згідно довідки виданої Мощенським старостинським округом [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 2016 по 2019 рік проживали в [ADDRESS] , біля бабки [PERSON] та навчались в місцевій школі (а. с. 26). Згідно довідок виданих КЗ «Хащуватський ліцей» Гайворонської міської ради Кіровоградськлої області [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 01.09.2016 по 28.05.2019 навчались в Тополівській філії КЗ «Хащуватський ліцей» (а.с. 27, 28). Згідно свідчення [PERSON] ,. директора Тополівської місцевої школи, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 01.09.2016 по 28.05.2019 навчались в Тополівській філії КЗ «Хащуватський ліцей» проживали в с. Тополі Голованівського району Кіровоградської області, біля бабки [PERSON] знаходились на її утриманні, батько [PERSON] вихованням дітей не займався та ніякої допомоги не надавав (а.с. 49). Згідно довідок виданих Кочержинською гімназією Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 01.09.2023 по даний час навчаються в Кочержинській гімназії Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області (а.с. 35-37). Відповідно до характеристик виданих учителями та директором Кочержинській гімназії Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 01.09.2023 по даний час навчаються в Кочержинській гімназії Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області За весь час навчання в школі, батько дітей в навчальному закладі не з`являвся, успіхами дітей не цікавився. Вихованням займається лише тітка [PERSON] Викладене підтверджується характеристиками з місця навчання (а. с. 38-40). Згідно заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] які являються жителями с. Кочержинці Уманського району Черкаської області та сусідами позивачки [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] знаходяться на її утриманні та вони жодного разу не бачили щоб дітей відвідував батько (а. с. 41-44). Згідно заяв [PERSON] та [PERSON] вони просять позбавити відповідача їхнього батька [PERSON] батьківських прав оскільки він починаючи з 2016 року по даний час не приймає участі у їхньому житті та матеріально не забезпечує (а. с. 45-46). З довідок № 75 та 76 від 01.03.2024 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , має позитивну характеристику та на її утриманні знаходяться діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько за час проживання дітей у тітки жодного разу їх не відвідував (а. с. 47-48). Відповідно акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] де також проживають її племінники [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] дійшла висновку що в будинку створено умови для навчання виховання та розвитку дітей позбавлених батьківського піклування (а. с. 50). Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Гайворонської міської ради Кіровоградської області визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від 27.03.2024 №03-26/52/1 (а. с. 70-71). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2019 з [PERSON] стягнено аліменти на користь [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] до їхнього повноліття (а. с. 70-71). Неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , будучи допитаним в судовому засіданні в присутності представника служби в справах дітей пояснили, що з батьком спілкувались більше двох років тому, їхнім життям батько не цікавиться, вони не хочуть проживати з батьком, їм з ним некомфортно та бажають проживати з тіткою так як їм у неї комфортно. З висновку органу опіки та піклування Гайворонської міської ради від 27.03.2024 вбачається, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо неповнолітніх дітей є доцільним та відповідає інтересам дітей. (а.с. 70-71). Відповідач в судовому засіданні позов визнав не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і стягнення аліментів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Оцінка суду Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 в п.16: "Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, п.п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). З досліджених судом доказів вбачається, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дітей є відсутньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Такі життєві умови були обрані відповідачем після розлучення з дружиною та матірко дітей, перебуваючи на значній відстані, відповідач мав усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнє навчання, підготовку до самостійного життя. Протягом майже всього свідомого життя синів відповідач не проживав із ним сім`єю, та, відповідно, не брав і не бере участі у вихованні синів, не піклується про них, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складову частину виховання, тобто контакту не підтримує, що стверджується письмовими доказами, долученими до матеріалів справи . ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Допитані в судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суду повідомив, що не бажають проживати з батьком, хочуть, щоб того позбавили батьківських прав щодо них. Суд враховує, що хоч думка дітей у вирішенні спору про позбавлення батьківських прав не є визначальною однак є важливою та водночас таке рішення судом прийнято з врахуванням всіх досліджених обставин. Суд враховує, що у якнайкращих інтересах дітей буде забезпечення його розвитку у сім`ї позивачки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи встановлено, що з моменту звернення позивача до суду з даним позовом (з 04.03.2024) відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дітьми не робить, наміру змінити своє ставлення до дітей не виявляє, тобто, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, і свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у їхній долі. Суд відхиляє в якості доказів заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , оскільки суд під час розгляду справи зобов`язаний безпосередньо дослідити докази у справі, тобто допитати свідків, однак відповідних клопотань сторонами не заявлялось. При вирішенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав суд враховує правові висновки викладені у постанові ВС від 26 квітня 2022 року в справі № 520/8264/19. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Також суд вважає правильним зазначити наступне. У постанові від 11.12.2023 в справі № 523/19706/19 ВС вказав, що передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд керується такою позицією ВС та враховує строки розгляду справи і наявність в справі висновку Органу опіки піклування - виконавчого комітету Гайворонської міської ради Кіровоградської області. Відповідно до ч.3ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, потреби дитини даного віку. Зокрема суду не надано доказів того що відповідач є непрацездатним чи має на утриманні інших осіб. При цьому суд бере до уваги, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2019 з [PERSON] стягнено аліменти на користь [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] до їхнього повноліття. А тому стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] стягненню не підлягають, оскільки вже стягнуті на їхнє утримання з [PERSON] та позивачка може звернутись до суду який виніс рішення про стягнення на них аліментів для заміни стягувача. Отже, враховуючи позовні вимоги, суд доходить висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, беручи до уваги витрати, які необхідні для утримання та виховання дітей, необхідність створення для них такого рівня життя, який був би достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, рівність прав батьків щодо обов`язку утримання дитини та моменту з якого проводиться стягнення, в зв`язку з чим суд доходить до переконання про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з викладеного вище, позов підлягає задоволенню, а аліменти стягненню з дня подачі позову - 04.03.2024. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Однак позивака не надала доказів того, що вона вживала заходи до одержання аліментів з відповідача, а він ухилявся від їх сплати, тому в частині стягнення аліментів за останні 6 місяців слід відмовити. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Суд також звертає увагу на те, що відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, а тому , відповідно до ст. 142 ЦПК України з нього підлягає стягненню 50 % судового збору. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру позбавлення батьківських прав - підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Водночас судовий збір за вимоги про стягнення аліментів та встановлення піклування - підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial