Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про позбавлення\~батьківських прав,\~у якому\~просить позбавити\~останню батьківських\~прав відносно\~малолітніх дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] . Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що позивач\~перебував у\~шлюбі з\~відповідачкою з\~27.10.2009,\~від якого\~мають двох\~дітей [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] . Однак, сімейне життя сторін не склалося та з 2014 року шлюб фактично був припинений. Діти проживали разом з відповідачкою та позивач сплачував аліменти на їх утримання. Рішенням Щорського районного\~суду Чернігівської\~області від 01.02.2019 шлюб було розірвано. 17.10.2019 на підставі витягу з протоколу №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Носівській міській раді діти були передані на виховання позивачу, оскільки були відібрані від матері. Відтак, з 19 жовтня 2019 року діти фактично проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Позивач працевлаштований, має стабільний дохід, створив належні умови для проживання дітей, піклується про стан їхнього здоров`я, розвитку та навчання. Натомість відповідачка не приймає будь-якої участі у вихованні та утриманні дітей, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім життям, здоров`ям, не допомагає в їх утриманні. Згідно висновку органу опіки та піклування, позбавлення батьківських прав відповідачки відносно дітей є доцільним. Зазначене свідчить про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. У судове засідання позивач не з`явився. У матеріалах справи наявна його заява, в якій просив розгляд справи провести без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Неявка відповідачки не перешкоджає проведенню судового засідання, відповідно до ст. 223 ЦПК України. Представник опіки\~та піклування\~Добрянської\~селищної ради у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи наявна його заява, в якій, просив розгляд справи провести без його участі, підтримав позовні вимоги. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та\~ [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Згідно довідки Добрянської селищної ради №809 від 28.02.2024, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З довідок виданих Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» Філія «Городнянське лісове господарство» вбачається, що позивач працює з 18.01.2022 на посаді верстатника та має стабільний дохід, що також підтверджується відомостями з Пенсійного Фонду України (форма ОК-7, форма ОК-5). Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] , [INFO] , станом на 12.10.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 01.02.2019 у справі №749/1169/18 розірвано шлюб між [PERSON] та\~ [PERSON] . З витягу з протоколу №11 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Носівській міській раді від 17.10.2019 встановлено, що Старобасанівській ЗОШ-інтернат І-ІІ ступені рекомендовано передати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на виховання батьку [PERSON] . З довідок Добрянського ліцею Добрянської селищної ради №91 від 29.02.2024, №92 від 29.02.2024 про участь батьків у шкільному житті дитини вбачається, що мати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , контакту із ліцеєм не підтримує, успішністю дітей не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. На виклики до ліцею приходить тільки батько дітей. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітніх дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Добрянської селищної ради №138 від 26.10.2023, вбачається, що орган опіки та піклування Добрянської селищної ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачку по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). За ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Європейський суд з прав людини СПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. З підстав вищевикладеного, вбачається, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків, які полягають в тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори в їх сукупності судом розцінюються як ухилення відповідачкою від виховання дітей. Відповідно до чинного сімейного законодавства мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування та в інших випадках. Мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. З наведених мотивів, враховуючи інтереси дітей та з метою соціального захисту законних прав малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що в інтересах дітей є доцільність застосування такого крайнього заходу до відповідачки, як позбавлення її батьківських прав. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову. Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З матеріалів справи встановлено, що з відповідачки стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 06.01.2020 у справі №749/1115/19, а тому суд вважає за недоцільне розглядати питання про повторне стягнення з відповідачки аліментів. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved