Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивачка 23 жовтня 2023 року звернулась до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона 27 грудня 2007 року уклала шлюб з відповідачем і змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] »; 19 квітня 2013 року шлюб було розірвано Березанським відділом ДРАЦС за спільною заявою подружжя, яке не має дітей. 21 вересня 2021 року сторони повторно зареєстрували шлюб, неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, що виникають з приводу різності характерів, світогляду, правил сімейного життя, побуту та інтересів. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2022 року, подальше збереження шлюбу неможливе, тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 24 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 05 березня 2024 року за клопотанням відповідача сторонам надано строк для примирення тривалістю один місяць та зупинено провадження у справі до закінчення вказаного строку. Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі, зазначивши, що понад рік не проживає разом з відповідачем і має намір створити нову сім`ю з іншим чоловіком (а.с.17). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 21 вересня 2021 року (а.с.8), проте з червня 2022 року проживають окремо. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статтею 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Положеннями ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на взаємні відносини сторін, які понад 1 рік проживають окремо, тобто спільне господарство між ними не ведеться, за період наданого судом строку для примирення сторони примирення не досягли і позивачка наполягає на розірванні шлюбу, згода відповідача на подання заяви до державного органу реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу відсутня, тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що, відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Малиновським відділом ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 12 вересня 2023 року, позивачка до укладення шлюбу, вимогу про розірвання якого заявлено нею у даній справі, іменувалася прізвищем « [PERSON] ». Відтак, суд не вбачає підстав для зміни прізвища позивачки на « [PERSON] ». Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved