Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

у березні 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що від шлюбу із відповідачем має спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано, син мешкає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, а тому вона просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 7000,00 грн щомісячно. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2024 року цивільну справу № 753/5533/24 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 19 березня 2024 року 25 березня 2024 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА стосовно місця реєстрації позивача та відповідача. Згідно відомостей, які містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 26 березня 2024 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 25 квітня 2024 року. 25 квітня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що після того, як подружжя почало проживати окремо, [PERSON] перераховував позивачу [PERSON] кошти на утримання сина, на підтвердження чого долучив відповідні банківські квитанції, зазначив, що сума аліментів у розмірі 7000 грн є завищеною, оскільки неспівмірна із заробітною платою відповідача, натомість зазначив, що відповідач не заперечує щодо сплати аліментів на утримання сина у розмірі 2500 грн. В судове засідання, призначене на 25 квітня 2024 року з`явилися позивач та представник відповідача. Судом було задоволено клопотання позивача про витребування від Головного управління ДПС у м. Києві довідки про доходи відповідача за 2023 рік. Судове засідання у справі було відкладено на 22 травня 2024 року на 12:30 год. 16 травня 2024 року до суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшла інформація щодо доходів [PERSON] за 2023 рік. У судове засідання призначене на 22 травня 2024 року з`явилися позивач та відповідач та представник відповідача. Позивач підтримала позовні вимоги, зазначила, що знає про доходи відповідача, оскільки працює у тій же організації, окрім того, зазначила, що їй відомо про те, що відповідач має додатковий неофіційний дохід, а тому в силі сплачувати аліменти у розмірі 7000 грн на місяць. Представник відповідача просив суд долучити до матеріалів справи довідку про доходи відповідача за останні півроку та довідку про нараховану заробітну плату за 2023 рік та перший квартал 2024 року. Відповідач зазначив, що має лише той дохід, про який зазначено у долучених до матеріалів справи документах, та вказав, що не в змозі сплачувати суму, заявлену позивачем, наголосив, що не заперечує щодо сплати аліментів, однак погоджується на суму у розмірі 2500 грн. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Проаналізувавши обставини справи у сукупності, суд доходить наступного висновку. 19 вересня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року (а.с.12-13) . Під час перебування у шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 497, серія [NUMBER] (а.с.11). Як зазначила позивач, та це не заперечувалося відповідачем, після розірвання шлюбу між сторонами, син залишився проживати разом із матір`ю. Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частинами другою, третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Відповідно до частин першої, другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Як вбачається з наданої представником відповідача довідки про доходи [PERSON] , за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року він працює в ДУ "Інститут досліджень науково-технічного потенціалу та історії науки ім. Г.М. Доброва НАН України" та отримав заробітну плату у розмірі 65847 грн, а його щомісячний дохід становить від 9966 грн до 13148 грн. Відповідно до інформації, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від Головного управління ДПС у м. Києві, [PERSON] за 2023 рік отримував щомісячний дохід за основним місцем роботи від 9491 грн до 13148 грн, серед іншого відповідач мав дохід, виплаченій само зайнятій особі у червні 2023 року у розмірі 4850 грн, у липні 2023 року - 4850 грн, у вересні 2023 року - 3650 грн, у листопаді 2023 року - 13200 грн. З долучених відповідачем до матеріалів справи квитанцій, вбачається, що ним у березні 2024 року на утримання дитини було здійснено 3 платежі на загальну суму 2010,05 грн. Отже, приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітнього [PERSON] , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, розмір його доходів, зважаючи на розмір прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, визначений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з огляду на те, що в утриманні дитини зобов`язані брати участь обидва батьки, те, що позивачем не доведено суду, що на дитину щомісячно нею витрачається 14000 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, які підлягають індексації, щомісячно до досягненню ним повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 16 березня 2024 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial