Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Благовіщенської міської радипро визнання за ним права власності на нерухоме майно - будівлю ветеринарного магазину змішаної торгівлі, яка розташована за адресою [ADDRESS] . На обґрунтування позову вказав, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.05.2023 року він є власником будівлі ветеринарного магазину змішаної торгівлі, яка розташована за адресою [ADDRESS] , під № 15о. На час успадкування права власності будівля ветеринарного магазину змішаної торгівлі складалась з 202, 8 кв.м. загальної площі (під літерами «А», «а») з гаражем та прибудовою загальною площею 127, 40 кв.м. (під літерами «Б», «б»). Маючи намір поліпшити будівлю ветеринарного магазину змішаної торгівлі належної матері, за її згодою, позивач в період 2020 року здійснив самочинну прибудову літ. «А1», яка відображена у звіті про проведення технічного обстеження, на якому відображений стан квартири позивача до реконструкції та після реконструкції з номерами прибудов. 09.10.2023 року позивач отримав земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , якій було присвоєно кадастровий номер 3525510100:03:000:0029, площею 0,0891 га. Після завершення будівництва позивач 15.11.2023 року виготовив у КП «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт на будівлю та була заведена інвентаризаційна справа № 558. Позивач зазначає, що не може провести державну реєстрацію будівлі через те, що провів перебудову без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту. На замовлення позивача ФОП [PERSON] провів технічне обстеження будівлі, за результатами якого зробив звіт та підтвердив можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта - будівлі ветеринарного магазину змішаної торгівлі. Відповідач Благовіщенська міська рада відзиву на позов не подала, направила до суду лист про відсутність заперечень проти задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачем вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд, дослідивши у порядку спрощеного провадження надані сторонами докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. З наданої позивачем копії паспорту [NUMBER] , виданого 06.07.2013 року Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області, встановив, що [PERSON] є громадянином України, [INFO] . З наданої позивачем копії технічного паспорту від 15.11.2023 року та інвентарної справи № 558 виготовлених КП «Благовіщенським міжміським бюро технічної інвентаризації» судом досліджено схематичний план будівлі, експлікації приміщень, план поверху, характеристику будівлі. З наданого позивачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 350408443 від 14.10.2013 року судом встановлено, що земельна ділянка з земель житлової та громадської забудови площею 0,008 га. кадастровий № 3525510100:08:000:0049 за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] . З наданої позивачем копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.05.2023 року у спадковій справі № 74/2022, вбачається, що [PERSON] успадкував після смерті матері будівлю ветеринарного магазину змішаної торгівлі, яка розташована за адресою [ADDRESS] , під № 15о. З наданого позивачем звіту про проведення технічного обстеження реконструкції будівлі ветеринарного магазину змішаної торгівлі (літери «А», «а», за рахунок прибудови (літери «А1», яка розташована за адресою [ADDRESS] встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації. З наданої відповідачем копії кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури Серії [NUMBER] вбачається, що експерт [PERSON] пройшов професійну атестацію та підтвердив кваліфікацію для виконання робіт з технічного обстеження будівель і споруд об`єктів будівництва класу наслідків (відповідальності) СС2 (середні насідки). При вирішенні справи суд керується такими нормами законодавства: Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі N6-1328цс15, згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Згідно ст.376 ЦК суди, розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки. Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. На підставі ч.3 ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Водночас згідно із ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 року № 158 затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, яким передбачена процедура введення в експлуатацію лише індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05.08.1992 року по 09.04.2015 року та будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12.03.2011 року. Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи, що позивач є власником земельної ділянки, на якій розташоване самочинно збудоване нерухоме майно, місцезнаходження якого не порушує права інших осіб, та дане нерухоме майно відповідно до експертних висновків придатне для подальшої експлуатації, представник Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області заперечень з приводу заявленого позову не подав, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved