Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

13 листопада 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, згідно з якою позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2012 року до [INFO] . Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку.22 квітня 2014 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було прийнято рішення про визнання місця проживання малолітньої [PERSON] . Відповідач з дитиною не спілкується, не приймає участь у її вихованні не проявляє материнської турботи до неї. з батьком [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2023 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 04 грудня 2023 року на адресу суду надійшла інформація щодо реєстрації місця проживання відповідача, яка змінила прізвище на [PERSON] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31 січня 2024 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської рали Київської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Через неявку відповідача в підготовче засідання, призначене на 31 січня 2024 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 05 березня 2024 року. 05 березня 2024 року на адресу суду надійшла заява від позивача про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. В даній заяві позивач просив проводити підготовче засідання за його відсутності та заявив клопотання про виклик в судове засідання в якості свідка [PERSON] . Крім цього, в позовній заяві позивач просив опитати в судовому засіданні неповнолітню [PERSON] . 05 березня 2024 року на адресу суду надійшла заява від представника третьої особи - Кисельової В.М. про проведення підготовчого засідання за її відсутності, закриття останнього і призначення справи до судового розгляду. Відповідач в підготовче засідання двічі - 31 січня 2024 року та 05 березня 2024 року не з`явилася, про день, час та місце підготовчого засідання повідомлялася судом своєчасно та належним чином. Рекомендовані повідомлення про вручення їй поштових відправлень повернулися на адресу суду 22 лютого 2024 року за відсутністю адресата за вказаною адресою. Ухвалою суду від 05 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 квітня 2024 року Викликано в судове засідання свідка [PERSON] . Через неявку сторін в судове засідання, призначене на 11 квітня 2024 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 10 травня 2024 року. 12 квітня 2024 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування про вирішення спору у даній справі. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд задоволити їх в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні заслухано думку неповнолітньої [PERSON] , яка пояснила суду, що на протязі восьми мати нею не цікавиться та з нею не спілкується. Вона не знає де знаходиться її матір, та який у неї номер телефону. Допитана в судовому засіданні якості свідка [PERSON] показала, що вона є бабусею [PERSON] та матір`ю позивача. Відповідач більше десяти років не спілкується з дитиною, та не виходить з нею на зв`язок. Мати в житті дитини не присутня. Представник третьої особи вважав за доцільне задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена судом своєчасно. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони з 24 березня 2012 року до 25 лютого 2014 року перебували у шлюбі між собою. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку відповідача. Заборгованість відповідача по аліментах перед позивачем станом на 31.10.2023 року становила 206 891,60 грн. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 22 квітня 2014 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком [PERSON] . Білоцерківською гімназією - початковою школою № 15 видано характеристику на ученицю 6-Б класу [PERSON] , згідно з якою батько [PERSON] регулярно відвідує батьківські збори, приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини. Мати [PERSON] з дітною не спілкується, з сім`єю не проживає, з класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являється. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 287 від 09 квітня 2024 року складено висновок щодо вирішення судового спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , згідно з яким [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дочки [PERSON] , [INFO] , що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її доньки [PERSON] [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не цікавиться її навчанням, не забезпечує за нею необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, не спілкуються з дитиною обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньки, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її дочки [PERSON] , [INFO] . Правові висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 ВС та від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18. Приймаючи до уваги те, що при задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд має прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, але враховуючи те, що аліменти з відповідача стягнуто рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, суд обмежується ухваленням рішення про позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно з ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - ч.1 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - ч.2 ст 141 ЦПК України. За таких обставин, враховуючи прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд вважає, що судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору в сумі 1073,60 грн. необхідно, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України стягнути із відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved