Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] , але своєчасно не звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Причину пропуску строку для прийняття спадщини вважає поважною, вказуючи на те, що вона не була обізнана відносно строків на подання заяви про прийняття спадщини та через те, що на території України було встановлено карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID 19, причиненої коронавірусом SARS-Co-2, внаслідок чого зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та було введено ряд інших обмежень. Крім того, позивач просила врахувати введення воєнного стану на території України та неодноразового його продовження, що також стало перешкодою у своєчасному зверненні до нотаріальної контори. В зв`язку з цим позивач просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, строком у 6 місяців, після набрання рішенням законної сили. Позивач в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд даної цивільної справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Представник Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду клопотання, в якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.10.2021 року (а.с. 4). З листа Кодимської державної нотаріальної контори південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Налдіної М. М. за № 233/01-16 від 21.05.2024 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] померлої [INFO] , не заводилась. За час свого життя, а саме 17 січня 1996 року, [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пиріжнянскої сільської ради Кодимського району Одеської області [PERSON] (а.с. 7), згідно якого вона заповіла все своє майно де б воно не була та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті [PERSON] . В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження наявності спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом та у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала. Відповідно до ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцю з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. В п. 24 Постанови №\~7\~від 30\~травня 2008\~р.\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. Стаття 17\~Закону України\~"Про\~виконання рішення\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно з вказаним вище та в сукупності з тим, що спадщина до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, відповідач відзиву не подав та проти задоволення позову не заперечував, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст.\~263\~ЦПК України дає підстави суду дійти висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved