Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Курахівської міської ради; [INFO] про встановлення факту, що має юридичне значення. Дана заява вмотивована тим, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю заявника. З 2020 року [PERSON] було надано статус інваліда ІІІ групи, у зв`язку з загальним захворюванням безстрокового терміну дії, що підтверджується відповідними наданими довідками. [PERSON] , [INFO] є батьком заявника. З 11.03.2024 року [PERSON] було надано статус інваліда ІІ групи, у зв`язку з загальним захворюванням безстрокового терміну дії, що підтверджується відповідними наданими довідками. З моменту\~фактичного проживання\~заявника з\~батьками,\~заявник,\~увесь час\~здійснює догляд\~за ними,\~через можливість\~забезпечувати їх\~необхідним доглядом\~та лікуванням\~та змогою\~створити необхідні\~побутові умови\~для проживання.\~Інші родичі,\~які здатні\~попіклуватися -\~відсутні. На сьогоднішній момент надати якісний догляд за [PERSON] та [PERSON] більше ніхто не має можливості, фактично увесь необхідний догляд забезпечує заявник - їх син, [PERSON] та є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за ними. Догляд здійснюється заявником добровільно на безоплатній основі. Заявник [PERSON] є військовозобов`язаним і може у встановленому законом порядку бути призваним до Збройних сил України, тому батьки будуть позбавлені будь-якого догляду. У зв`язку з чим, заявник просить встановити юридичний факт підтверджуючий, що він [PERSON] є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за хворими батьками [PERSON] та [PERSON] . Заявник в\~судове засідання\~не прибув,\~про час,\~дату та\~місце проведення\~судового засідання\~повідомлений належним\~чином, попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заінтересовані особи в судове засідання не прибули, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із таких підстав. Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Конституцією Україна проголошена соціальною державою, політика якої спрямована на створення умов, які забезпечують гідне життя та вільний розвиток людини. Зокрема, в її статті 3 людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнані найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За визначенням, яке міститься в частині першій ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтереси особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорювальних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини другої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, було оголошено та проведено загальну мобілізацію. У переданій на розгляд суду заяві заявник посилається на те,що він є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за своєю матір`ю - [PERSON] , яка потребує постійного стороннього догляду та за батьком - [PERSON] . На підтвердження наведених доводів, заявником подано суду наступні докази. Так, дані свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.04.1988 року свідчать про те, що батьком заявника є « [PERSON] » та мати « [PERSON] ». Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААБ № 850323, [PERSON] , [INFO] , надано статус інваліда ІІІ групи, у зв`язку з загальним захворюванням безстрокового терміну дії. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААГ № 863614, [PERSON] , [INFO] , надано статус інваліда ІІ групи, у зв`язку з загальним захворюванням безстрокового терміну дії. У статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» (надалі - Закон) наведено детермінацію понять особи з інвалідністю, інвалідності та догляду за особою з інвалідністю. Так, особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав на рівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист; догляд за особою з інвалідністю (дитиною з інвалідністю) - сукупність соціальних послуг, спрямованих на соціально побутову допомогу та підтримку, захист і забезпечення життєдіяльності особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю). Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Відповідно до абзацу 9 частини 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду. Надаючи правову оцінку таким доводам заявника суд констатує, що досліджені судом, у межах розгляду даної справи, фактичні дані дають підстави для висновку про можливість встановлення в судовому порядку зазначеного заявником факту, з метою забезпечення юридичної визначеності, як складової принципу верховенства права, у правовідносинах, пов`язаних із необхідністю забезпечення постійного догляду з боку заявника над своєю матір`ю та батьком, за умови документально підтвердженого стану їх здоров`я. З огляду не наведене, слід вважати сформованою у правовій площині мету звернення заявника до суду із вищевказаною заявою. За таких обставин справи, суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Встановлення означеного перед цим факту має юридичне значення для заявника, а також напряму впливає на його права, обов`язки та інтереси, особи яка потребує постійного стороннього догляду, за відсутності даних про інших осіб, які б могли здійснювати такі заходи. Таким чином, вимоги за заявою є підставними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved