Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями приватного виконавця. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.09.2020 приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна постановою відкрила виконавче провадження [NUMBER], якою стягнула з боржника, яким є [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 43021,23 гривень. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №3803 виданого 05.09.2020 приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. 25.09.2020 постановою про стягнення з боржника основної винагороди, стягнуто з [PERSON] основну винагороду у сумі 4302,12 грн. 25.09.2020 постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнуто з [PERSON] загальну сума мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 500,00 грн. 25.09.2020 постановою про арешт коштів боржника, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, 49823,35 грн. 13.10.2020 та 24.12.2020 постановами про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, здійснено відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків. 21.11.2022 рішенням Київського районного суду м. Полтави по справі №644/11641/21, яке набрало законної сили 22.12.2022 позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №3803 вчинений 05.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, яким стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість за кредитним договором в сумі 42 171 грн. 23 коп. 19.01.2023 постановою про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, приватний виконавець Павелків Т.Л., стягнула з [PERSON] суму додаткових витрат виконавчого провадження: 193,86 грн. 19.01.2023 постановою закінчила виконавче провадження [NUMBER]. Рішенням від 06.03.2023 Харківський окружний адміністративний суд по справі №520/1297/23, яке набрало законної сили 06.04.2023 позов [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяни Леонідівни про скасування постанови - задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 19.01.2023 у виконавчому провадженню [NUMBER]. Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Т.Л. щодо стягненню коштів зі [PERSON] у рахунок витрат виконавчого провадження [NUMBER] у розмірі 693,86 грн. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Т.Л. повернути [PERSON] стягнуті з нього кошти у розмірі 693,86 грн. Як вказує позивач, всі дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. по виконавчому провадженню [NUMBER], в тому числі по стягненню коштів з позивача, в рахунок витрат виконавчого провадження, арешт банківських рахунків, є незаконними та протиправними, проведені на підставі виконавчого напису, який не підлягає виконанню. Позивач вказує, що у приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. не було законних підстав вчиняти виконавчий напис №3803, а відтак, приватний виконавець Павелків Т.Л. не мала права відкривати виконавче провадження та проводити виконавчі дії. При цьому, приватний виконавець Павелків Т.Л. протиправно та незаконно відкрила виконавче провадження [NUMBER] порушуючи територіальне розмежування, оскільки позивач не проживає та не перебуває у м.Києві та немає ніякого майна у м. Києві. Крім того, приватний виконавець Павелків Т.Л. протиправно та незаконно стягнула з позивача витрати виконавчого провадження у сумі 693,86 грн., в тому числі додаткові витрати виконавчого провадження у сумі 193,86 грн., вже після визнання судом таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №3803. Всупереч рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.11.2022 у справі №644/11641/21, продовжила стягнення зі [PERSON] постановою від 19.01.2023 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження. Дії приватного виконавця також завдали позивачу моральну шкоду. Незаконність та протиправність дій приватного виконавця Павелків Т.Л. встановив Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 06.03.2023 у справі №520/1297/23. На підставі постанови про арешт коштів боржника від 25.09.2020 на банківський рахунок [NUMBER] , відкритий у АТ «Ощадбанк», 07.10.2020 було встановлено арешт на суму - 49823,35 грн. Позивач звертає увагу суду, що він на момент арешту рахунку, відносився до категорії малозабезпечених сімей, на даний картковий рахунок надходила державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, за 2019-2020 роки. На момент арешту коштів позивача, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, була для нього єдиним джерелом існування. Встановивши арешт на банківський рахунок позивача, приватний виконавець Павелків Т.Л., поставила його за межу виживання, позбавила коштів необхідних для підтримання фізіологічних потреб (харчування). На думку позивача, Приватний виконавець здійснювала навмисні дії по нанесенню матеріальної та моральної шкоди позивачу. Через постійні стреси, перенапруження, відсутність коштів на харчування та лікування, позивач 29.05.2021 потрапив на стаціонарне лікування до КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №25» Харківської міської ради, з діагнозом ішемічний інсульт. Наслідком захворювання стала паралізація правих кінцівок (рука та нога). 22.09.2021 позивача визнано особою з інвалідністю (II групи) безтерміново, з втратою працездатності. Через фізичні вади здоров`я позивач не може працювати та отримувати заробітну плату, для задоволення фізіологічних потреб (харчування та лікування). Позивач отримує мінімальну пенсію, інших доходів не має. Позивач вказує, що продовжує хворіти, знаходиться на постійному амбулаторному лікуванні у КНП «Міська поліклініка №18» Харківської міської ради, та потребує прийому ліків на постійній основі. Незаконно та протиправно відкрите виконавче провадження та проведені виконавчі дії, а саме: накладання арешту на всі банківські рахунки позивача, звернення стягнення на його доходи, стягнення витрат на виконавче провадження, призводять до нанесенню моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності, глибокому відчутті несправедливості, незручностях, розчаруваннях, негативних емоціях. Через відсутність засобів для існування, позивач вимушений був принижуватись брати у борг кошти у знайомих, для задоволення мінімальних фізіологічних потреб, що принижує його честь та гідність. Позивач є самотньою особою пенсійного віку з інвалідністю (2 групи). Порушення звичайного способу життя, було тривалим, біля 2 років, з моменту арешту грошових коштів Позивача, з 07.10.2020 до зняття арешту та закриття виконавчого провадження [NUMBER]. Нанесена позивачу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності, глибокому відчутті несправедливості, незручностях, розчаруваннях, негативних емоціях з приводу незаконних та протиправних дій приватного виконавця Павелків Т.Л. по відношенню до нього. Наявність шкоди - у вигляді душевних страждань, приниженні честі та гідності, глибокому відчутті несправедливості, незручностях, розчаруваннях, негативних емоціях. Протиправність діяння заподіювача - незаконно та протиправно відкрите виконавче провадження [NUMBER], незаконні та протиправні виконавчі дії по відношенню до Позивача, а саме: арешт коштів, стягування витрат виконавчого провадження. Як вказує позивач, протиправність дій приватного виконавця Павелків Т.Л. встановлено рішенням Київського районного суду м. Полтави по справі №644/11641/21 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/1297/23 (Додаток №7 та №9). Принижуючи честь та гідність, позивач був змушений займати кошти у знайомих, через арештовані приватним виконавцем банківські рахунки. Перенесена хвороба порушила нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми. Позивач став особою з інвалідністю, втратив роботу, через брак коштів не може повноцінно жити, харчуватись та отримувати якісне лікування, отримує душевні страждання та моральну шкоду. Зміна життєвого укладу, необхідності лікування, свідчать про наявність моральної шкоди. Виходячи з наведеного, позивач моральну шкоду оцінює у розмірі 1000000,0 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 року справу передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 04.09.2024 до суду від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає доводи позивача безпідставними з огляду на таке. Як вказує відповідач, виконавче провадження № 63141285 відкрито з дотриманням вимог законодавства, що регулює примусове виконання рішень. Оскільки виконавчий документ відповідав вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу у приватного виконавця не було. Приватний виконавець при примусовому виконанні виконавчого напису № 3803 виданого 05.09.2020, вчиненого приватним виконавцем КМНО Буждиганчук Є.Ю. діяла на підставі Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, відповідач звертає увагу, що виконавче провадження було відкрито у відповідності ст. 24 Закону, за місцем знаходження майна боржника (грошових коштів). Також відповідач вказує, що 25.09.2020 нею було винесено постанову про арешт коштів боржника якою накладено арешт на грошові кошти що містяться на рахунках боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належать боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 49 823,35 грн. Законодавчими положеннями обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення, на які заборонено законом. Водночас, визначено обов`язок банку повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання. У зв`язку з прийняттям АТ «Ощадбанк» постанови про арешт коштів у ВП № 63141285, рахунок, на який накладено арешт, не відноситься до рахунку із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом. Тобто, арештований рахунок позивача не був рахунком із спеціальним режимом використання. В частині доводів позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн, відповідач вказує, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір, не доведено причинно - наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями приватного виконавця. 22.09.2024 на адресу суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 50 грн матеріальної шкоди, яка мотивована тим, що приватний виконавець Павелків Т.Л. продовжує наносити шкоду позивачу, оскільки направляючи відзив на позовну заяву за допомогою оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта», встановила позивачу плату за пересилання відправлення, яку позивач змушений був сплатити. 22.09.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наводить доводи на спростування доводів відзиву та вказує, що відповідач не спростувала належними доказами факти незаконного та протиправного проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні [NUMBER] на підставі виконавчого напису №3803, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню; незаконного та протиправного відкриття виконавчого провадження [NUMBER]; незаконного та протиправного стягнення з позивача витрат виконавчого провадження, вже після визнання судом таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №3803; незаконного та протиправного арешту банківського рахунку позивача, на якій надходила державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, яка була єдиним джерелом для існування; продовження нанесення шкоди, у вигляді перекладання судових витрат (пересилання відзиву) на позивача. 26.09.2024 на адресу суду надійшло клопотання позивача про проведення судово - психологічної експертизи, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 13.05.2024. У судовому засіданні 13.05.2024 ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті спору. У судовому засіданні 13.05.2024 позивач уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. З урахуванням тих обставин, що відповідачем висловлено позицію по суті спору у відзиві, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. В силу положень ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Так, відповідно до наведених норм, підставою для цивільно - правової відповідальності державного виконавця є наявність - неправомірних дій, заподіяння шкоди та причинний зв`язок між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 4 ст. 22 ЦК України на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №477/874/19 наведений правовий висновок про те, що абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі №180/1735/16-ц). Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди: протиправну поведінку заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вину. Лише наявність усіх чотирьох умов є підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди. Відсутність хоча б однієї з зазначених умов свідчить про необґрунтованість та недоведеність відповідних позовних вимог. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Станков проти Болгарії» зазначив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Так, в Постанові Верховного Суду у справі № 750/6330/17 зроблено висновок, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або ж приниження, які завдають моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, зокрема, інтенсивність, повторюваність протиправних дій, фізичні або психологічні наслідки, стан здоров`я. Верховним Судом зауважено, що саме позивач повинен довести, які саме дії спричинили страждання, яку саме шкоду вони заподіяли та в якому розмірі. Отже, не кожне переживання, хвилювання є стражданням. Страждання - це відчуття сильного фізичного болю, глибоких душевних мук, а не будь-яка негативна емоція. Саме через страждання фізичної особи визначається поняття моральної шкоди, його характер та глибину потрібно доводити, щоб довести моральну шкоду. За положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У пункті 5 своєї Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого позивач при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для справи. Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2020 на адресу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3803 виданого 05.09.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь АТ Банк «Форвард» грошових коштів за кредитним договором № 200123690 від 01.02.2018. 25.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63141285 з примусового виконання виконавчого напису № 3803 від 05.09.2020. 25.09.2020 приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 4 302,12 грн та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 500,00 грн. 25.09.2020 року

Outcome: dismissed