Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей ЧМР, в якому просить: визнати за [PERSON] , [INFO] право на спадкування 1/6 частки квартири загальною площею 69.2 кв.м., житлова площа 42.3 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] 159185,23 грн. грошової компенсації спадкового майна; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] 159185.23 грн. грошової компенсації спадкового майна та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позов обґрунтовує тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 23.07.2020 року по справі № 711/9704/15 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.09.2017 року скасовано в частині відмови у встановленні батьківства. В цій частині ухвалено нове рішення та вирішено встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Кедина Гора, Золотоніського району Черкаської області щодо [PERSON] , [INFO] . 08.09.2020 року [PERSON] видано нове свідоцтво про народження, в якому в розділі «Батько» зазначений [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [INFO] померла його мати [PERSON] . Спадкоємцям померлої [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах. Останні успадкували нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 69,2 кв.м., житлова площа 42,3 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] . З наведеного вище вбачається, що якщо б [PERSON] за життя не залишила заповіт то [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] спадкували по 1/3 частині майна Отже, [PERSON] належить обов`язкова частина у спадщині у вигляді 1/6 частини майна, що залишилася після смерті [PERSON] а саме 1/6 частина квартири за адресою [ADDRESS] , що від загальної вартості квартири складає 318\~370, 47 грн. Спадкове майно не збереглося, оскільки воно було успадковано іншими спадкоємцями, і станом на даний час спірна квартира відчужена на користь третьої особи. У зв`язку із зазначеними обставинами остання звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 січня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі, призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачам строк на надання відзиву на вказану позовну заяву. Відповідачі надали до суду відзив, в якому зазначили, що [INFO] помер [PERSON] . Постановою Черкаського\~апеляційного суду\~від 23.07.2020\~року встановлено,\~що після\~смерті [PERSON] \~заведена спадкова\~справа №87/12\~на підставі\~заяви [PERSON] \~від 04.02.2012\~року,\~№197\~про прийняття\~спадщини.\~В даній\~заяві зазначено,\~що [INFO] \~помер батько\~її малолітньої\~дитини,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~На день\~його смерті\~залишилося спадкове\~майно,\~яке вона\~приймає за\~законом (заповітом).\~Оскільки апеляційний\~суд встановив\~факт батьківства\~ [PERSON] \~щодо [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~то він\~має право\~на обов`язкову\~частку у\~спадщині,\~оскільки на\~момент смерті\~ [PERSON] .\~ [PERSON] \~був малолітнім,\~що підтверджується\~матеріалами справи. Однак, колегія суддів дійшла висновку, що в даній справі позовні вимоги позивача [PERSON] в частині визнання права власності на спадкове майно не підлягають до задоволення, оскільки на час відкриття спадщини спадкового майна, яке б належало за життя померлому [PERSON] не існувало. В суді апеляційної інстанції позивач та її представник визнавали те, що судом першої інстанції зроблені всі дії щодо відшуковування спадкового майна, яке належало б [PERSON] , однак вжитими заходами таке майно встановити не вдалося. [INFO] померла [PERSON] . 3.09.2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося відповідачам у даній справі. Таким чином позивач не має права на спадок після смерті [PERSON] , оскільки спадкування відбулося за заповітом. Зазначають, що квартира [ADDRESS] була відчужена на користь інших осіб згідно договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2012 року. Розмір отриманих відповідачами коштів від продажу спадкового майна становила 190261,00 грн. Таким чином, в разі якщо суд дійде до висновку про наявність підстав для задоволення позову, розмір грошової компенсації має становити 31710,16 грн., пропорційно вартості 1/6 частці спадкового майна. Також, відповідачі зазначили, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин. Просять в позові відмовити повністю. Позивач надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що нею в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] своєчасно подавалися заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , при цьому у відзиві не надано доказів, що слугують підставою для неврахування інтересів [PERSON] під час поділу спадкового майна після смерті спільної з відповідачами бабусі [PERSON] Зазначає, що звернення до суду з позовом є своєчасним, строк позовної давності не пропущений. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 120 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Починок О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення судової повістки. Представник відповідачів адвокат Кучер Ю.В. в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до\~ч.ч.1,3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що Постановою Черкаського апеляційного суду від 23.07.2020 року по справі № 711/9704/15 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.09.2017 року скасовано в частині відмови у встановленні батьківства. В цій частині ухвалено нове рішення та вирішено встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Кедина Гора, Золотоніського району Черкаської області щодо [PERSON] , [INFO] . Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно, суд апеляційної інстанції вказав, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №87/12 на підставі заяви [PERSON] від 04.07.2012 року, №197 про прийняття спадщини. В заяві зазначено, що [INFO] помер батько її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . На день його смерті залишилося спадкове майно, яке вона приймає за законом (заповітом). Оскільки, апеляційний суд встановив факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , то він має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки на момент смерті [PERSON] . [PERSON] був малолітнім, що підтверджується матеріалами справи. Однак, колегія суддів дійшла висновку, що в даній справі позовні вимоги позивача [PERSON] в частині визнання права власності на спадкове майно не підлягають до задоволення, оскільки на час відкриття спадщини спадкового майна, яке б належало за життя померлому [PERSON] не існувало. Так, в ході розгляду справи, судом першої інстанції були зроблені запити до КП «ЧООБТІ» та до Управління ДАІ щодо надання інформації про наявність на час смерті [PERSON] права власності на рухоме чи нерухоме майно, що було за ним зареєстровано. Проте, будь-якого майна, зареєстрованого за [PERSON] не виявлено. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №83366800 від 24.03.2017 року, нерухоме майно, яке належало б [PERSON] відсутнє. Ухвалою суду від 18.01.2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] було витребувано у ПАТ «КБ «Надра» інформацію, щодо наявність кредитних рахунків та відомості про рух коштів по даним кредитним рахункам, які було відкрито на ім`я [PERSON] станом на 07.08.20011 року, на виконання якої банк повідомив про відсутність кредитного рахунку. В подальшому, ухвалою суду від 24.03.2017 року за клопотанням представника позивача було витребувано у ПАТ «КБ «Надра» інформацію щодо наявності відкритих рахунків та відомості про рух коштів по даним рахункам, які було відкрито на ім`я [PERSON] станом на 07.08.2011 року, у відповідь якої банк повідомив про відсутність банківських карток та рахунків у ПАТ «КБ» «Надра» на ім`я [PERSON] . В суді апеляційної інстанції позивач та її представник визнавали те, що судом першої інстанції зроблені всі дії щодо відшуковування спадкового майна яке належало б [PERSON] , однак вжитими заходами таке майно встановити не вдалося. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть - № витягу 00010056293 від 04.02.2012 року. 04.02.2012 [PERSON] , діючи в інтересах малолітнього сина [PERSON] звернулась до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] - батька [PERSON] , що підтверджується копією заяви № 197. [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Спадщину після її смерті прийняли [PERSON] та [PERSON] подавши 04.11.2011 року заяви про прийняття спадщини до Другої черкаської державної нотаріальної контори. Також, 24.03.2012 року [PERSON] , діючи в інтересах малолітнього сина [PERSON] звернулась до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] бабусі [PERSON] . За своє життя, 03.09.2007 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі № 2-2474, згідно якого, [PERSON] на випадок своєї смерті все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 06.06.2012, виданих Другою черкаською державною нотаріальною конторою, на підставі заповіту, посвідченого 03.09.2007 року, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які успадковують по частці спадкового майна. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І., [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 357139924 квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2021 року [PERSON] . Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ч ст.1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюються на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст.1273 цього Кодексу (ч.4 ст.1268 ЦК). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Як визначено у ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином спадкоємці, визначені заповітом мають переважне право над спадкоємцями за законом. Відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що 03.09.2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося [PERSON] та [PERSON] , тобто відповідачам в даній справі. Спадкування після смерті [PERSON] відбулося за заповітом, а не за законом. Право спадкування за правом представлення, яке визначене ст. 1266 ЦК відбувається виключно у разі спадкування за законом. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року в справі № 401/898/17 вказано, що спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 в справі № 643/1216/15-ц, а саме, що аналіз\~статті 1266 ЦК України\~свідчить, що спадкуванням за правом представлення\~\~- це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, представник відповідачів заявила клопотання про застосування строку позовної давності. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне вказати на наступне. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина перша статті 256 ЦК України). За відсутності порушення суб`єктивного права чи інтересу або ж за відсутності самого суб`єктивного права позовна давність застосовуватись не може. Тому, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності. Оскільки в задоволенні позову відмовлено у зв`язку з його недоведеністю, суд не вирішує питання про застосування строку позовної давності. Оскільки в задоволенні позовних відмовлено, суд не вбачає й підстав для стягнення з відповідачів на користь позивачки понесених ним судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed