Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно її колишнього чоловіка [PERSON] посилаючись на наступне. [PERSON] проживає разом зі своїм сином, [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Заінтересована особа, [PERSON] , [INFO] , є колишнім чоловіком та батьком сина заявниці, проживає з ними в одному багатоквартирному будинку, але на чотири поверхи вище, ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Заявниця та її син потерпають від насильства зі сторони [PERSON] вже більше ніж протягом останніх трьох років. Його поведінка негативно впливає на їх із сином здоров`я та фізичний стан. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз, стан здоров`я заявниці кардинально погіршується, до того окрім психічного насилля потерпає від фізичного, турбується за своє життя, оскільки кривдник не контролює своїх дій (вчинків). Заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало жодного результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. Відповідно до даних з офіційного сайту Судової влади України, щодо стану розгляду справ. [PERSON] вчиняв домашнє насильство по відношенню до заявниці та її сина не одноразово, про що свідчить наступне. 29 лютого 2024 року суддею Долинського районного суду Кіровоградської області Степановим\~С.В. у справі №388/92/24 винесено постанову та [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень. 07 березня 2024 року суддею Долинського районного суду Кіровоградської області Баранським\~Д.М. у справі №388/338/24 прийнято постанову про визнання [PERSON] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень. 18 березня 2024 року\~по справі № 388/262/24 суддею Долинського районного суду Кіровоградської області. [PERSON] розглянувши матеріали адміністративного правопорушення, було постановлено визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.І ст. 173-2 КУпАП за епізодами від 29.01.2024, 31.01.2024, 01.02.2024 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком тридцять годин. 01 травня 2024 року Долинський\~районним судом\~Кіровоградської області по справі № 388/540/24 винесено постанову про визнання [PERSON] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. У справах № 388/757/24 від 18 квітня 2024 року та № 388/900/24 від 03 травня 2024 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності рішення ще не прийнято, а лише призначено до судового розгляду. [PERSON] протягом останніх п`яти місяців був чотири рази притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП відносно заявниці та їх малолітнього сина. Наголошую на тому, що своїми діями [PERSON] вчиняє психологічне насилля відносно нашого спільного сина, який проживає разом із заявницею. Неодноразово мій колишній чоловік гучно стукав в двері в пізню пору доби, супроводжуючи це нецензурною лайкою, дитина лякається і потім тривалий час плаче та не може заспокоїтись. Часто на подвір`ї колишній чоловік ображає заявницю словесно, висловлюючись в її адресу нецензурною лайкою, яку також чує їх син. [PERSON] вчиняє насильство щодо заявниці та сина протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Після кожного рішення суду він і надалі продовжує виплескувати свою агресію та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється. Крім того, він жодного разу не сплатив штраф визначений судом. Зважаючи на викладене, заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї та її сина, а також настання тяжких наслідків для нашого здоров`я є дуже високою, і тому звертаюся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, по розгляд справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне. Розділом\~IV\~глави\~13 ЦПК України\~визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Стаття 3\~Конституції України\~вказує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2\~ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Згідно\~ст. 350-6 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Правилами\~глави 13 ЦПК України\~визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами\~ст. 294 цього Кодексу\~встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, обґрунтувала заявлені вимоги тим, що зацікавлена особа вчиняє щодо неї та їх малолітнього сина фізичне та психологічне насильство. Судом установлено, що згідно копії паспорту серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Копіями постанов Долинського районного суду Кіровоградської області у справах № 388/92/24, 388/338/24, 388/262/24, 388/540/24 підтверджується неодноразове визнання винним гр.. [PERSON] за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.8-15). Зважаючи на вище викладене, вимоги діючого законодавства та з урахуванням встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, лише в частині обмежувальних заходів стосовно заявниці на строк 6 місяців. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial