Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

04.04.2024 до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. З метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини, виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області, як орган опіки та піклування, звертається із заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . На первинному обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування [PERSON] , [INFO] . Службою було виявлено факт недбалого батьківства [PERSON] . На даний час неповнолітня дитина влаштована в сім`ю родичів рідного дядька [PERSON] . Згідно наявних документів, відповідачка є одинокою матір`ю у відношенні неповнолітньої дочки [PERSON] , 2009 року народження. що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, із зазначенням відомостей про батька, в порядку ч.1 ст. 135 СК України від 07.02.2023 року № 00038400179. [PERSON] не працює, веде аморальний спосіб життя, з дитиною не проживає, матеріально не утримує, не бере участі у вихованні дочки. Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області було здійснено два виїзди за місцем фактичного проживання [PERSON] 19.12.2023 та 11.03.2024. 19.12.2023 обстежити умови її проживання не вдалося, оскільки [PERSON] працівників служби у справах дітей та сім`ї до будинку не впустила, вийшла на подвір`я в брудному одязі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння разом зі своїм співмешканцем, який також був в нетверезому стані. З працівниками служби, дані особи, вели себе не коректно, проявляли неповагу та агресію, виганяли з подвір`я, виражаючись нецензурною лексикою. 28.12.2023 працівниками служби було проведено бесіду з відповідачкою щодо недопущення випадків ухилення від виконання батьківських обов`язків, необхідності ведення здорового способу життя, створення належних умов для проживання дитини. Також, їй було вручено офіційне попередження щодо необхідності виконання своїх обов`язків з виховання дитини та роз`яснено про настання відповідальність у разі їх ухилення. 11.03.2024 працівниками служби разом з працівниками поліції було вдруге відвідано [PERSON] , однак обстежити умови її проживання, не вдалося, оскільки її не було вдома, будинок був зачинений. Згідно з характеристикою, наданою депутатом Ржищівської міської ради Гордієнком Віктором Олександровичем - [PERSON] є матір`ю [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, з дитиною не проживає, не бере участі у її вихованні, матеріально та фінансово не забезпечує. Згідно з довідкою ОЗО «Ржищівський ліцей «Лідер» Ржищівської міської ради Київської області від 14.03.2024 року № 35 [PERSON] , 2009 року народження навчається в 9-В класі. Зі змісту характеристики, наданої ОЗО «Ржищівський ліцей «Лідер» відомо, що [PERSON] регулярно відвідує навчальний заклад та завдяки бабусі [PERSON] , завжди охайна та доглянута. Мати контакту з закладом, де навчається її дитина не підтримує, із вчителями та класним керівником не спілкується, батьківські збори не відвідує. Згідно з інформацією відділу освіти виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 15.03.2024 №109/01/27 [PERSON] , не підтримує контакту зі школою, з класним керівником та вчителями не спілкується, у батьківських зборах участі не приймає, про добробут та охайний вигляд дівчинки дбає бабуся. Зі слів класного керівника [PERSON] , відгуки дитини про матір негативні. Згідно з інформацією КНП «Ржищівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ржищівської міської ради від 05.09.2023, обстеження, лікування та медогляд [PERSON] проходить в присутності бабусі [PERSON] , Мати [PERSON] протягом 2-3 років участі у вихованні і лікуванні дитини не брала, станом здоров`я не цікавилась. Згідно з інформацією КНП «Ржищівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ржищівської міської ради від 23.10.2023 №187, всі рекомендації, щеплення дитині проведені вчасно, за медичною допомогою в дитячу консультацію дитина приходила в супроводі бабусі. Мати до дитячої консультації не з`являлась, здоров`ям дитини не цікавилась, участі у лікуванні і вихованні дитини не брала. Згідно з інформацією КНП «Ржищівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ржищівської міської ради від 15.03.2024 №51 дитина [PERSON] , [INFO] , на огляд до лікаря-педіатра з`являється у супроводі бабусі. За 2023-2024 роки, коли дитина хворіла, на прийом з`являлася бабуся, яка і контролює лікування дитини. Згідно з інформацією Кагарлицького управління Обухівської філії КОЦЗ, [PERSON] не зареєстрована в службі зайнятості як безробітна, протягом 2023 - 2024 років не зверталась до центру зайнятості з метою пошуку роботи. Згідно з поясненнями сусідів за місцем реєстрації [PERSON] , - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на даний час не проживає за місцем своєї реєстрації, участі у вихованні дочки не приймає, матеріально не забезпечує. 18.03.2023 відповідачку було запрошено на засідання комісії з питань захисту дитини, проте вона на засідання не з`явилась, хоча про дату та час засідання була повідомлена вчасно. Враховуючи викладене вище, можна стверджувати, що [PERSON] фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дочки, не бере участі у її вихованні, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям та здоров`ям, матеріально не забезпечує, коштів на утримання не надає, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі дитини. У позовній заяві позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та передати дитину на опікування органу опіки та піклування. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви. Накласти заборону на відчуження майна, яке на праві власності належить [PERSON] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Представник позивача Мушенок М.Д. у судовому засіданні просила залишити без розгляду позовну вимогу щодо накладення заборони на відчуження майна [PERSON] , оскільки інформація щодо наявності будь-якого нерухомого майна відсутня. Підтверджувала наявність обставин, які зазначені у позовній заяві. Заявлені позовні вимоги представник позивача підтримувала та просила їх задовольнити. Ухвалою суду від 22.05.2024 було залишено без розгляду позовну вимогу про накладення заборони на відчуження майна [PERSON] . Відповідачка [PERSON] копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження отримала 01.05.2024. Відзиву на позов у визначений судом строк не подавала. У судові засідання не з`являлась, причин неявки не повідомляла. 01.05.2024 подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. У судовому засіданні в порядку, передбаченому ч.2 ст. 171 СК України, було заслухано думку неповнолітньої [PERSON] , яка пояснила, що вона навчається у 9 класі, її мати не відвідує батьківські збори, з нею не спілкується. Останній раз, коли вона пам`ятає, що матір була з нею, їй було 2-3 роки. Весь час про неї піклувалась бабуся, а останні чотири роки вона постійно проживає у родині рідного дядька [PERSON] , вона проживає разом з двоюрідними братом та сестрою. З матір`ю вона спілкуватись не бажає. Судом встановлено наступні обставини. Рішенням виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області № 62 від 21.03.2024 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав (а.с.5-6). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON] [INFO] , встановлено, що [PERSON] фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дочки , не бере участі у її вихованні, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям та здоров`ям, матеріально не забезпечує, коштів на утримання не надає, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі дитини. [PERSON] народилась [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , батьком вказаний [PERSON] (а.с.7). [PERSON] має паспорт громадянки України № [NUMBER] , виданий органом 3231 23.02.2023, РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-10). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.11), встановлено, що відомості про батька у свідоцтві про народження [PERSON] записані в порядку, передбаченому ч.1 ст. 135 СК України. Згідно заяви [PERSON] про те, що [PERSON] не проживає зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] , яка фактично залишилась без батьківського піклування, мати не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не забезпечує (а.с.12). Згідно з характеристикою, наданою депутатом Ржищівської міської ради Гордієнком Віктором Олександровичем - [PERSON] є матір`ю [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, з дитиною не проживає, не бере участі у її вихованні, матеріально та фінансово не забезпечує (а.с.13). Згідно з довідкою ОЗО «Ржищівський ліцей «Лідер» Ржищівської міської ради Київської області від 14.03.2024 року № 35 [PERSON] , 2009 року народження навчається в 9-В класі. Зі змісту характеристики, наданої ОЗО «Ржищівський ліцей «Лідер» відомо, що [PERSON] регулярно відвідує навчальний заклад та завдяки бабусі [PERSON] , завжди охайна та доглянута. Мати контакту з закладом, де навчається її дитина не підтримує, із вчителями та класним керівником не спілкується, батьківські збори не відвідує . Згідно з інформацією відділу освіти виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 15.03.2024 №109/01/27 [PERSON] , не підтримує контакту зі школою, з класним керівником та вчителями не спілкується, у батьківських зборах участі не приймає, про добробут та охайний вигляд дівчинки дбає бабуся. Зі слів класного керівника [PERSON] , відгуки дитини про матір негативні (а.с.19). Згідно з інформацією КНП «Ржищівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ржищівської міської ради від 05.09.2023, обстеження, лікування та медогляд [PERSON] проходить в присутності бабусі [PERSON] , Мати [PERSON] протягом 2-3 років участі у вихованні і лікуванні дитини не брала, станом здоров`я не цікавилась. Згідно з інформацією КНП «Ржищівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ржищівської міської ради від 23.10.2023 №187, всі рекомендації, щеплення дитині проведені вчасно, за медичною допомогою в дитячу консультацію дитина приходила в супроводі бабусі. Мати до дитячої консультації не з`являлась, здоров`ям дитини не цікавилась, участі у лікуванні і вихованні дитини не брала. Згідно з інформацією КНП «Ржищівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ржищівської міської ради від 15.03.2024 №51 дитина [PERSON] , [INFO] , на огляд до лікаря-педіатра з`являється у супроводі бабусі. За 2023-2024 роки, коли дитина хворіла, на прийом з`являлася бабуся, яка і контролює лікування дитини (а.с.18). Згідно з інформацією Кагарлицького управління Обухівської філії КОЦЗ, [PERSON] не зареєстрована в службі зайнятості як безробітна, протягом 2023 - 2024 років не зверталась до центру зайнятості з метою пошуку роботи (а.с.24). Згідно з поясненнями сусідів за місцем реєстрації [PERSON] , - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на даний час не проживає за місцем своєї реєстрації, участі у вихованні дочки не приймає, матеріально не забезпечує (а.с.20-22). Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч .6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 5 СК України передбачено, що держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 цієї ж постанови вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Також у справі «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним (§ 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оцінка суду аргументів сторін, доказів. Оцінивши надані суду докази, ставлення відповідачки до позову, відсутність інтересу до розгляду справи в суді, суд вважає, що під час розгляду справи знайшли підтвердження факти, які свідчать про те, що відповідачка [PERSON] не виконує свій конституційний обов`язок по утриманню та вихованню неповнолітньої дочки [PERSON] , свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не цікавиться дочкою та не спілкується з нею, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи та оцінюючі всі докази у справі, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її дочки [PERSON] . При цьому суд наголошує, що у разі зміни поведінки відповідачки до своєї дочки, вона має право, в порядку ст.169 СК України, на поновлення батьківських прав. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то така вимога підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи те, що на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється при поданні заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, тому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір за дві позовних вимоги, а саме: 6056 грн.

Outcome: approved