Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 16 червня 2005 року вона та відповідач зареєстрували шлюб у Лисогірській сільській раді Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 06. Позивач стверджує, що спільне проживання з відповідачем як подружжя вони припинили з 06 лютого 2006 року, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, а тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 лютого 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подав, про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які відповідають правовідносинам, врегульованим нормами СК України щодо припинення шлюбу. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 16 червня 2005 року зареєстрували шлюб у Лисогірській сільській раді Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 06. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104 та ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. За змістом ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків. Формальне перебування у шлюбі суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати відповідно до ст. 112 СК України. Як визначено ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на позицію позивача, суд уважає за можливе залишити їй прізвище « [PERSON] ». Частиною 2 ст.114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до квитанції від 30.10.2023 [PERSON] сплатила 1073 грн. 60 коп. судового збору за звернення до суду з наведеним позовом. Зважаючи на те, що позов підлягає до повного задоволення, понесені позивачем судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Докази на понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять. На підставі ст.24, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved