Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2009 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 204. Обґрунтовує позов тим, що в шлюбі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стосунки між ними не склались, між ними почали виникати непорозуміння, що призвело до того, що вони з жовтня 2021 року не ведуть спільне господарство, проживають окремо та не підтримують подружніх відносин. Вважає подальше збереження сім`ї неможливим, просить шлюб розірвати. Ухвалою від 16 квітня 2024 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача - адвокат Данильчук В.М., який діє на підставі ордеру ВС № 1274538, подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання відповідач не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позову, просить розглянути справу у її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2009 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 204. В шлюбі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З`ясовано, що сторони з жовтня 2021 року не проживають разом, фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, втратили почуття любові та поваги одне до одного. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнала, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини не суперечать інтересам сторін, а відтак, шлюб слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн., згідно з квитанції ІD: 5502-0344-5412-0430 від 11 квітня 2024 року, банк отримувача Казначейство України, отримувач УКуСихів.рм.Львів, р/р UA158999980313151206000013956 , МФО 899998. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 605,60 грн. На підставі статей 105, 109, 112 СК України,

Outcome: approved