Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

21.12.2023 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача, у якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 09.07.2019 сторони зареєстрували шлюб, дітей від шлюбу не мають, у подружжя відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя та між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка вказує, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. Шлюб фактично припинив існування, подальшу спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку із чим вона наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 29.12.2023 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою суду від 22.02.2024 року за клопотанням відповідача сторонам був наданий строк для примирення та зупинене провадження у справі до закінчення визначеного судом строку. Ухвалою суду 23.05.2024 року відновлене провадження у справі. В судовому засіданні позивача підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що примирення з відповідачем не відбулось, подружжя два роки проживає окремо, відповідач зловживає спиртними напоями, що, зокрема, було підставою для припинення відносин. На теперішній час нічого не змінилось, відповідач декілька разів кодувався і позивачка не хоче мати з відповідачем нічого спільного. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і не має бажання розривати шлюб. Відповідач зазначив, що позивачка просила пожити окремо, тому він вже 2 роки живе у себе. Після початку агресії рф відповідач почав випивати та відносини подружжя погіршились. Відповідач не хоче розривати шлюб через вік подружжя, яке має підтримувати один одного, крім того, разом сторони проживають з 2010 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 09.07.2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В процесі розгляду справи за клопотанням відповідача судом було надано сторонам строк для примирення, однак вбачається, що сторони примирення не досягли, і позивачка наполягає на розірванні шлюбу та відповідно не має наміру поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем. У позові позивачка вказує, що збереження шлюбу суперечить, зокрема, її інтересам, і у суду відсутні підстави для сумніву у таких твердженнях позивача, адже навіть наданий сторонам строк на примирення не призвів до відновлення стосунків, що вказує на дійсну волю позивача, свідоме та обдумане рішення жінки розірвати шлюб. Позивачка не має наміру відновлювати шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем, при цьому примушування, а ні чоловіка, а ні жінки до шлюбу є неприпустимим. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved