Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою та просить встановити факт, що він самостійно виховує та утримує дочку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначає, що він та [PERSON] , з 15 жовтня 2013 року, перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилась донька: [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Золочівського районного суду від 13 листопада 2023 року, шлюб між сторонами розірвано. Проживання дитини саме разом з заявником зумовлене виїздом [PERSON] більше двох років тому за кордон, Республіку Польща. [PERSON] з дітьми не спілкується у їхньому виховному процесі участі ніякої не приймає. Донька проживає з заявником та сином від першого шлюбу [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Він самостійно виховую двох дітей. Вказує, що у зв`язку з необхідністю надання різного виду допомоги дитині, необхідністю переміщення із дитиною без документального оформлення згоди від матері, яка з дитиною не проживає, а перебуває за кордоном, тощо, йому необхідно встановити факт, що він самостійно виховує та здійснює догляд за дочкою [PERSON] , [INFO] . Покликається на те, що встановлення даного факту має для нього юридичне значення, оскільки напряму впливає на його права й обов`язки як батька та на інтереси дитини, яка перебуває на його самостійному вихованні, при цьому, він не має іншої можливості підтвердити факт самостійного виховання дитини; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення даного юридичного факту. Зокрема, він є працевлаштованим, має постійний дохід, відтак має можливість забезпечити дочці належні умови проживання, займатися її вихованням. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що він самостійно виховує, утримує та здійснює догляд за дочкою [PERSON] , [INFO] ,без участі матері. В судове засідання заявник не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовнізаявлені вимоги підтримує, проситьзаяву задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -служба у справах дітей Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області Стельмах Д.Я., в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить суд розглянути дану справу у її відсутності з врахуванням висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 20.10.2023 р. за №2003., який підтримує в повній мірі . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявником [PERSON] та [PERSON] , є батьками малолітньої дитини [PERSON] , згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 13.05.2014 року. Заявник [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 13.11.2023 р. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 20.07.2023 р. відомо, що [PERSON] , дійсно постійно проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, також проживає разом з ним пасинок [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 6814 від 15.03.2024 року, виданої золочівським ВДВС у Золочівському районі Львівської області, про не отримання аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] , вбачається, що у період з 31.08.2023 року по 29.02.2024 року, [PERSON] аліментів не отртмує. Згідно довідки № 01-18/43 від 05.10.2023 року, виданої Струтинським ЗЗСО I-IІ ступенів, вбачається, що [PERSON] , батько [PERSON] , [INFO] , учениці 4 класу про те, що її мати [PERSON] контакту із школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до школи приводить і забирає батько. Він спілкується з педагогами, які навчають дочку, цікавиться шкільним життям дитини. Учениця регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Довідку видано на підставі інформації класного керівника 4 класу [PERSON] про участь батьків цієї учениці у шкільному житті дитини. Отже, матеріалами справи підтверджено, що заявник [PERSON] разом з дитиною - дочкою [PERSON] , [INFO] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , самостійно, без участі матері, виховує, утримує та здійснює догляд за дочкою [PERSON] . За місцем свого проживання [PERSON] створив дочці всі належні умови для проживання, повноцінного розвитку та виховання. [PERSON] є працевлаштований, має стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем проживання, має задовільний стан здоров`я. При розгляді справи не встановлено жодних фактів, що визначення місця проживання дитини з батьком буде суперечити її інтересам. Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області № 2003 від 20.10.2023 р. затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини Золочівської міської ради від 21.09.2023 року № 21 про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . Із змісту вказаного висновку вбачається, що дочка сторін - [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком, за адресою: с. Струтин Золочівського району Львівської області. [PERSON] , [INFO] , перебував у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Шлюб зареєстрований 15.10.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Львівській області. В шлюбі у подружжя народилась донька [PERSON] (свідоцтво про народження: серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Львівській області 13.05.2014 р.). Як стверджує заявник, шлюб між сторонами розірвано 13.11.2023 року, дитина проживає з ним. Матір дитини [PERSON] проживає в м. Вольбром, Республіка Польща. [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] , фактично проживають в [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 20.07.2023 р., складеного старостою [PERSON] за адресою проживання сім?ї, [PERSON] має на утриманні доньку [PERSON] , а також здійснює догляд за пасинком [PERSON] , [INFO] [PERSON] з 07.03.2023 р. працює на посаді слюсаря-ремонтника у Фізичної особи-підприємця [PERSON] , попереднє місце роботи - завідувач майстерні в ТзОВ «Електроконтакт Україна». Має стабільний заробіток. Згідно з довідкою, дохід за період роботи з 07.03.2023 р. по 30.06.2023 р. склав 126 500 грн. За місцем праці характеризується позитивно: відповідальний, дисциплінований, вимогливий працівник, може проявити ініціативу і прийняти правильні рішення, що стосуються професійної діяльності, має хороші взаємовідносини з колективом. Згідно з ч.2 ст.8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст.315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. У п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Конвенція ООН про права дитини 1989, яка ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), в статті 3 закріплює наступне - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частин 1 та 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із ними буде проживати малолітня дитина, однак спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування та судом. Системний аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що суд визначає з ким із батьками буде проживати малолітня дитина. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Щодо заявлених вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, у суду не має підстав сумніватись в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає, що [PERSON] доведений факт самостійного виховання та самостійного утримання дитини: доньки [PERSON] , [INFO] , без участі матері. Підсумовуючи, суд приходить до переконання, що вимоги заяви [PERSON] встановлення факту, що має юридичне значення, є підставними в повній мірі та такими, що підтверджуються належними доказами і відповідають інтересам дитини, а тому підлягають до задоволення. Факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника як батька малолітньої дитини і таке потрібне з метою захисту прав та інтересів дитини заявника, у тому числі, переміщення заявника і його дитини без нотаріальної згоди матері, заходів щодо лікування дитини, оздоровлення, можливої зміни місця проживання та розвитку дитини в безпечних умовах тощо. Іншого позасудового порядку встановлення даних по зазначеному факту, передбаченого законом, немає. Встановлення даного факту не суперечить закону і жодним чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Відомості, які б спростовували даний висновок суду - відсутні. Судом встановлено, що дана справа не пов`язана з вирішенням спору про право. Беззаперечно встановлено, що заявник самостійно виховує та утримує доньку [PERSON] , [INFO] , а тому заявлені вимоги є підставними в повній мірі та такі, що підтверджуються належними доказами і відповідають якнайкращим інтересам дитини, суд вважає доведеним той факт, що заявник самостійно виховує та утримує доньку, а тому дійшов до висновку за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved