Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач)звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 09.11.2019 року вона уклала шлюб з відповідачем. Дітей від шлюбу не мають. Зазначає, що шлюбне життя із відповідачем не склалося через несумісність характерів, різних поглядів на сімейне життя, менталітетів. Після укладення шлюбу почали виникати непорозуміння та втратилось почуття любові, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Вважає, що шлюб необхідно розірвати, так як подальше збереження шлюбу є не можливим та недоцільним. Тому позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому подала нотаріально засвідчену заяву про розгляд справи без її участі, надала згоду на розірвання шлюбу з відповідачем. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. У судове засідання викликався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Оскільки учасники справи не з`явися у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 09.11.2019 р. у Оболонському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2158, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.11.2019 р. За приписами ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовних вимог вбачається, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить інтересам позивача, примирення не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного, враховуючи позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, що визначено ч. 2 ст. 114 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 - 115 СК України та

Outcome: approved