Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») АМоскаленко М.С. 28.02.2024 звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №С03.950.75345 від 13.03.2017 в розмірі 13 951,17 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.03.2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № С03.950.75345. 07.07.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея Банк» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 07.07.2023 до Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 13 951,17 грн, з яких: 5 515 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 436,17 грн - сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Таким чином, із покликанням на ст. ст. 525, 530, 599, 610, 611, 625, 626, 628, 638, 639, 641, 642, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1082 ЦК України, просить стягнути зазначену заборгованість з відповідача. Ухвалою від 05.03.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Від відповідача [PERSON] 28.03.2024 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову з таких підстав. Кредитний договір № С03.950.75345 від 13.03.2017 не містить ознак кредитного договору, оскільки відповідно до умов такого, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті АТ «Ідея Банк». Згідно з договором, датою укладення такого є дата його підписання, а договір є укладеним з моменту відправки грошових коштів. Так само графік платежів та паспорт споживчого кредиту не містять його підпису, відповідно можна дійти висновку, що його не ознайомлювали з умовами кредитування. Зазначає, що позивачем не надано суду докази на обґрунтування того, що він був ознайомлений з умовами наданого кредиту та взагалі отримував кредитні кошти. Окрім цього, відповідач не визнає заявлену позивачем суму процентів, які просить стягнути, а також зазначає, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості перед позивачем, а також сума відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними. Також відповідач [PERSON] зазначив про своє бажання щодо укладення мирової угоди, з метою врегулювання спору, на підставі взаємних поступок. Від представника позивача ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Волянської К.Я. 04.04.2024 надійшла відповідь на відзив відповідача, у якому остання підтримала позовні вимоги та просила такі задовольнити, покликаючись на таке. 13 березня 2017 року [PERSON] уклав із АТ «Ідея Банк» Кредитний договір №C03.950.75345. Відповідно до п.2 Кредитного договору, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким може здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та Договору. Відповідно до п.3.1 договору максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Відповідно до п. 3.2 договору ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 6000 грн. Відповідно до п.3.3 договору процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,0000% річних. Сторони узгодили розмір кредитних коштів, строки та умови користування коштами, у договорі передбачено умови та строки нарахування відсотків, що свідчить про ознайомлення Позичальника зі всіма істотними умовами договору та про наявність волі відповідача для укладення договору на погоджених умовах. Жодних заперечень з приводу того, що позичальник не погодився з умовами надання кредиту під час підписання договору, чи про зарахування та розподілення сплачених коштів, відповідачем висловлено не було, отже укладення договору відповідає нормам чинного законодавства. Крім того, згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Аналогічні правові позиції, викладені Верховним Судом України в постанові по справі № 61-22760 св 19 від 30.06.2020. Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунку заборгованості, позивач звернувся до АТ «Ідея Банк» з відповідними запитами щодо надання додаткових доказів, а саме доказів, що підтверджують надання/ перерахування коштів позичальнику та детальних розрахунків заборгованості за укладеними Кредитним договором. Станом на 02.04.2024 ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримано відповідь на запит від Первісного кредитора, в тому числі отримано додаткові докази, зокрема копію Виписки за кредитним договором C03.950.75345 від 13.03.2017 та копію Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором C03.950.75345 від 13.03.2017. Нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути. Крім того, відповідач не додав до відзиву власного розрахунку заборгованості та доказів, що не користувався кредитними коштами. Тобто, якщо відповідач не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність цього розрахунку заборгованості, він може надати власний розрахунок, або має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку, з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Виписка по рахунку підтверджує користування кредитними коштами. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору та погодження всіх умов договору. Адже, без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Враховуючи постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13, факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплата відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим, як визнання вище наведеного кредитного договору таким, що укладений з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами. Представник позивача вказує, що всі наведені твердження відповідача, як і сам відзив на позовну заяву вцілому являється викладенням суб`єктивних міркувань відповідача щодо даної цивільної справи, які не підкріплені доказовою та нормативно - правовою базою. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані первісним кредитором до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в рамках укладеного Договору факторингу та додатково отримано у відповідь на запит. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, зазначає, що позовні вимоги ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є обґрунтованими та доведеними. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 березня 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем було укладено угоду № С03.950.75345 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до п. 2 зазначеної угоди банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску. Згідно із п. 3 договору, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн (п.п. 3.1. Договору); ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 6 000 грн (п.п. 3.2. Договору); процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних (п.п. 3.3. Договору). З виписки з рахунку [PERSON] з 13.03.2017 по 07.07.2023 року вбачається здійснення операцій за рахунком відповідача з 15.03.2017 по 02.07.2019. За рахунком відповідача здійснювалась видача кредитних коштів, погашалась заборгованість за кредитним договором та визначалось прострочення. Як вбачається з довідки-розрахунку, складеної заступником директора Операційного департаменту АТ «Ідея Банк» О.Дропко, заборгованість [PERSON] станом на 07.07.2023 становить 13 951, 17 грн, з яких: 5 515 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 436,17 грн - сума заборгованості за відсотками. 07 липня 2023 року між AT «Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №07072023, за умовами якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього Договору та надсилається Клієнтом Фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання Сторонами вважається невід`ємною частиною цього Договору (пункти 2.1 та 2.2 Договору факторингу). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №4 до Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С03.950.75345 від 13.03.2017, в сумі 13 951,17 грн, з яких: 5 515 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 436,17 грн - сума заборгованості за відсотками. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Щодо заперечень відповідача [PERSON] про укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, суд зазначає таке. За змістом ч.1 ст.1047, ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, відповідно частини першої статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Тобто, письмова форма договору внаслідок його реального характеру є підтвердженням отримання грошових коштів і саме на позичальника закон покладає обов`язок доказування протилежного. Разом з тим, відповідач [PERSON] не надав жодного підтвердження факту не укладання кредитного договору №С03.950.75345 від 13.03.2017 та неотримання грошових коштів за кредитним договором. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках. Отже, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладеного між сторонами кредитного договору такий договір у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ними прав і обов`язків сторін. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на спростовання факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів на умовах, що передбачені кредитним договором. Крім того відповідачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, належними та допустимими доказами не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, зазначений позивачем, а також не надано доказів належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи наведене вище, оскільки відповідачем [PERSON] не виконано зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, а позивач отримав право вимоги за таким кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №С03.950.75345 від 13.03.2017 в розмірі 13 951 грн 17 коп. Щодо судових витрат, суд зазначає таке. Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved