Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідача 60 116 грн 43 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором №4908184 від 12 жовтня 2021 року. В обґрунтування позову зазначив, що 12\~жовтня 2021\~рокуміж ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений вищезазначений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15\~000 грн строком на 15 днів із зобов`язанням повернути його зі сплатою відсотків у розмірі 1,90% за кожний день користування кредитними коштами. 17 січня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ "Фінансова\~компанія "Фінтраст\~Україна"\~право вимоги\~за вказаним\~кредитним договором. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 09 лютого 2024 року перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду.\~ Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 жовтня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4908184 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. За умовами кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000 грн (п. 1.3. Кредитного договору), строк кредитування становить 15 днів. Дата повернення кредиту (27.10.2021) вказується у Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. 17 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу №17.01/23-Ф, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. З розрахунку\~заборгованості за\~договором слідує,\~що станом\~на 27\~лютого 2024\~року (дату\~звернення з\~позовом до\~суду)\~заборгованість [PERSON] перед товариством становить 44 925 грн 00 коп., з яких: 15 000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 29 925 грн 00 коп. заборгованість по відсоткам. З вказаного розрахунку також слідує, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором не вносив. Крім того, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань, виникли інфляційні витрати в розмірі 12\~444 грон 24 коп. та 3% відсотки річних, які становлять 2\~747 грн 19 коп. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про\~електронний цифровий\~підпис",\~за умови\~використання засобу\~електронного цифрового\~підпису усіма\~сторонами електронного\~правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 15 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в розмірі 4275 грн 00 коп (а.с. 33). За загальним правилом, встановленим у ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За такого, суд вважає, що позивач вправі вимагати стягнення з відповідача на свою користь нарахованих на суму простроченого тілу кредиту та не сплачених відсотків усього в сумі 19\~275 грн 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з 28 жовтня 2021 року по 31 грудня 2023 року. Щодо 3% річних. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365. Такий висновок узгоджується з позицією, висловленою ВП ВС 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц. Судом встановлено, що кількість днів прострочення повернення коштів становить 795 днів (з 28 жовтня 2021 року по 31 грудня 2023 року), однак, виходячи з того, що позивачем надано розрахунок за 744 дні (а.с. 11), суд, не виходячи за межі вимог, перевіряє правильність розрахунку за вказаний період. Таким чином, сума 3% річних за 744 дні становить 1178 грн 68 коп. Сума інфляційних виплат розраховується на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення за період, про який просить позивач, а саме, починаючи з лютого 2022 року по 31 грудня 2023 роки (а.с. 10). Так, за лютий 2022 року сума інфляційних виплат становила 308 грн 40 коп., за березень 2022 року 867 грн 37 коп., за квітень 2022 року 597 грн 53 коп., за травень 2022 року 520 грн 43 коп., за червень 2022 року 597 грн 53 коп., за липень 2022 року 134 грн 93 коп., за серпень 2022 року 212 грн 03 коп., за вересень 2022 року 366 грн 23 коп., за жовтень 2022 року 481 грн 88 коп., за листопад 2022 року 134 грн 93 коп., за грудень 2022 року 134 грн 93 коп., за 2023 рік 983 грн 03 коп., а всього 5339 грн 21 коп.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 422 грн 40 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 3\~000 грн. При цьому, суд врахував складність справи, а саме те, що вона є типовою, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі, прийняв до уваги, що відповідач не оспорює заявлену до стягнення в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу суму, а тому визначає вартість наданих юридичних послуг в розмірі 3 000 гривень, що відповідає критеріям розумності та співмірності. Разом із тим, відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь\~позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2\~326 грн 21 коп. (1 039 грн 21 коп. судовий збір, 1 287 грн витрати на правничу допомогу). На підставі викладеного,

Outcome: partial