Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. про розірвання договору довічного утримання. Позов обґрунтовує тим, що в двадцятих числах березня 2020 року її сусідка [PERSON] , познайомила її зі своєю племінницею Інною та її чоловіком [PERSON] , з якими запропонувала укласти договір довічного утримання. Вони пообіцяли їй повне утримання та довічний догляд за те, щоб вона передала їй у власність свою квартиру. Відразу після знайомства вони приходили до неї через день, приносили продукти, робили прибирання квартири поки вона не підписала договір довічного утримання. 27.03.2020 року на вимогу [PERSON] , вона разом з ним приїхала до нотаріуса, де підписала довіреність, якою надала йому повноваження на оформлення її спадкових прав на майно, в тому числи і на квартиру, що залишилося після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки, її спадкові права на квартиру ще не були оформленні, в цей же день на його вимогу вона склала заповіт на його ім`я. 07.10.2020 р. між нею та [PERSON] був укладений договір довічного утримання за умовами якого [PERSON] зобов`язався довічно повністю утримувати її, забезпечувати харчуванням, доглядом, ліками, лікуванням, необхідною допомогою, та в разі смерті поховати. Починаючи з дня підписання договору відповідач не виконує належним чином свої обов`язки щодо її утримання, а саме: не регулярно забезпечує її їжею, не здійснює прибирання в квартирі, не здійснює догляд за нею. Відповідач не надає їй утримання на визначену в договорі грошову суму в розмірі 2000 грн. Підписуючи спірний договір вона сподівалася на те, що відповідач буде здійснювати за нею догляд самостійно, або хоча б найме доглядальницю, але він відмовив. Відповідач не забезпечує її продуктами харчування. Купує їй продукти на її прохання та за її кошти. Комунальні послуги він оплачує за її кошти. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе за відповідачем обов`язків, вона позбавлена будь-якої допомоги та догляду, перебуває у скрутному матеріальному становищі, в силу свого віку та стану здоров`я, не має змоги вийти з квартири, придбати продукти харчування та готувати їжу, вимушена звертатись до сторонніх людей за допомогою. Цю допомогу їй надають знайомі та сусіди та соціальний працівник, від послуг якого вона не могла відмовитися, адже відповідач не надав їй догляду та необхідної допомоги. Відповідно до п.1ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувана або третьої особи, на користь якої він був укладений, и у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувана права власності на майно, яке було ним передане (ч.1 ст. 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Вважає, що вищевикладені порушення відповідачем договору довічного утримання, призвели до того, що вона в значній мірі позбавлена того, на що розраховувала при укладення договору. Просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 07.10.2020 року між нею та [PERSON] , що зареєстрований в реєстрі за № 2479, посвідчений приватним нотаріусом Сопільняк А.О; скасувати обтяження, встановлені договором довічного утримання, допустити двосторонню реституцію та повернути сторони у первісне положення щодо права власності. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.01.2022 року відстрочено [PERSON] 22.02.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що укладання договору довічного утримання було особистим волевиявленням [PERSON] , яка діяла добровільно та без жодного фізичного чим морального примусу з його боку. Представником позивача не надано доказів на підтвердження обставин, що кошти, за які сплачувалися комунальні послуги та купувалися продукти харчування є особистими коштами [PERSON] . Він, разом із своєю дружиною виконував всі роботи та надавав всі послуги, які передбачені договором довічного утримання. 01.12.2021 року до нього зателефонувала представник позивача-адвокат ГрачоваТ.Г. та запропонувала розірвати договір довічного утримання. Вважає, що [PERSON] вчиняла йому перешкоди у виконанні взятих нас себе зобов`язань, відповідно до умов договору довічного утримання. 22.02.2022 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. про розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення. В зустрічному позові просив суд розірвати договір довічного утримання від 07.10.2020 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ,посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., зареєстрований в реєстрі за № 2479, у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення та визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , витрати, пов`язані з оформленням довіреності від 27.03.2020 року, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] оформити спадкові права після померлого чоловіка [PERSON] ; витрати , пов`язані з оформленням заповіту від 27.03.2020 року; витрати, пов`язані з оформленням спадкових справ [PERSON] після померлого [PERSON] та отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] та витрати, пов`язані з оформленням договору довічного утримання від 07.10 2020 року, сума яких буде уточнена; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. 01.06.2022 року до суду надійшов відзив представника позивача на зустрічну позовну заяву. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.08.2022 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. про розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неможливістю його подальшого виконанння набувачем з підстав, що мають істотне значення прийняти до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. про розірвання договору довічного утримання та об`єднано їх в одне провадження. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2022 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. 03.11.2022 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом. У заяві про збільшення позовних вимог представник відповідача просить суд: розірвати договір довічного утримання від 07.10.2020 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ,посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., зареєстрований в реєстрі за № 2479, у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення та визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , витрати, пов`язані з оформленням довіреності від 27.03.2020 року, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] оформити спадкові права після померлого чоловіка [PERSON] ; витрати , пов`язані з оформленням заповіту від 27.03.2020 року; витрати, пов`язані з оформленням спадкових справ [PERSON] після померлого [PERSON] та отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] та витрати, пов`язані з оформленням договору довічного утримання від 07.10 2020 року, сума яких буде уточнена; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати; стягнути з [PERSON] користь [PERSON] , у зв`язку з неможливістю подальшого виконання набувачем договору довічного утримання від 07.10.2020 року з підстав, що мають істотне значення понесені витрати у сумі 123 689 грн. 03.11.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Манзар Т.В. про повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття. Ухвалою Придніпровського\~районного суду\~м.\~Черкаси від\~13.03.2024\~року \~відмовлено в\~задоволенні клопотання\~представника відповідача адвоката Манзар Т.В. про повернення до стадії підготовчого провадження у справі. Ухвалою Придніпровського\~районного суду\~м.\~Черкаси від\~13.03.2024\~року в\~відмовлено в\~задоволенні клопотання\~представника відповідача адвоката Манзар Т.В. про повернення до стадії підготовчого провадження у справі. Ухвалою При дніпровського районного суду м. Черкаси від 03.07.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Мазар Т.В. про залишення частини позовних вимог без розгляду. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.07.2023 року прийнято до розгляду заву представника відповідача за первісним позов, позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Манзар Т.В. про збільшення розміру позовних вимог у справі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.07.2023 року закрите провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. про розірвання договору довічного утримання, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. Олександрівна про розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення в частині позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. про розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , витрати, пов`язані з оформленням довіреності від 27.03.2020 року, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] оформити спадкові права після померлого чоловіка [PERSON] ; витрати, пов`язані з оформленням заповіту від 27.03.2020 року; витрати, пов`язані з оформленням спадкових справ [PERSON] після померлого [PERSON] та отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] та витрати, пов`язані з оформленням договору довічного утримання від 07.10 2020 року, сума яких буде уточнена. Ухвалою від 09.01.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Манзар Т.В. про звернення до компетентного суду Німеччини з судовим дорученням. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до\~ч.ч.1,3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник вимоги за первісним позовом підтримали, просили задовольнити їх повністю. [PERSON] пояснила суду, що 07.10.2020 року між нею та відповідачем був укладений договір довічного утримання, але перед цим вона видала відповідачу довіреність на оформлення спадкових справ та склала на нього заповіт. Нас познайомили моя знайома тітка жінки відповідача [PERSON] . До укладання договору довічного утримання відповідач надавав їй матеріальну. Допомогу. Крім цього, весь час до неї також приходив і соціальний працівник. Перед укладанням договору довічного утримання відповідач запропонував у класти договір купівлі-продажу квартири, але вона відмовилася. Гроші для оплати комунальних послуг вона передавала відповідачу. Деякий час відповідач зі своєю дружиною проживав у неї в квартирі. Вони спільно харчувалися. З 08.09.2021 року допомогу взагалі перестав надавати, вигнав соціального працівника. Відповідач приходив один раз на тиждень. Умови договору він не виконував належним чином. На її думку, за умовами договору довічного утримання, за 13 місяців відповідач витратив на неї 26000 грн. Раз на тиждень він привозив продукти харчування та предмети, які вона замовляла, але за її кошти. В листопаді 2021 вона вирішила розірвати договір довічного утримання. повідомивши про це відповідача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник в задоволенні первісного позову просили відмовити, зустрічний позов просили задовольнити повністю. Допитаний в судовому засідання як свідок [PERSON] пояснив суду, що з позивачем його познайомила тітка дружин [PERSON] . Саме вона запропонувала доглядати за [PERSON] , але на яких умовах слід здійснювати такий догляд, визначилася саме позивач. 27.03.2020 на нього був складений заповіт та довіреність на право оформлення спадкових прав, після смерті чоловіка позивачки. 29.07.2020 року позивач набула права власності на квартиру. Він купляв їй продукти більше ніж чим на 2000 грн. у місяць. Свою пенсію позивач йому не передавала. Він надавав їй всі послуги, передбачені умовами договору, возив її до [PERSON] на дачу. З листопада 2022 року до кінця лютого 2021 року разом зі своєю дружиною проживав в квартирі позивача, годував її та допомагав по господарству. Весь час до неї приходив соціальний працівник, але я сказав що це не потрібно. Син соціального працівника, який є адвокатом оглянув договір довічного утримання, та сказав позивачці, що я хочу відібрати у неї квартиру. 01.12.2021 року до нього зателефонувала адвокат Грачова Т.Г. та повідомила що позивач хоче розірвати договір довічного утримання, оскільки приїхала її племінниця та буде за нею доглядати. Після цієї розмови він до неї попасти не зміг. 06.12.2021 року він прийшов до позивача, щоб надати їй продукти харчування, двері відчинила [PERSON] та працівники поліції. Вона отримувала субсидію не будучи власником квартири. Допитана як свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є дружиною [PERSON] . В кінці лютого 2020 року [PERSON] познайомила їх з [PERSON] . Вони домовилися, що будуть їй допомагати. Вони з чоловіком купували продукти харчування, готували їжу, прибирали, купали позивачку. Їм надавали списки, що потрібно було купувати. Чоловік виконував всі умови договору довічного утримання. 06.12.2021 року вона разом із чоловіком прийшов до позивача, щоб надати їй продукти харчування, двері відчинила [PERSON] та працівники поліції. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , пояснила суду, що в листопаді 2020 року їх запросила до себе [PERSON] . Вона, її чоловік, син та його дружина прийшли до [PERSON] пили чай та спілкувалися. Вона також допомагала [PERSON] , та приходила до неї два три рази на місяць. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду що вона досить тривалий час знає [PERSON] . Після смерті свого чоловіка [PERSON] хотіла продати квартиру. Шукала кого-небудь хто б міг її доглядати. Вона познайомила її з родиною [PERSON] . На момент знайомства їй вже допомагала соціальний працівник. Оформлення спадкових справ після смерті чоловіка позивачка займався [PERSON] . Мати [PERSON] також допомагала утримувати позивачку. [PERSON] отримувала мінімальну пенсію. Вона не могла себе прокормити. Їй відомо, що [PERSON] виконував всі умови договору довічного утримання. претензій щодо його виконання у [PERSON] у не ї не було. Також їй відмовмо, що [PERSON] купив планшет та телевізор. Третя особа в судове засідання не з`явилася надіслала до суду заяву, в якій справу просила розглянути у її відсутності. Судом встановлено наступне. 27.03.2020 року [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником з усіма необхідними повноваженнями з питань підготовки та отримання всіх необхідних документів для оформлення спадщини та оформити її спадкові права на майно, що залишилося після смерті [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією довіреності від 27.03.2020 року. В цей же день, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] 29.07.2020 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS] . 07.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання. Відповідно до п.1 договору [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . Пунктом 3 договору передбачено, що [PERSON] зобов`язується довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, доглядом, ліками, лікуванням, необхідною допомогою, та в разі її смерті похоронити. Відповідно до п. 4 договору вказана квартира залишається у довічному користуванні за [PERSON] . Щомісячна вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, необхідної допомоги ) визначена сторонами в розмірі 2000 грн. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеному законом. Згідно з ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч. 1ст. 202 ЦК України правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. З долучених до зустрічного позову фіскальних чеків (т.1 а.с. 167-252), вбачається, що [PERSON] дійсно витрачав грошові кошти на продукти харчування та інші речі. Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 07.12.2021 року [PERSON] за період з 19.10.2020 року по 23.11.2023 року здійснював розрахунки за комунальні послуги та квартплату за квартиру [ADDRESS] ( т.1 а.с. 254-261). Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на ст. 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов договору належать умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного вид), а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, підписанням договору довічного утримання від 07.10.2020 року [PERSON] підтвердила, що їй зрозумілі значення, умови, правові наслідки та зміст цього договору, нотаріусом роз`ясненні її права та обов`язки. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1 ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я. Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленному порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувача (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Частиною 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Таким чином, розірвання договору довічного утримання (догляду) за рішенням суду на вимогу відчужувача, можливе за умови невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд наголошує, що саме засада змагальності опосередковано, через її контролюючу функцію, є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи. Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63). Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав. При цьому, важливим є встановлення оптимального співвідношення активності сторін та активності суду. В рішеннях де Європейський суд з прав людини дійшов висновку про порушення ст. 6 Конвенції, зазначено таке: Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (Lobo Machado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., ReportsofJudgment sand Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Nidero st Huberv. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24). Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46). Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, відповідно до ч.2 статті 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] в обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідач не належним чином виконує свої зобов`язання за договором довічного утримання, зокрема, припинив до неї приходити і забезпечувати харчуванням, здійснювати догляд та витрати в межах 2000 грн. На підтвердження своїх позовних вимог позивачкою додано виписку з карткового рахунку про зарахування пенсійних витрат та копії зошитів до яких [PERSON] заносила свої витрати грошових коштів, які надавала соціальному працівнику [PERSON] для придбання товарів та продуктів харчування. Разом з тим, такі докази не можуть бути належними доказами невиконання чи неналежного виконання [PERSON] своїх обов`язків за договором довічного утримання. Також, суд враховує, що незважаючи на наявність соціального працівника, який надавав допомогу [PERSON] вона добровільно уклала договір довічного утримання разом з відповідачем. Як вбачається з листа територіального центру надання соціальних послуг м. Черкаси від 15.12.2021 року, [PERSON] прийнята на обслуговування відділенням соціальної допомоги вдома територіального центру надання соціальних послуг м. Черкаси 06.02.2015 року на підставі заяви про прийняття на обслуговування від 30.01.2015 р. (наказ №21/01-20 від 06.02.2015 р.) 22.03.2021 року [PERSON] знята з обслуговування відділенням соціальної допомоги вдома територіального центру надання соціальних послуг м. Черкаси за особистою заявою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог за первісним позовом [PERSON] про розірвання договору довічного утримання від 07.10.2020 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу набувача. Приписами ч. 2 ст. 756 ЦК України встановлено, що договір довічного утримання може бути розірвано у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилається на неможливість виконання договору довічного утримання від 07.10.2020 у зв`язку з відмовою з 06.12.2021 року [PERSON] від прийняття виконання за договором забезпечення її продуктами харчування, одягом, та необхідною допомогою. У даному випадку в судовому засіданні та матеріалами справи встановлено, що основні умови договору довічного утримання від 07.10.2020 року щодо забезпечення [PERSON] продуктами харчування, одягом, та необхідною допомогою виконуються, про що свідчать квитанції про сплату комунальних послуг, а також покази допитаних у судових засіданнях свідків, проте сама [PERSON] , починаючи з 06.12.2021 року відмовляється від прийняття виконання за договором та своїми діями чинить перешкоди [PERSON] виконувати покладені на нього обов`язки, що у даному випадку унеможливлює подальше виконання договору. Отже суд приходить до висновку, що підстави, зазначені позивачем за зустрічним позовом щодо неможливості виконання договору довічного утримання є істотною зміною обставин, які він при укладенні договору не міг передбачити. Таким чином, оскільки [PERSON] не має можливості виконувати умови договору довічного утримання з підстав, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що указаний договір необхідно розірвати у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем. Щодо позовної вимоги про залишення за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] то суд вважає, що вказана вимога не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до частини другої статті 756 ЦК України у разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором. Отже, з урахуванням тривалості часу, протягом якого особа належно виконує обов`язки за договором суд вправі, а не зобов`язаний залишити за набувачем право власності на частину майна. У постановах, Верховного Суду від 26 серпня 2021 року у справі № 521/17385/17 (провадження № 61-8411св21), від 09 березня 2021 року у справі № 206/3112/18 (провадження № 61-6452св19), викладено висновок про те, що договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння) передусім має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує в наслідок недієздатності. Закон чи договір не ставить в залежність факт належності здійсненого забезпечення утриманням чи доглядом від прийняття виконання таких дій відчужувачем. Відтак зобов`язання за договором довічного утримання вважається належно виконаним з моменту вчинення передбаченої договором дії набувачем. Мотиви неприйняття виконання, як і сам факт такого неприйняття не мають правового значення до вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків. За таких обставин, враховуючи час, протягом якого [PERSON] належно виконував свої обов`язки за договором довічного утримання від 07.10.2020 року (з 07.10.2020 року по 06.12.2021 року) суд не вбачає підстави для залишення за [PERSON] право власності на частину вказаної квартири. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ти з [PERSON] користь [PERSON] , у зв`язку з неможливістю подальшого виконання набувачем договору довічного утримання від 07.10.2020 року з підстав, що мають істотне значення понесені витрати у сумі 123 689 грн., то вказана вимога підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Як вбачається з розрахунків, наданих відповідачем, у вересні 2020 року ним було витрачено згідно умов договору довічного утримання у вересні 2020 - 1676,26 грн., у жовтні 2020 року 5295,89 грн., у листопаді 2020 року - 4188,27 грн., у грудні 2020 року 4872,88 грн., у січні 2021 року 4244,82 грн., у лютому - 5116,59 грн., у березні 2021 року 5690,84 грн., у квітні 2021 року 5306,24 грн., у травні 2021 року - 3970,16 грн., у червні 2021 року 4874,59 грн., у липні 2021 року - 2744, 11 грн., у серпні 2021 року 3332,13 грн., у вересні 2021 року 3949,05 грн., у жовтні 2021 року 2894,45 грн., у листопаді 2021 року 2866,08 грн. у грудні та січні 2021 року були здійсненні перекази грошових коштів на загальну суму 4000 грн., але вказані кошти [PERSON] отримувати відмовилася. З долучених до зустрічного позову фіскальних чеків (т.1 а.с. 167-252), вбачається, що [PERSON] дійсно витрачав грошові кошти на продукти харчування та інші речі. Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 07.12.2021 року [PERSON] за період з 19.10.2020 року по 23.11.2023 року здійснював розрахунки за комунальні послуги та квартплату за квартиру [ADDRESS] ( т.1 а.с. 254-261). Разом з цим із копій фіскальних чеків не можливо зробити висновок про те, що всі товари, які були придбані передавалися саме [PERSON] на виконання договору довічного утримання. Відповідно до ч.3 ст. 652 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Відповідно до ч.3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Як вбачається з п. 4 договору довічного утримання - щомісячна вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, необхідної допомоги ) визначена сторонами в розмірі 2000 грн. За таких обставин, та враховуючи те, що [PERSON] протягом 14 місяців належним чином виконував умови договору довічного утримання, а суд прийшов до висновку про його розірвання у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем, з підстав, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 28000 грн. витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням договору довічного утримання (14 міс. х 2000 грн.). Оскільки зустрічні позовні вимоги задоволенні частково, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1233,54 грн. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 744,755,756 ЦК України,

Outcome: partial