Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

позивачка [PERSON] 12.02.2024 звернулась в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 24.07.2005 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1679. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.07.2005 зареєстровано шлюб між сторонами, у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у них не склалось, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки. У зв`язку з цим, у них часто відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Вони вже один рік не проживають разом, не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. Ухвалою від 13.02.2024 (суддя Чорна С.З.) у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні. Відповідно до розпорядження керівника апарату Сихівського районного суду м.Львова №37/24 від 25.04.2024, у справі проведено повторний автоматизований розподіл. Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2024, така передана в провадження судді Теслюка Д.Ю. Ухвалою від 29.04.2024 прийнято до свого провадження цивільну справу №464/957/24 (пров.№2/464/711/24), призначено судовий розгляд такої. Позивачка у судове засідання не з`явилась, 11.03.2024 подала заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутності, позов підтримала, просила такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, 11.03.2024 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.07.2005 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1679. У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, вони не проживають разом та не підтримують подружніх відносин. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а відтак шлюб слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із квитанції до платіжної інструкції на переказ готівка №520520036 від 05.02.2024, позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 1 211,20 грн. Враховуючи вищевикладене, а також і те, що розгляд даної справи по суті не здійснювався, що підтверджується її матеріалами, суд приходить до висновку, що позивачці [PERSON] слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 605 грн 60 коп. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачкою при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 605 грн 60 коп судового збору.

Outcome: approved