Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

I. Виклад позицій позивача та відповідача. 22.03.2024 [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем припинені через різні погляди на сімейне життя, утримання сім`ї, ведення господарства, як наслідок вони не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, що призвело до стійкого розладу подружніх стосунків. Позивач просить також стягнути з відповідача на її користь сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 1211,20 та відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] на виклик суду повторно не прибув. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. 22.03.2024 [PERSON] (далі позивач) звернулася до Тульчинського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.03.2024 справу передано за підсудністю на розгляд до Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.12). 18.04.2024 справа надійшла в провадження Шаргородського районного суду та у відповідності до ст. 14 ЦПК України передана в провадження судді Соколовської Т.О. (а.с.14). Ухвалою судді від 18.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 18). Вказаною ухвалою суду відповідачу [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 18). Позивач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить розгляд справи провести у її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с. 26). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, повторно на виклик суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 29, 30). Заяв про розгляд справ у його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259, ст.ст. 280 - 281 ЦПК України, постановив ухвалу. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 18.04.2017, актовий запис №01 (а.с. 4). Від шлюбу сторони даного цивільно-правового спору мають малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 5,6). Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) також забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей (ст.109 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. V. Висновки суду. У справі, що розглядається, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши докази прийшов до висновку, що позивачем [PERSON] надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом рішення про задоволення її позовних вимог до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, оскільки спільне життя у сторін не склалося, подружні стосунки між ними припинені і поновлювати їх позивач не має наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя. При цьому суд також враховує наявність у подружжя малолітніх синів, що має істотне значення. VІІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 1211,20 грн (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved