Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Представник позивача, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Заповіту померла не залишила. Станом на день її смерті з нею разом проживали позивач та його батько [PERSON] . [INFO] помер батько позивача, після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим [INFO] , відповідно до якого він все належне йому на момент смерті майно заповів позивачу. До складу спадщини, що відкрилася після смерті батьків входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~З метою оформлення права на спадщину позивач звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено у зв`язку із тим, що житловий будинок належить членам колишнього колгоспного двору, і частки померлих батьків у майні колгоспного двору не визначена. Просить суд визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її та позивача відсутності, позовні вимоги з вказаних підстав підтримала. Відповідачі в судове засідання також не з`явилися, подали суду заяви, про розгляд справи їхній відсутності щодо позову не заперечили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 передбачено, що «при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами». Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого була мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння та випискою з інвентаризаційних матеріалів від 11 січня 2024 року № 78999 (а.с. 18, 19). Згідно довідки\~старости Рунгурського\~старостинського округу\~Печеніжинської селищної\~ради Коломийського\~району Івано-Франківської\~області \~від 23\~серпня 2023\~року №\~365\~у вказаному\~будинковолодінні станом\~на 01\~липня 1990\~року були\~зареєстровані та\~проживали голова\~колгоспного двору\~ [PERSON] ,\~чоловік [PERSON] ,\~сини [PERSON] \~та [PERSON] \~(а.с.\~13).\~ \~ \~ \~ \~ [INFO] померла\~мати позивача\~ [PERSON] ,\~про що\~30\~липня 2018\~року складено актовий запис за № 153 (а.с. 8). Згідно довідки старости Рунгурського старостинського округу Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 23 серпня 2023 року № 366 заповіт від імені померлої в Рунгурському старостинському окрузі не посвідчувався, станом на день смерті з нею проживали чоловік та син [PERSON] (а.с. 14). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що 30 березня 2023 року складено актовий запис № 404 (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим 31 січня 2023 року старостою Рунгурського старостинського округу Печеніжинської селищної радим Коломийського району Івано-Франківської області, яким [PERSON] все належне йому на момент смерті майно заповів сину [PERSON] (а.с. 15). Позивач який проживав з померлим за однією адресою на день його смерті, вступив в управління спадковим майном та фактично прийняв спадщину. З метою оформлення права на спадщину позивач, звернувся із відповідною заявою до приватного нотаріуса. Проте, постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк Оксани Василівни, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому відмовлено, у зв`язку із тим, що право власності на спадкове майно належить членам колишнього колгоспного двору, частка у складі колгоспного двору померлих [PERSON] та [PERSON] не визначена, що унеможливлює визначення складу спадкового майна (а.с. 16). Згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] від 18 січня 2024 року, його загальна площа його складає 79,4 кв.м., житлова 44,8 кв.м. Згідно звіту про незалежну оцінку житлового будинку від 25 березня 2024 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 119 952 грн (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, він не взмозі оформити власність через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, а відповідачі, як член колгоспного двору та представник органу місцевого самоврядування, не заперечили проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, суд вважає за можливе визнати за ними право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved