Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав посилаючись на те, що остання не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не цікавиться їхнім життям, навчанням, здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не спілкується із ними. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Він пояснив, що вони з відповідачем у вересні 2020 року уклали договір про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей. Після цього відповідач декілька разів, ще приїжджала до дітей та дзвонила до старшої доньки і казала, що приїде до них та привезе подарунки. Останній раз відповідач спілкувалася з дітьми в червні 2023 року. Після цього вона більше не спілкувалась із дітьми. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи та не повідомила про причини неявки. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що в червні 2023 року до них звернувся позивач про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Згодом було проведено засідання комісії, де ними було опитано неповнолітніх дітей, також була присутня відповідач. Свідок [PERSON] суду дала показання, що вона являється сусідкою позивача. Їй відомо, що позивач та відповідач не проживають разом десь п`ять-шість років. В них є троє спільних дітей, які на даний час проживають разом із позивачем. Після того, як позивач та відповідач розійшлися. вона тільки один раз бачила, щоб [PERSON] приїжджала. Свідок [PERSON] повідомила, що вона працює вчителем в школі та навчала молодших дітей позивача. В школу дітей завжди приводив батько. За три роки поки вона навчала дітей, відповідач ні разу не цікавилася їхнім навчанням. Діти завжди були доглянуті, охайні, добре навчались. Свідок [PERSON] суду дав показання, що він є батьком позивача. Шлюб між сторонами розпався в 2020 році. Після цього відповідач забрала двох молодших доньок до себе додому в Путильський район, а старша донька залишилася проживати із позивачем. В жовтні 2020 році він дізнався від знайомих, що відповідач здала дітей в інтернат в с.Селятин з цілодобовим перебуванням. Коли його син поїхав до дітей в інтернат, то останні були в жахливому стані, в них були хворі зуби. В кінці 2019 року вони забрали дітей назад до себе. Відповідач останні два-три роки не приїжджала до дітей, не цікавилася їхнім життям та не дзвонила. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач разом із дітьми спільно не проживає, зовсім не цікавиться їхнім духовним та фізичним розвитком, не займається їхнім вихованням, не спілкується із ними та не надає жодної матеріальної допомоги, що встановлено показаннями свідків. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав затвердженого рішенням виконавчого комітету Новоселицької міської ради від 08.09.2023 року №224 було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 12.10.2023 року встановлено, що у відповідача наявний борг перед позивачем в сумі 56713,55 гривень щодо сплати аліментів на утримання дітей. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, в тому числі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 6 вказано статті передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно абзацу першого п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] умисно не виконує своїх батьківських обов`язків відносно власних дітей, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України вона має бути позбавлена батьківських прав. На підставі ст.164 СК України,

Outcome: approved