Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі та мають від цього шлюбу малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, позивач відзначає, що після розірвання шлюбу між сторонами їх спільний син залишився проживати з нею. Також позивач вказує, що за весь час відповідач [PERSON] жодного разу не виявив щодо сина батьківського піклування, не приймав участі в його вихованні та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, внаслідок чого малолітній син фактично не знайома з відповідачем та батьком для нього є її теперішній чоловік - [PERSON] . Таким чином позивач вважає, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з чим позивач пред`явила до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду через свого представника позовної заяви, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утриманнясина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/10 частини його заробітку (доходу), але неменше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 06.12.2023 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області (а.с.25-26) дана справа була передана за територіальною підсудністю до Кодимського районного суду Одеської області. 10.01.2024 року матеріали цивільної справи надійшли поштою до Кодимського районного суду Одеської області. 19.01.2024 року ухвалою суду (а.с.37-39) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу суду відзив на позов, а також вирішені питання про залучення до участі у справі органу опіки і піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області; витребування від органів опіки та піклування письмових висновків щодо розв`язання спору у даній справі, а від Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію актового запису про народження дитини. У відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України, копію зазначеної ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу і третім особам також копію позовної заяви і доданих до неї документів. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] та треті особи не скористалися своїми процесуальними правами учасників справи, відповідно, відзив на позовну заяву та пояснення не подали. 25.01.2024 року, тобто протягом підготовчого провадження, позивач [PERSON] скористалася своїм процесуальним правом, передбаченим пунктом 2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, на зменшення розміру позовних вимог до закінчення підготовчого засідання через свого представника - адвоката Задорожної О.В., повноваження якої не обмежені згідно ордера (а.с.67), шляхом надіслання останньою поштою до суду відповідної заяви від 23.01.2024 року (а.с.64-66), в якій просила суд про розгляд лише заявленої нею позовної вимоги про позбавлення батьківських прав тим самим виключивши з обсягу заявлених позовних вимог вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 14.02.2024 року ухвалою суду (а.с.92-94) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Задорожна О.В. не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були своєчасно повідомлені належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, шляхом доставлення 17.04.2024 року судової повістки в електронний кабінет адвоката Задорожної О.В., про що свідчить довідка про доставку електронного документа із судовою повісткою (а.с.124). При цьому, 13.05.2024 року представник позивача - адвокат Задорожна О.В. через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, в якій також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому до вимог ч.2, 4-5, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, як за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно інформації наданої Кодимською міською радою Подільського району Одеської області від 16.01.2024 року № 03-17/187 (а.с.36), що підтверджують відомості з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результат надіслання рекомендованого поштового відправлення № 0600261363680 із судовою повісткою, так і за адресою його фактичного місця проживання, яка була зазначена представником позивача у змісті позовної заяви на виконання положень пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України (а.с.1), що підтверджує рекомендоване поштове відправлення № 0600261364937 з судовою повісткою, яке 26.04.2024 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. При цьому, представником позивача - адвокатом Задорожною О.В. до суду надіслано поштою письмову заяву [PERSON] від 27.11.2023 року (а.с.28), яка була нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Берзінь-Усовою І.А. та зареєстрована в реєстрі за № 930, в якій відповідач [PERSON] , серед іншого, просив суд проводити розгляд цивільної справи щодо позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у його відсутність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 18.04.2024 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.125). При цьому, раніше, а саме 06.02.2024 року від керівника органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради - Олега Мишаглі до суду поштою надійшло письмове клопотання від 01.02.2024 року № 02-17-112 (а.с.60), а 12.02.2024 року від представника за довіреністю органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради - Зібровської Н.Л. до суду надійшло письмове клопотання від 12.02.2024 року № 38 (а.с.75, 108), в яких останні просили про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 18.04.2024 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.126). При цьому, раніше, а саме 14.02.2024 року від представника органу опіки та піклування надійшло до суду клопотання від 13.02.2024 року № 19-01-17/51 про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.78). Згідно положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. В період з 11.10.2016 року до 06.08.2020 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.05.2020 року у справі № 496/853/20 (а.с.11-12), яке згідно відповідної відмітки зробленої на його копії (а.с.12) та відомостей на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.10) набрало законної сили 07.08.2020 року. [INFO] у сторін народилась дитина - син [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] повторно виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 22.12.2018 року (а.с.8), актовий запис № 558 від 17.03.2017 року. Зазначення у змісті позовної заяви дати народження малолітньої дитини [INFO] року суд оцінює як явну допущену описку, яка пов`язана із датою здійснення державної реєстрації його народження та не впливає на вирішення позову за умов її відзначення у змісті даного рішення. Малолітній [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] , що підтверджують копії довідок про реєстрацію їх місць проживання виданих Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області 05.12.2019 року № 1093 (а.с.7) і 23.05.2019 року № 415 (а.с.9), згідно яких вони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 27.11.2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 27.11.2021 року (а.с.13), актовий запис № 186. У довідці Нерубайського закладу дошкільної освіти «Голубок» від 25.07.2023 року за Вих Д № 19 (а.с.14), відзначено, що за весь час перебування дитини у закладі дитину приводили, забирали і піклувалися [PERSON] та [PERSON] , а інших осіб за час перебування дитини у закладі не спостерігалося. Водночас сама позивач [PERSON] позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджує характеристика надана комунальним некомерційним підприємством «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради від 30.08.2023 року за Вих. № 779 (а.с.15). При цьому, представником позивача - адвокатом Задорожною О.В. до суду надіслано поштою письмову заяву [PERSON] від 27.11.2023 року (а.с.28), яка була нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Берзінь-Усовою І.А. та зареєстрована в реєстрі за № 930, в якій відповідач [PERSON] , серед іншого, повідомив, що як батько малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення його батьківських прав на його малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що має складне матеріальне становище та не має можливості надавати матеріальне утримання та фінансову допомогу дитині. Одночасно з цим також повідомив, що будь-яких майнових або немайнових претензій до [PERSON] , [INFO] , а також до його матері - [PERSON] , [INFO] , не має, а також відмовляється в подальшому від його піклування та утримання. Висновком органу опіки та піклування (а.с.76, 110-111), затвердженим рішенням виконавчого комітету Нерубайської сільської ради від 08.02.2024 року № 53 (а.с.75 на звороті, 109), визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з обґрунтуванням того, що 01.02.2024 року спеціалістами Служби у справах дітей Нерубайської сільської ради проведено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , під час якого було встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, вітчимом та бабусею. У квартирі, де проживає сім`я, створені належні умови для виховання та розвитку дитини, зокрема у дитини є окрема кімната, яка обладнана необхідними меблями та предметами вжитку, є багато іграшок відповідно до віку дитини, одяг та взуття за сезоном, хлопчик вихований, охайний, мама приділяє багато уваги у вихованні дитини. Згідно довідки директора Нерубайського ЗДО «Голубок» батько дитини контакту із закладом не підтримував, дитиною за час перебування у закладі, опікувалися мати [PERSON] та її чоловік (вітчим дитини) [PERSON] . У матеріалах цивільної справи знаходиться копія нотаріально завіреної заявою, якою батько малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього у зв`язку з тим, що має складне матеріальне становище та не має можливості надавати матеріальне утримання та фінансову допомогу дитині. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батько дитини - [PERSON] не спілкувався з сином, не забезпечував його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляв інтересу до внутрішнього світу дитини, не створював умов для отримання ним освіти. Зазначені чинники можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми обов`язками. Висновком органу опіки та піклування (а.с.80-81), затвердженим рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 13.02.2024 року № 900 (а.с.79), позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визнано доцільним, з обґрунтуванням того, що з березня 2019 року [PERSON] не проживає однією сім`єю з матір`ю свого малолітнього сина [PERSON] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.05.2020 року у справі № 496/853/20. Встановлено, що батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні, розвитку, утриманні не приймає, не цікавився життям дитини. Малолітня дитина перебуває на утриманні мами, [PERSON] не знає як батька, так як вважає іншого чоловіка своєї матері - [PERSON] своїм батьком. Відповідно до документів, що подані до позовної заяви вбачається, що батько малолітньої дитини не приймає участі у вихованні, утриманні, розвитку, лікуванні дитини, не цікавиться її розвитком, навчанням, утриманням, батько дитини свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не цікавиться розвитком дитини, не дбає про її інтереси. Батько дитини нотаріально завірив заяву про надання своєї згоди на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] та погоджується на позбавлення його батьківських прав відносно сина. На даний час батько (зазначення в цьому реченні висновку «мама» і в множині «дітей» суд оцінює як явні допущені описки з огляду на зміст тексту) і дитина не підтримують зв`язки, батько дитини не цікавиться життям дитини, не виховує її, не утримує, не розвиває. Батько дитини на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яка розглядала питання про доцільність позбавлення його батьківських прав, не з`явився, але повідомив в телефонному режимі про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON] , оскільки дитини не бачив, не спілкується, не виховує, дійсно бажає щоб його позбавили батьківських прав. Нормативно-правове застосування: У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Свідченням втрати відповідачами інтересу до своїх малолітніх дітей є їх ігнорування судових засідань, незважаючи на належне повідомлення про час його проведення, та не подання до суду будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав, які за змістом п.58 рішення Європейського Суду з прав людини, прийнятого у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, могли б бути свідченням її інтересу до своїх дітей. У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно до положень ч.4-5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.4 ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаною Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифікованою постановою Верховної Ради УРСР 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Висновки суду - щодо обґрунтованості позову: Суд відзначає ту обставину, що відстань у близько 275 км від місця проживання [PERSON] в с. Писарівка, Подільського району Одеської області, до місця проживання малолітнього сина [PERSON] разом із своєю матір`ю - позивачем [PERSON] в с. Нерубайське, Одеського району Одеської області, може з об`єктивних обставин пояснювати причини за яких у Нерубайському ЗДО «Голубок» ніколи не спостерігали відповідача [PERSON] як такого, що приводив, забирав і піклувався про малолітнього [PERSON] , як і обмеженість у реалізації самої можливості безпосередньої бачитись відповідачу із своєю дитиною. Тому сама по собі згадана обставина не є підтвердженням самоусунення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. Водночас суд також зауважує, що обставини того, що відповідач [PERSON] не надавав матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , як і сама наявність або відсутність у нього такої можливості, про що зазначено в його нотаріально посвідченій заяві (а.с.28) та у висновках обох органів опіки та піклування, жодним чином не впливає на вирішення предмету спору у даній справі, оскільки ч.1 ст. 164 СК України не передбачає таких підстав для позбавлення батьківських прав. На думку суду навіть за умов скрутного матеріального становища і фактичної відсутності внаслідок цього можливості виконувати обов`язок щодо утримання своєї дитини до її повноліття (з різних причин, в тому числі поважних - стан здоров`я тощо) не перешкоджає батьку/матері спілкуватися з дитиною (принаймні по телефону / Інтернету, з огляду на відстань між їх місцем проживання) і цікавитись життям дитини. Відповідачем [PERSON] проігноровано його судові виклики у даній справі, останній не з`явився в жодне підготовче та судове засідання, які призначалися судом у даній справі, а також не подав відзиву на позовну заяву та ніякої заяви або клопотання, тобто фактично виявив ігнорування судового розгляду. Сам відповідач [PERSON] не повідомляв суду про те, що йому чинились які-небудь перешкоди у спілкуванні зі своїм малолітнім сином [PERSON] , зокрема з боку позивача [PERSON] . Однак, обставини справи наведені у висновках органів опіки та піклування свідчать про саме небажання відповідача [PERSON] займатися вихованням своєї дитини - малолітнього [PERSON] та його самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо цієї своєї дитини, тобто наявна підстава для позбавлення батьківських прав, передбачена пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Ураховуючи встановлені судом фактичні обставини суд приходить до висновку про наявність підстав позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, як батько, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання цієї своєї дитини. Ураховуючи зазначене вище, а також те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву та доказів, які б спростовували обґрунтованість вимоги позивача, то суд вважає, що позовна вимога обґрунтована, а тому підлягає задоволенню. - щодо розподілу судових витрат: Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн, сплаченого останньою через портал оплати GOVPAY24, згідно квитанції ID: 3570-1472-9261-8250 АТ «ТАСКОМБАНК» від 05.09.2023 року (а.с.19), за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved