Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

19.03.2024 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. 26.04.2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно - 1\\4 частина житлового будинок [ADDRESS] . [PERSON] 08.12.1999 року склала в користь [PERSON] заповіт. [PERSON] являвся сином померлої [PERSON] . [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] . Право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано на праві колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . [PERSON] звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус в письмовій формі йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки його батько та мати такого права належним чином не зареєстрували. Просили визнати за [PERSON] право власності на 2\\4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , в тому числі 1\\4 частини в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; Визнати за [PERSON] право власності на 1\\4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] подала відзив на позов, в якому позовні вимоги визнала. Позивачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце його проведення, однак клопотали про розгляд справи за їхньої відсутності. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, однак подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] батьком. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] батьком. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до виписки з погосподарської книги Надичівської сільської ради станом на 15.04.1991 року в [ADDRESS] членами колгоспного двору були такі громадяни: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . З копії довідки КП «Червоноградське МБТІ» № 3632 від 17.08.2023 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року спірний будинок зареєстрований за [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Надичівської сільської ради 17.03.2009 року, згідно рішення виконкому Надичівської сільської ради № 10 від 27.11.2008 року, замість втраченого свідоцтва про право власності колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . З копії заповіту від 08.12.1999 року вбачається, що [PERSON] склала в користь [PERSON] заповіт, який посвідчено секретарем Надичівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 72, та яким вона заповіла йому все своє майно. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.01.2024 року № 74/01-16 вбачається, що нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовив з підстави того, що частка померлих в майні двору не визначена. З копії спадкової справи № 390/2019, яка зареєстрована після смерті [PERSON] , вбачається, що така відкрита за заявою [PERSON] . З копії довідки № 1356 від 16.09.2019 року, виданої Надичівською сільською радою, вбачається, що [PERSON] проживав разом із померлою мамою [PERSON] до дня її смерті [INFO] і такі вели спільне господарство. Відповідно до виписки з погосподарської книги Надичівської сільської ради станом на 30.06.1990 року в [ADDRESS] членами колгоспного двору були такі громадяни: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . З копії рішення Куликівської селищної ради № 7 від 21.06.2023 року вбачається, що вирішено провести розподіл часток спірного колгоспного двору по частині: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до\~ст.112\~ЦК УРСР\~(в\~редакції,\~чинній на\~14.04.1991\~року)\~майно може\~належати на\~ праві\~ спільної\~ власності\~ двом\~ або\~кільком колгоспам\~чи \~іншим \~кооперативним \~та \~іншим \~громадським організаціям,\~або державі\~і одному\~чи кільком\~колгоспам або\~ іншим\~кооперативним та\~ іншим\~ громадським\~ організаціям,\~ або\~ двом\~ чи\~кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до\~ роз`яснень,\~викладених в\~п.п.\~«а»,\~«б»,\~«г» п.6\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~20\~від 22.12.1995\~року "Про\~судову практику\~у справах\~за позовами\~про захист\~права приватної\~власності",\~положення статей\~17,\~18\~Закону "Про\~власність"\~щодо спільної\~сумісної власності\~поширюються на\~правовідносини,\~ які\~виникли після\~введення в\~дію цього\~ Закону\~(з\~15\~квітня 1991\~року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не втратили права на частку в майні колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] . Спадщина після померлої [PERSON] відкрилась [INFO] , тому до даних правовідносин потрібно застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. При встановленні кола спадкоємців, які прийняли спадщину суд бере до уваги копію довідки № 1356 від 16.09.2019 року, виданої Надичівською сільською радою, з якої вбачається, що [PERSON] проживав разом із померлою мамою [PERSON] до дня її смерті [INFO] і такі вели спільне господарство. Таким чином встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] . За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: approved