Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що на підставі договору дарування від 31.08.1962, реєстраційний номер 6385, посвідченого державним нотаріусом Третьої міської державної нотаріальної контори Кожевніковою Л.А., зареєстрований в ЗМБТІ 10.09.1962, [PERSON] належав об`єкт незавершеного будівництва в кварталі [ADDRESS] ). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 30.01.1986 в.о. державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Вдовенком А.М., яким заповів належний йому будинок, розташований в [ADDRESS] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] прийняв спадщину після померлого батька [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) шляхом вступу у володіння і управління майном, а саме будинком [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги після його смерті були діти: [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину у порядку, встановленому ст. 1268 ЦК України, однак не оформили спадкових прав у встановленому законом порядку, свідоцтва про право на спадщину не отримували. [INFO] [PERSON] помер. У встановлений\~законом строквона звернулась до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області в інтересах її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , із заявою про прийняття спадщини. В подальшому вона звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо будинку [ADDRESS] , однак нотаріус у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вказаний будинок, відмовила у оформленні спадщини, видавши їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.11.2020. На підставі викладеного, позивач просить визнати за малолітнім [PERSON] , [INFO] , у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18.10.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.01.2022 задоволено клопотання позивача та витребувано від Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області належним чином завірену копію спадкової справи № 234/2020, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 01.02.2022 на адресу суду від Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 234/2020, заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також повідомлення про відсутність спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] разом з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Ухвалою суду від 30.08.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 27.10.2022 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Постановою Запорізького апеляційного суду від 30.03.2023 ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.10.2022 у вказаній справі скасовано. справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду від 13.09.2023 справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явилась, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності, а також відзиву на позов до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Шевченкове Вільнянського району Запорізької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.02.2020 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Заповітів [PERSON] не залишив, тому спадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватися за законом. У встановлений законом 6-місячний строк до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] в інтересах малолітнього сина померлого [PERSON] , [INFO] , звернулась позивач [PERSON] , що підтверджується її відповідною заявою у фотокопії спадкової справи № 234/2020, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Факт батьківства померлого [PERSON] та позивача [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 23.08.2017 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, а також повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00028069296 від 07.10.2020. Інших спадкоємців протягом встановленого законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також на час розгляду справи встановлено не було. В подальшому [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , звернулась до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо належного померлому будинку за адресою: [ADDRESS] , однак постановою від 21.11.2020 за № 1744/02-31 державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вказане майно . З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування від 31.08.1962, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької міської державної нотаріальної контори Запорізької області Кожевніковою Л.А., зареєстрований в реєстрі за № 6384, об`єкт незавершеного будівництва в кварталі [ADDRESS] ) належав [PERSON] . Вказаний договір зареєстрований у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 10.09.1962, а [PERSON] взятий на облік ЗМБТІ як забудовник. 12.02.1987 проведено технічну інвентаризацію вказаного об`єкта нерухомості, за результатами якого складено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, згідно з яким за вказаною адресою станом на 12.02.1987 розташовані: житловий будинок літ. А, гараж літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, літня кухня літ. Д, вбиральня літ. Ж, погріб з шийкою літ. З, душ літ. Е, паркан № 1. паркан № 2, замощенні І. Листом від 16.09.2020 № 7312, Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації повідомило, що у матеріалах інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , відсутні документи, які б свідчили про проведення реєстрації права власності. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, [PERSON] належав на праві власності житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який він не оформив у встановленому законом порядку. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 30.01.1986 в.о. державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Вдовенком А.М., зареєстрований в реєстрі за № 112, яким заповів належний йому будинок, розташований в [ADDRESS] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер в м. Вільнянськ Запорізької області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.02.1986 Вільнянським РАЦС Запорізької області. Цивільний кодекс України, який набрав чинності 01.01.2004, у книзі шостій "Спадкове право" містить норми, які врегульовують правовідносини, що виникають у зв`язку із спадкуванням. У пункті 5\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої цього Кодексу\~застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. На час відкриття спадщини після смерті\~ [PERSON] спадкові відносини були врегульовані відповідними норми\~Цивільного кодексу УРСР (1963 року). Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст. 553 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 560 ЦК УРСР (1963 року) є правом, а не обов`язком спадкоємця. Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР (1963 року) його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини. Так, згідно ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;\~\~\~\~\~\~\~ 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.12.2021 у справі № 369/6884/18, зазначені в ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) дії повинні були бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз змісту ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) дає підстави для висновку, що діями, які свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном; подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строку для прийняття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Як зазначено\~в п.\~113\~Інструкції про\~порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України №\~18/5\~від 14.06.1994,\~якадіяла на час відкриття спадщини, фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , таким чином, він прийняв спадщину\~після померлого\~ [INFO] \~ [PERSON] \~на підставі\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~549\~ЦК УРСР\~(1963\~року)\~шляхом вступу\~у володіння\~і управління\~майном,\~а саме\~будинком [ADDRESS] ,\~однакправо власності на спірний будинок він не оформив у встановленому законом порядку. [INFO] [PERSON] помер в м. Запоріжжя, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.08.2017 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Спадкоємцями першої черги після смерті 27.06.2017 [PERSON] були діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68241312 від 25.01.2022 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Разом з тим, за положеннями ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з довідкою Виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області від 12.12.2023, станом на 27.06.2017 за адресою: [ADDRESS] , окрім померлого [PERSON] також були зареєстровані діти спадкодавця:\~ [PERSON] та\~ [PERSON] . За положеннями ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Таким чином, [PERSON] та відповідач [PERSON] прийняли спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] у порядку, встановленому ст. 1268 ЦК України, яка складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ,\~ у рівних частках, тобто по 1/2, однак не оформили спадкових прав у встановленому законом порядку, свідоцтва про право на спадщину не отримували. Через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини свого малолітнього сина у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав"). Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Суд, оцінивши наявні у справі докази в порядку ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості та

Outcome: approved