Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнути з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 279434-КС-003 про надання кредиту від 18.07.2021, що становить 113461,16 грн. та стягнути з відповідачки сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. Свої вимоги представник позивача мотивував тим, що 18.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою укладено № 279434-КС-003 про надання кредиту. ТОВ «БІЗНЕСПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало відповідачці грошові кошти в розмірі 20000 грн. шляхом перерахування на її банківську картку. Також, 29.09.2021 року між ТОВ «БІЗНЕСПОЗИКА» та відповідачкою укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 279434-КС-003 про надання кредиту. Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗҐНЕСПОЗИКА» надало відповідачці додатково кредит в сумі 17000 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 2550,00 грн. Також, 17.11.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 279434-КС-003 про надання кредиту. Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 10.08.2022 р.» Також сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Строк Кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк Кредиту: 389 днів.» Однак [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих за договором процентів не виконала станом на 02.11.2023 року утворилась заборгованість за Договором № 279434-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 113 461,16 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 27 572,93 грн; суми прострочених платежів по процентах 85 888,23 грн. Ухвалою судді Рожнятівського районного суду від 20.12.2023 відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.04.2024 до суду від представниці відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позов визнала частково. Вказала, що в рамках даного кредитного договору з відповідачки безпідставно було стягнено платежі по комісії у розмірі 5550,00 грн. з яких: - за договором №279434-КС-003 від 18.07.2021 року 3000,00 грн. (п. 1 Договору); - за Додатковою №1 договору №279434-КС-003 від 29.09.2021 2550,00 грн. Просила суд відхилити здійснений позивачем розрахунок заборгованості, згідно з яким відповідачка сплатила на погашення заборгованості 5550,00 гривень. Враховуючи те, що умови Договору щодо сплати комісії в розмірі 5550,00 гривень є нікчемними, то сплачена відповідачем сума комісії має бути зарахована на погашення тіла кредиту. Крім того, у відзиві представник відповідачки не заперечила, що 18.07.2021 [PERSON] звернулася до ТзОВ «Бізнес Позика» для отримання кредитних коштів, і цього ж дня між сторонами укладено договір про надання кредиту в сумі 20000,00 гривень строком до 02.01.2022. За умовами Договору плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,08188956% за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту. Однак, вказала, що відповідач не зверталася до позивача з пропозицією укласти Додаткову угоду №2 від 17.11.2021 і ніяких дій для цього не здійснювала. В свою чергу, матеріали справи не містять доказів ні укладання вищевказаної Додаткової угоди №2 від 17.11.2021, ані намірів на це. У зв`язку з чим, в [PERSON] не виникає обов`язку виконувати умови даної Додаткової угоди №2 та відповідно і сплачувати проценти за користування наданими кредитними коштами в строк до 10.08.2022. За таких обставин, з врахуванням внесених коштів на погашення кредиту залишок заборгованості по кредиту складає 22325,53 грн. (розрахунок: 23 744,29-1 418,76=22 325,53), залишок заборгованості по процентах складає 28709,23 грн. (розрахунок: 28742,98-33,74=28 709,23)+1 984,79 (борг за проценти з 28.10.2021-16.11.2021)=30694,02 грн. Право ТзОВ «Бізнес Позика» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 16.03.2022, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. Тому сторона відповідача вважає, що вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитом та прострочених платежів за комісією не відповідають чинному законодавству та не підлягають задоволенню. Просила частково задовольнити подану позовну заяву в розмірі стягнення заборгованості по тілу кредиту 22 325,53 грн. та відсотків у розмірі 30 694,02 грн. 07.04.2024 представником позивача надано відповідь на відзив, в якому вказано на безпідставність посилань представника відповідачки на неправильний розрахунок наявної заборгованості. Кредитний договір та Додаткові угоди були належним чином укладені між сторонами у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» з накладенням однаразового ідентифікатора «G9034». Проведений позивачем розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі відповідача за Кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Сума заборгованості відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів відповідача. відповідач у відзиві на позовну заяву не поясняє чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий позивачем, є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Кредитним договором встановлена комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування. У зв`язку з цим, посиланням відповідача на судову практику щодо комісії за обслуговування кредиту є неправомірним та не має братися судом до уваги. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач уклавши кредитний договір погодився зокрема сплатити комісію за надання кредиту. Всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, його строк, процентна ставка та комісія за кредитом, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у Правилах надання споживчих кредитів чи Паспорті споживчого кредиту, а у Кредитному договорі. Сторони у судове засідання не з`явився. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що позивач надав відповідачці кредит відповідно до кредитного договору укладеного в електронній формі (а.с.26-34), дані обставини не оспорюються відповідачкою. Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Доводи викладені у відзиві щодо не укладення додаткової угоди №2 від 17.11.2021 до кредитного договору відповідачкою, спростовуються викладеними вище обставинами. Відповідачкою, незважаючи на вимоги ст.81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано доказів на спростування обставин укладення між сторонами додаткової угоди №2 від 17.11.2021 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредитування, погодження всіх істотних умов договору. Копією розрахунку заборгованості (а.с.10-21) підтверджено, що на день звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідачки за кредитом становила ціну позову. Розрахунок заборгованості проведено до 10.08.2022, в межах строку визначеного п. 4 Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. Щодо посилання представниці відповідачки у відзиві на неправильне відрахування внесених коштів на погашення кредиту, зокрема зарахування їх на сплату комісії, а не погашення тіла кредиту, суд зазначає, що при розгляді справи встановлено, що така комісія за отримання кредиту визначена в договорі в сумах 1700 грн. та 2500 грн. відповідно в кредитному договорі та Додатковій угоді. Відповідачка не заявляє зустрічних вимог про визнання недійсними п.1 кредитного договору та п.6 Додаткової угоди №1 Кредитного договору, щодо сплати комісії за надання кредиту та комісії за надання кредиту, яка пов`язана з додатковою видачею кредитних коштів. Кредитним договором встановлена комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, тому посилання представника відповідачки на судову практику щодо незаконності в даному випадку комісії за обслуговування кредиту не береться судом до уваги. За умовами кредитного договору №279434-КС-003 від 18.07.2021 (а.с.26-28), а саме п.3 передбачено повернення кредиту згідно графіку платежів в тому числі і сплату комісії в розмірі 3000 грн. на протязі перших трьох місяців, яку позичальник повинен сплатити 01.08.2021 в розмірі 1851,20 грн, 15.08.2021 в розмірі 1140,68 грн, 29.08.2021 в сумі 935,02 грн. Пунктом 7 вище зазначеного договору передбачено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає договір. За умовами Додаткової угоди № 1 до Договору № 279434-КС-003 про надання кредиту ТОВ «БІЗНЕСПОЗИКА» надало відповідачці додатково кредит в сумі 17000 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту визначена в п.6 угоди та встановлена в сумі 2550,00 грн. сплата якої повинна бути здійснена згідно п.7. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Аналізуючи умови кредитного договору №279434-КС -003 від 18.07.2021 Додаткової угоди від 29.09.2021 та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування заборгованості з включенням комісії, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено сплату комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.2022 року у справі N 496/3134/19. Виходячи з цього, здійснений представником відповідачки розрахунок заборгованості за мінусом внесеної комісії та визначення наявної у [PERSON] заборгованості перед позивачем по тілу кредиту в розмірі 22325,53 грн. та відсотків у розмірі 30694,02 грн. не відповідає умовам договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved