Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що [INFO] від спільного проживання з [PERSON] у неї народилася донька [PERSON] . 27 травня 2013 року відповідно до спільної заяви поданої до Гур`єво-Козачанської сільської ради про визнання батьківства відповідачем - прізвище дитини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що зроблений відповідний запис та внесені зміни до актового запису про народження. Спільне життя з відповідачем по даній справі не склалося, разом не проживали. Донька [PERSON] , [INFO] перебуває на її утриманні та проживає разом з нею. Відповідач у даній справі є батьком [PERSON] , [INFO] , проте він не бере участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Відповідно до довідки № 01-26/33 від 23.05.2023 виданої КЗ «Сковородинівський ліцей», батько дитини - [PERSON] не підтримує контакту з ліцеєм, не цікавиться навчанням та вихованням дитини, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує, не бере участі у вихованні дитини. Згідно довідки від 23.05.2023 голови вуличного комітету - [PERSON] контакту з донькою не підтримує, фінансової допомоги не надає. Відповідно до довідки сімейного лікаря від 23.05.2023, батько - [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у її лікуванні. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вона вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача, та 13.09.2023 судом отримано відповідь. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 13.09.2023 провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 17 січня 2024 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник- адвокат Ісоєв М.Н. не з`явилися, надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області, Служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області- третя особа у справі, в судове засідання не з`явився, згідно наданої суду заяви начальник служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації О.Мальована просила слухати справу за відсутності представника служби. Представник Служби у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради -третя особа, в судове засідання не з`явився, згідно наданої суду заяви просив проводити судові засідання по суті за відсутності служби, справу вирішити з урахуванням наданого висновку, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надавав, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як встановлено судом, [INFO] від спільного проживання з [PERSON] у позивача [PERSON] народилася донька [PERSON] . 27 травня 2013 року відповідно до спільної заяви поданої до Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області про визнання батьківства відповідачем - прізвище дитини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що зроблений відповідний запис та внесені зміни до актового запису про народження. Спільне життя з відповідачем по даній справі не склалося, разом вони не проживають. Донька [PERSON] , [INFO] перебуває на утриманні позивачки та проживає разом з нею, що підтверджує довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 165 від 23.05.2023 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач у даній справі є батьком [PERSON] , [INFO] , проте він не бере участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Відповідно до довідки № 01-26/33 від 23.05.2023 виданої директором КЗ «Сковородинівський ліцей» [PERSON], [PERSON] , [INFO] , учениця 4 класу, батько дитини - [PERSON] не підтримує контакту з ліцеєм, успішністю дочки не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує, не бере участі у вихованні дитини. Згідно довідки від 23.05.2023 голови вуличного комітету - [PERSON] контакту з донькою [PERSON] не підтримує, фінансової допомоги не надає, вихованням доньки не цікавиться. Відповідно до довідки сімейного лікаря [PERSON] від 23.05.2023 - [PERSON] , батько - [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у її лікуванні. 21 березня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 24 та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 23.05.2023 в складі голови вуличного комітету та членів комісії встановлено: на час перевірки дійсно за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук, [PERSON] - онук, житловий будинок належить [PERSON] . Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не навідує дитину, не цікавиться її долею і не надає коштів на утримання неповнолітньої доньки. Вищевказане свідчить про небажання батька здійснювати виховання своєї неповнолітньою дитини, приймати активну участь у її розвитку, навчанні та піклуванні про здоров`я останньої. Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Золочівської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-ІІІ передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Як роз`яснено в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до її внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. Статті 150, 157 СК України передбачають, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач абсолютно не виконує обов`язки, що покладені законом на батька по відношенню до дитини: не піклується про моральний розвиток сина, оскільки не проводить часу з ним та навіть не намагається цього робити. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved