Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (далі - ТОВ «Київська комунальна компанія») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 20.03.2013 між ТОВ «Київська комунальна компанія» та відповідачами, з кожним окремо, як співвласниками квартири [ADDRESS] , укладено договори про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, комунальних послуг. За умовами вказаного договору ТОВ «Київська комунальна компанія» зобов`язалось надавати відповідачам послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, а також забезпечувати отримання послуг з централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання та водовідведення, електропостачання, послуг з охорони. Позивач, який здійснює обслуговування будинку, свої договірні зобов`язання виконує належним чином. Проте, відповідачі свої зобов`язання зі сплати платежів за отримані послуги виконують не своєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 34 827,31 грн., що складається з заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - 32 889,82 грн., 3 % річних - 517,63 грн., інфляційні нарахування - 1419,86 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00грн. Ухвалою суду від 12.01.2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. 24.01.2024 року відповідач [PERSON] ознайомився з матеріалами справи. 06.02.2024 року відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи з повідомленням учасників справи в судовому засіданні. 06.02.2024 року відповідач [PERSON] , діючи від власного імені, а також від імені відповідача [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, подав відзив на позов, у якому позов не визнав. Зазначив, що договори про надання комунальних послуг з позивачем не були підписані, а тому не породжують жодних прав і обов`язків. При нарахування вартості комунальних послуг позивач керується Розпорядженням КМДА № 591 та Розпорядженням КМДА № 211 від 12.02.2018 року, які втратили чинність на підставі Розпорядження КМДА № 1977 від 14.11.2019 р. та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2020 року, а тому всі розрахунки є хибними. Позивач самовільно наказом № 21/70 від 10.12.2021 р. встановив новий тариф 9,75 грн. Також, до послуг включено послуги з охорони, що є незаконним, і відповідач з цим не згодний. 15.02.2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що 20.03.2013 між ТОВ «Київська комунальна компанія» та відповідачами, з кожним окремо, укладено договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, комунальних послуг. Наданий відповідачем і не підписаний ним примірник договору був пропозицією укласти договір у новій редакції, але відповідачі його не підписали. Водночас, укладений договір від 20.03.2013 року не розривався, та зберігає чинність. Витрати по управлінню будинком були розраховані ТОВ «Київська комунальна компанія» в розмірі 8,23 грн. та подані на затвердження КМДА, такий тариф було включено до розпорядження КМДА № 211 від 12.02.2018 р. Подальше винесення КМДА розпорядження № 1977 від 14.11.2019 р. не скасувало діючого раніше розрахунку витрат, необхідних для виконання послуг з утримання будинком по [ADDRESS] . Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2020 р. стосувалось тарифу іншої компанії та по іншому будинку. Водночас, пунктом 4.1.4 Договору передбачено, що управляюча компанія має право в односторонньому порядку пропорційно змінювати діючі розцінки у випадку здорожчання або здешевлення вартості відповідних послуг. Зміна тарифу була правомірною на умовах договору. Крім того, відповідачі жодного разу не звертались до позивача з заявами чи претензіями з приводу неякісного надання житлово-комунальних послуг за договором. Щодо послуг з охорони, то рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24.01.2017 р. у справі № 756/5160/16-ц та від 28.09.2020 р. у справі № 756/11439/19 встановлено правомірність нарахування оплати за послуги з охорони, що відповідає пункту 2.3 Договору. Надаючи оцінку доводам клопотання відповідача [PERSON] про проведення усного слухання справи, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене провадження призначено для розгляду, зокрема малозначних справ. У частині 6 ст. 19 ЦПК України визначені окремі види малозначних справ. У частині 4 ст. 274 ЦПК України визначені категорії справ, які не можуть бути розглянуті у спрощеному провадженні. Ця справа до зазначених категорій не віднесена. Частинами 1, 3 ст. 277 ЦПК України передбачено, що питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до частин 5, 6 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. На переконання суду, характер спірних правовідносин у цій справі і предмет доказування не вимагають проведення усного засідання. Так, у цій справі оцінці підлягають лише надані сторонами письмові докази, клопотань про допит свідків, проведення експертиз не заявлялось. Свою позицію по суті справи відповідач виклав у відзиві. Подане клопотання не містить будь-яких вагомих аргументів, які би свідчили, що характер спірних правовідносин та предмет спору у цій справі потребують проведення усного слухання. Лише посилання відповідача на велике значення справи для позивача не свідчить про наявність реальних підстав, які би вимагали проведення судового засідання з викликом учасників справи. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що відмова у розгляді може бути обґрунтованою у справах, що стосуються лише правових питань обмеженого характеру (Allan Jacobsson v. Sweden (No. 2) (Аллан Якобсон проти Швеції), §§ 48-49; Valova and Others v. Slovakia (Валова та інші проти Словакії), §§ 65-68) або які не несуть певної складності (Varela Assalino v. Portugal (Варела Ассаліно проти Португалії) (dec.); Speil v. Austria (Шпайль проти Австрії) (dec.)). За таких умов, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача, відсутність усного засідання не перешкоджає суду у цій справі об`єктивно і неупереджено розглянути справу. Суд, дослідивши зібрані у справі докази у сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З наданих матеріалів слідує, що між сторонами виник спір щодо неналежної оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що 20.03.2013 між ТОВ «Київська комунальна компанія» та співвласниками квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , (з кожним окремо) укладені Договори про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг № 12/01/3/429. Вказані договори містять підписи відповідачів. Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] по частині, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Предметом вказаних Договорів є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , сприяння в забезпеченні якісного та своєчасного отримання споживачами комунальних послуг з холодного водопостачання, водовідведення гарячої та холодної води, послуг з охорони шляхом укладення окремих договорів з виконавцями/виробниками цих послуг, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Пунктом 2.3 Договорів передбачено, що вартість послуг, що сплачується за договором складається з компенсації витрат Управляючої компанії на утримання будинку і прибудинкової території у розмірі, встановленому у передбаченому законом порядку, за 1 кв.м. займаної площі, а також для розрахунків за зовнішню охорону території та розрахунки за послуги консьєржів для здійснення охорони під`їздів, в розмірах, визначених додатком 2 та додатковою угодою. Згідно п. 2.4 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Управляюча компанія до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає споживачу рахунок зі сплати послуг, а споживач зобов`язується оплатити рахунок в термін до 20 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до п. 3.1.4 Договорів, Управляюча компанія зобов`язана повідомляти власника про зміну діючих розцінок на відповідні послуги за 15 днів до початку їх застосування. Пунктом 3.2.2 Договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк, за діючими розцінками і тарифами відповідно до загальної площі житлового приміщення та показань лічильників не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем в якому надавались послуги. Частиною 1 статті 1042 ЦК України передбачено, що управитель має право на плату, встановлену договором, а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням майном. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідачів перед ТОВ «Київська комунальна компанія» за послуги становить: за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з липня 2019 року по жовтень 2023 року - 21 086,06 грн.; за послуги охорони житлового будинку за період з липня 2019 року по вересень 2019 року - 563,76 грн.; за послуги із зовнішньої охорони з вересня 2021 по жовтень 2023 - 9620,00 грн.; за технічне обслуговування та ремонт системи контролю доступу та системи відеоспостереження з лютого 2020 по жовтень 2023 - 1620,00 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року). Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. За положеннями ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. З урахуванням укладеного з позивачем Договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг від 20.03.2013 та приписів діючого законодавства у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, а отже зобов`язані здійснювати їх своєчасну оплату. Водночас, відповідачі, усупереч взятих на себе зобов`язань, не здійснювали повну та своєчасну оплату спожитих комунальних послуг, внаслідок чого у них виникла заборгованість на загальну суму 34 827,31 грн., з урахуванням трьох процентів річних і втрат від інфляції, що підтверджується розрахунком заборгованості. Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність між сторонами підписаного договору, оскільки копія такого від 20.03.2013 року надана суду, містить підписи обох відповідачів, і доказів його недійсності, припинення або розірвання суду не надано. Також, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про безпідставність нарахування оплати послуг з охорони, оскільки такі передбачені пунктом 2.3 Договору і Додатком № 2. Позивачем надана суду структура встановленого Тарифу з утримання будинку і прибудинкової території. Водночас, доказів незаконності такого тарифу або неправильності розрахунків заборгованості, відповідач суду не надав. 09.11.2017 було ухвалено Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від № 2189-VIII, ч.1 ст. 10 якого передбачено, що ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Додатково Постановою Кабінету Міністрів України № 291 від 03.04.2019 внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», а саме: виключено абзац 5, яким було встановлено «Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Таким чином, на момент затвердження нових тарифів Наказом ТОВ «Київська комунальна компанія» № 21/70-К/тр від 10.12.2021, законодавством не було передбачено погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків та платежів за надання послуг з управління багатоквартирним будинком, а отже доводи відповідача про невідповідність порядку встановлення тарифів діючому законодавству є неспроможними. У той же час, відповідачами не надано доказів на підтвердження оскарження у встановленому законом порядку та визнання недійсними тарифів, встановлених Наказом ТОВ «Київська комунальна компанія» № 21/70-К/тр від 10.12.2021, якими затверджено розміри щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території на рівні 9,75 грн./ кв. м. З цих мотивів суд відхиляє доводи відповідачів щодо необґрунтованості заборгованості. Наведені відповідачами судові рішення у інших судових справах не спростовують обґрунтованості заборгованості у цій справі, та не мають преюдиційного значення для фактів у цій справі. У той же час, відповідно до п. 9 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт. Вказане положення узгоджується з приписами ч.2, 4 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Разом з тим, доказів складання та звернення з відповідними актами-претензіями до ТОВ «Київська комунальна компанія» відповідачами не надано. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. При цьому, суд виходить з того, що відповідачами на спростування заявлених позовних вимог не надано доказів на підтвердження того, що ними належним чином сплачувалися щомісячні внески у вказаний період, а також доказів неотримання чи несвоєчасного отримання відповідачами послуг з утримання їх майна в спірний період. Інші доводи відповідачів, які наведені у відзиві, не впливають на висновки суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у загальній сумі 34 827,31 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved