Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.04.2020. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, позивачка самостійно забезпечити потреби дитини не має можливості, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи, а тому потребує допомоги відповідача. З метою захисту інтересів неповнолітньої доньки просила ухвалити рішення про стягнення аліментів у заявленому розмірі. У заяві-відповіді на позовну заяву, яка за своїм змістом є відзивом на позовну заяву, відповідач [PERSON] позов визнав частково, вказав на можливість сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, а саме в сумі 1300 гривень щомісячно. Заявлену позивачем суму аліментів вважає завищеною, що не відповідає його матеріальним можливостям. Просив врахувати те, що він має ще одну дитину від першого шлюбу та батьків пенсійного віку, яких утримує. На підставі п.3 ч.6 ст.19, ч.1 ст.274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони н з`явилися, кожен зокрема клопотав про розгляд справи у їх відсутності. Фіксування судового\~засідання технічними\~засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 12.11.2014 відділом ДРАЦСу по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.04.2020 шлюб між сторонами розірваний. Неповнолітня [PERSON] після розірвання шлюбу проживає разом із матір`ю, що не заперечується відповідачем. Позивач [PERSON] перебуває на обліку в ПФУ як отримувач пенсії по інвалідності 2 групи з дитинства довічно (пенсійне посвідчення серії [NUMBER] від 08.08.2016). Від першого шлюбу відповідач [PERSON] має ще одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.04.2016). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України (далі\~ СК) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони в добровільному порядку не домовились про участь батька в утриманні неповнолітньої дитини, тому вимога про стягнення аліментів є підставною. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (статті 181, 184 СК). При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~обставини,\~передбачені ст.182\~СК,\~а саме:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини, стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів, наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина, наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав, доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 гривень. Разом з тим, встановлюючи мінімальний розмір аліментів, держава визначає лише орієнтир щодо гарантованих мінімальних меж. Розмір аліментів суд визначає з урахуванням усіх обставин справи, які встановлює на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.\~\~\~ Відповідно до ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст.76 ЦПК України). На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести необґрунтованість заявлених вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, обґрунтовуючи заявлену суму стягнення аліментів (4000 грн.), вказує на те, що вона не працює, так як є особою з інвалідності 2 групи довічно, а відповідач є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я, тому повинен вживати заходів для отримання доходів, щоб забезпечити мінімально необхідні потреби своєї дочки. Визнаючи позовні вимоги частково (в сумі 1300 грн) відповідач посилається на те, що у нього є ще неповнолітній син від першого шлюбу та батьки пенсійного віку, яких він утримує. Разом з тим, позивач не надала суду належних та достовірних доказів на підтвердження наявності у відповідача доходу, який передбачав би можливість стягнення аліментів у заявленому в позові розмірі (4000 грн). Позивачем не надані також докази щодо стану здоров`я дитини та щодо розміру реальних витрат на її утримання. Враховуючи вік\~дитини,\~вартість продуктів\~харчування,\~послуг,\~ліків,\~одягу,\~засобів і\~заходів для\~розвитку дитини,\~які є\~об`єктивно необхідними\~для забезпечення\~гарантованих потреб\~дитини,\~приймаючи до\~уваги розмір\~доходу позивачки,\~яка є\~особою з\~інвалідністю 2\~групи,\~наявність на\~утриманні відповідача\~ще однієї\~дитини та\~батьків пенсійного\~віку,\~беручи до\~уваги,\~щоприймати участь в утриманні дітей повинні двоє батьків, суд вважає обґрунтованим розмір аліментів на рівні 2500 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначений розмір аліментів не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Зазначені відповідачем обставини у відзиві на позовну заяву не можуть слугувати підставою для визначення розміру аліментів в розмірі, меншому за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1300 грн), оскільки такий розмір є вочевидь недостатнім для гармонійного розвитку дитини та фактично призвів би до відступлення від принципу рівного обов`язку батьків утримувати свою дитину. Право дитини на гідне життя не може бути обмежено невиправданими запереченнями батьків щодо здатності отримувати доходи. За будь яких умов інтереси дитини превалюють над матеріальним становищем батьків, які не вживають достатніх заходів для матеріального забезпечення дитини. Суд зазначає, що відповідач є працездатною особою, не подав доказів щодо наявності обмежень за станом здоров`я для працевлаштування, а тому він не позбавлений можливості вживати дієвих заходів для отримання доходів для забезпечення власних потреб і потреб його неповнолітніх дітей від двох шлюбів. Відповідно до приписів ст.192 СК розмір аліментів в подальшому може бути змінений за позовом однієї із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти призначаються від дня пред`явлення позову, а саме з 19.04.2024. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в розмірі 1211,20 гривень необхідно стягнути з відповідача в доход держави.

Outcome: partial