Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та уточнивши позовні вимоги просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] та аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] до 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину. Обґрунтував позивач свій позов тим, що при ухваленні судом 22 грудня 2023 року судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку не було враховано, що з нього вже стягуються аліменти згідно із судовим наказом від 04 травня 2023 року на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку. Таким чином, сукупний дохід відрахувань на дітей становить 50% , що перевищує встановлену законом частку доходів на утримання двох дітей. Вказану справу було визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Карапуті Л.В. Проте, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 26.03.2024 № 887/0/15-24 та на підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2024 № 4 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 березня 2024 року дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Рахманкуловій І.П. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2024 року у складі судді Рахманкулової І.П. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не подали. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, заяв чи клопотань до суду не подала. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2023 року у справі № 750/6118/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Судовим наказом Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2023 року у справі № 751/10886/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.12.2023 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача за судовими рішеннями до 1/6 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за кожним судовим наказом, з метою як найкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи викладене,

Outcome: approved