Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~25 вересня 2023 року [PERSON] (далі: позивач) звернулась до ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» (далі: відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид С.М. (далі: третя особа-1), приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В.(далі: третя особа-2), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кудрановський Юрій Володимирович (далі: третя особа-3), з позовом про визнання виконавчого напису №91606 від 09.04.2021 таким, що не підлягає виконанню. До позовної заяви долучено клопотання про витребування у третьої особи-3 додаткових доказів у справі, а саме: копії кредитного договору №507 від 16.07.2019, матеріали виконавчого провадження №65677883. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на вчинення оспорюваного виконавчого напису з порушенням вимог законодавства України. 29.09.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова вищезазначений позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 13.11.2023 р. позивачем подано заяву про усунення недоліків. 20.11.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклик (повідомлення) сторін. Задоволено клопотання про витребування додаткових доказів у справі. 05.12.2023 р. від третьої особи-3 надійшли витребувані документи, за виключенням кредитного договору №507 від 16.07.2019. Відповідач відзив на позовну заяву в порядку ст.ст. 178,278 ЦПК України не подав. Частиною 5 ст.279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 09.04.2021 приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., на підставі ст. 87-91 закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів. за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, вчинила виконавчий напис №91606 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №507 від 16.07.2019 у загальній сумі 8\~347, 81 грн. 03.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва відкрите виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису, яке в подальшому передано у провадження третьої особи-3. Встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд доходить наступного: Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок №296/5). У ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Згідно з пунктом 1 Переліку (з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням норм ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав, зокрема, у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач у позові зазначив, що заборгованість, яка була подана відповідачем нотаріусу не була безспірною, процедура вчинення виконавчого напису порушена, оскільки нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на договорі, який не посвідчено нотаріально. Відповідач у свою чергу, на спростування доводів позивача, доказів подачі приватному нотаріусу вичерпного переліку документів для вчинення виконавчого напису, як наявності у боржника, на момент вчинення виконавчого напису, безспірної заборгованість перед стягувачем того розміру, який зазначений у виконавчому написі, -суду не надав. Також матеріалами справи не підтверджено отримання позивачем будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від відповідача чи приватного нотаріуса. Документів на підтвердження наявності у боржника на момент вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, безспірної заборгованості перед стягувачем, відповідності розміру цієї заборгованості зазначеному у виконавчому написі, як і самого кредитного договору, - суду не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при вчиненні спірного виконавчого напису, вимоги вчинення виконавчого напису не дотримані, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Зазначені вище обставини у сукупності, свідчать про обґрунтованість вимог позивача та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved