Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями майна померлої [PERSON] є [PERSON] та третя особа по справі [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулась до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини. Крім того, [PERSON] не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок за адресою: [ADDRESS] приватним нотаріусом відмовлено, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності померлої на вказане нерухоме майно. За таких обставин позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки іншим шляхом захистити свої порушені права не може. 09.02.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 18.03.2024 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, до суду направлено заяву про розгляд справи у відсутність представника на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] виданого 23.03.2009 року, батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 09.08.2010 року, [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 20.10.2021 року, актовий запис №667. Відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, яка складається із: житлового будинку з надвірними будівлями, та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . З копії спадкової справи №80/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 05.11.2021 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою зареєстрованою під № [NUMBER] про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . 06.10.2023 року [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 0,2500 га, у тому числі за земельними угіддями: під житловою забудовою одно- та двоповерховою 0,2500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення:02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221887004:17:004:0157. Постановою приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. від 06.10.2023 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю документу, який посвідчує право власності померлої на зазначене нерухоме майно. Згідно до п.2 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 статті 3\~Закону України\~від 01\~липня 2004\~року «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3\~зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , виготовленого 24.04.2024 року Комунальним підприємством «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» вказаний житловий будинок побудовано у 1945 році. Згідно до виписки з погосподарської книги №6 за 2011-2015 року, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1945 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент набуття ним права власності, а також положеннями ЦК Української\~РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавці), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, позивач не може захистити своє порушене право, як спадкоємець в позасудовому порядку, а тому звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Отже, суд вважає, що матеріалами справи доведено, належне володіння спадкодавцем майном, яке набуто на законних підставах, та були усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент володіння цим майном спадкодавцем, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі статей 331,1216, 1217, 1218, 1220, 1297 ЦК України,

Outcome: approved