Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

06.12.2023 року представник позивача звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 27.10.2001 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 12.12.2006 року. Після розлучення син залишилися проживати разом з позивачем. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 26.09.2003 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмирі 1/4 частини всіх видів заробітків відповідача, щомісяця, починаючи з 11.09.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення позивачкою було отримано виконавчий лист та направлено до Нікопольського відділу держаної виконавчої служби Нікопольського управління юстиції для відкриття виконавчого провадження. 28.05.2012 року була винесена постанова про відкриття виконавчого. Відповідач ухилявся від свого обов`язку утримувати дитини, аліментні зобов`язання не виконує, тому утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на квітень 2020 року складає 165\~893, 46 грн. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку пені, доданого до позовної заяви, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2018 року по квітень 2020 року складає 165\~266,66 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 165\~266,66 грн. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.02.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.21-22). Позивачу та її представнику, кожному окремо, згідно вимог чинного законодавства, було направлено ухвали про відкриття провадження, додаткових заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило. Відповідач [PERSON] про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, а саме: за місцем його реєстрації було направлено ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками. До суду повернувся конверт, як не вручений, у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.27). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 27.10.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.26). Він є батьком [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Шлюб між сторонами розірвано 12.12.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно актового запису про шлюб №739 від 19.09.2007 року, позивач повторно вийшла заміж, змінивши прізвище на [PERSON] (а.с.25). Рішенням Нікопольського міського суду від 26.09.2003 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] у розмирі 1/4 частини від усіх видів заробітків відповідача, щомісяця, починаючи з 11.09.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист (а.с.6) та відкрито виконавче провадження №16669010 щодо примусового стягнення аліментів з [PERSON] . Постановою державного виконавця Кутової Т.В. від 14.12.2020 року дане виконавче провадження закінчено на підставі п.7 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Відповідач допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості, проведеним старшим державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кутовою Т.В., згідно якого станом на квітень 2020 року загальна заборгованість [PERSON] по аліментам на день повноліття дитини по рішенню Нікопольського міського суду за №2-3339/2003 від 26.09.2003 року, становить 165 893,46 грн. (а.с. 9). Таким чином, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій відповідача виникла заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів в розмірі 165 893,46 грн. станом на квітень 2024 року. Належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76 ЦПК України, що заборгованість по аліментам виникла не з вини відповідача або внаслідок незалежних від нього обставин, матеріали справи не містять. Згідно розрахунку пені, доданого до позовної заяви, сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2018 року по квітень 2020 року складає 165\~266,66 грн. (а.с. 10-11). Згідно з ч. 3\~ст.195\~СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч.4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому\~ст.\~199 \~СК України - до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно з ч. 1ст.196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, та є підставою для застосування до відповідача норми, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. У ст.\~196\~\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196\~СК\~України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі №759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі №359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі №372/264/15-ц. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць помножити на кількість днів заборгованості та помножити на 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, її розмір за період з вересня 2018 року по квітень 2020 року складає 165 266,66 грн. (а.с. 10-11). У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивач в позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 165\~266,66 грн., що не перевищує суму заборгованості по аліментам та відповідає вимогам статті 196 СК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved