Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментівна утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., з їх подальшою індексацією, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2023 шлюб між сторонами розірвано. Позивач орендує квартиру, син проживає разом з нею. Згоди щодо матеріального забезпечення сина з відповідачем не досягнуто, у зв`язку чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 12.03.2024 позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для усунення зазначених недоліків. Ухвалою суду від 19.03.2024 розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін. 17.04.2024 від відповідача надійшла заява та довідка про доходи. Ухвалою суду від 16.05.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено заяву та довідку про доходи до матеріалів справи. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що 4000 тисячі це мінімальна сума, оскільки ціни високі, дитина потребує їжу, одяг, іграшки, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову, зазначив, що він також часто проводить час з дитиною та витрачає на сина свої кошти, що становить приблизно 3000-4000 тисячі гривень на місяць, вказав, що на його думку розмір аліментів має бути 1 598 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 квітня 2013 року (а.с. 10). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2023 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3-4). Спільний син проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім`ї. Сторонами у позасудовому порядку не досягнуто домовленості щодо утримання спільного сина. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд. Частина 1 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що вона просила суд про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Позивач вказує, що відповідач є особою працездатного віку, тому має усі об`єктивні можливості для виконання свого обов`язку щодо матеріального забезпечення своєї дитини. Відповідач у судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову у заявленому позивачем розмірі та надав довідку про доходи згідно якої [PERSON] з 26 грудня 2011 працює у Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна», займає посаду фахівця зі страхування рд «Лівобережна» в м. Києві, середньомісячна заробітна плата складає 13390,00 грн. з вирахуванням податків становить 10 778,95 грн. Так, фактично позивач в обґрунтування розміру заявлених вимог послалась лише на потреби дитини, залишивши поза увагою те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках рівною мірою, реальну можливість відповідача виконати заявлені аліментні зобов`язання, та інше. При цьому, матеріальне становище позивача чітко не визначене, тобто який розмір доходу отримає сама позивач не встановлено, та доказів дійсного розміру доходу позивача суду також не надано. Суд враховує, що обов`язок по доказуванню позовних вимог, їх розміру, та по доказуванню тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, покладається саме на позивача, і не може перекладатись на відповідача обов`язок по спростуванню доводів позивача. Так, прожитковий мінімум на дитину у 2024 pоці в Україні складає: на дитину вікoм від 6 до 18 рокiв, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, складає 3 196 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментних виплат на одну дитину встановлений на рівні не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, які мають стягуватись з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону, враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивачем не наведено щодо обґрунтування заявленого розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів, судом враховано вимоги статті 182 СК України, а також приписи статті 180 СК України. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітнього сина сторін, враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем у позасудовому порядку не досягнуто домовленостей щодо утримання дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачки та необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, щомісячно,з їх індексацією відповідно до закону, починаючи з 05 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст. 188 СК України, судом не встановлено. Судом не встановлено обставин, що відповідач, будучи працездатною особою, не може надавати допомогу на утримання малолітнього сина. Батьки дитини повинні у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дітей, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Тому за сукупності наведених висновків позов підлягає до часткового задоволення. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн. за вимогу про стягнення аліментів, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial