Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

позивачі звернулися до суду із позовом у якому просять визнати за ними право спільної часткової власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою від 21.02.2024 було відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 02.05.2024 закрито підготовче провадження у справі. Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування\~позову позивачі зазначають, що 02.04.2001 ДП «ВО ДМЗ ім. О.М. Макарова» їм надано ордер на заселення квартири [ADDRESS] . Квартира належить Управлінню справами апарату Верховної Ради України. З 2006 року позивачі намагаються приватизувати вказану квартиру, проте відповідачі відсилають позивачів один до одного заперечуючи наявність у них повноважень щодо приватизації квартири. Відтак позивачі, більше ніж 24 роки, не можуть приватизувати квартиру. Мотиви відзивів Управління справами апарату Верховної Ради України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій зводяться до відсутності у них повноважень щодо квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, дала пояснення, аналогічні фабулі позовної заяви. Представники Міністерства внутрішніх справ України та Дніпропетровської обласної державної адміністрації заперечили проти позову, зазначили що в установ, яких вони представляють, відсутні повноваження щодо розпорядження спірною квартирою. Інші відповідачі не забезпечили явки в судове засідання представників, представник ДСНС подав заяву про розгляд справи без її участі. Обставини, встановлені судом. Квартира [ADDRESS] оформлена на праві державної власності за державою, в особі Верховної Ради України, виділена Управлінню з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту від наслідків Чорнобильської катастрофи та надана останнім [PERSON] на сім`ю з шести людей. 02.04.2001 ДП «ВО ДМЗ ім. О.М. Макарова» видано позивачам ордер на вказану квартиру. Місце проживання позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровано у вказаній квартирі 09.04.2001, позивачки [PERSON] 21.01.2003, [PERSON] 31.03.2005, [PERSON] 17.07.2009, [PERSON] 18.10.2017. Позивачами надано Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за якими їм, станом на 02.03.2015 не належить жодного об`єкту нерухомості. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» комунальні послуги за п 2013 2018 роки, по вказаній квартирі, сплачувалися [PERSON] ДП «ВО ДМЗ ім. О.М. Макарова», Управління житлового господарства ДМР, ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, Міністерство соціальної політики України, Департамент житлово-комунального господарства та будівництва ДМР, Управління взаємодії з державною службою надзвичайних ситуацій, Державна служба надзвичайних ситуацій повідомляли позивачам про відсутність повноважень щодо приватизації вказаної квартири. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 15\~140 грн. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч.2 ст.264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації (ч.1). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч.4). У відповідності до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (ч.1). Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до\~статті 5\~цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення (ч.5). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.05.2024 у справі №№ 472/713/22зазначено, що підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01.10.2020 у справі №286/1652/18, від 21.01.2021 у справі №140/1774/18, від 18.03.2021 у справі №389/2946/16-ц, від 20.12.2021 у справі №294/380/20. Висновки суду. Із наданих доказів вбачається, що квартира [ADDRESS] належить державі та надана позивачам в користування. Позивачі вчиняли дії щодо набуття квартири у власність шляхом її приватизації, визнаючи при цьому що мають право лише на користування квартирою, та що у квартири є власник. Вказані обставин визнають позивачами і в межах розгляду даної справи. Викладена обставина однозначно вказує на необґрунтованість заявленої вимоги. Також суд звертає увагу, що законом чітко визначено порядок приватизації, а рішення суду не може підмінити рішення органу приватизації. З огляду на наведене, дотримуючись принципу диспозитивності, незважаючи на допущення державою тривалої бездіяльності, яка позбавляє позивачів права на приватизацію житла, заявлений позов не може бути задоволеним. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем не підлягають відшкодуванню. Відповідачами судових витрат не заявлено.

Outcome: dismissed