Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 червня 2006 року між ними було укладено шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] ; з квітня 2022 року вони проживають окремо, спільне господарство відсутнє, їх сім`я фактично розпалась, між ними періодично виникали спірні ситуації, пов`язані з особливостями характеру та їх поведінкою, вони раніше намагалися обговорювати існуючі проблеми та несумісності, неодноразово були на межі розлучення, пробували налагодити відносини, проте у них сформувались різні погляди на сім`ю та розподіл обов`язків у ній та в силу їх віку, набутого життєвого досвіду, тривалого періоду існування шлюбу, сформованості світогляду й потреб рішення позивача про розірвання шлюбу не є спонтанним чи емоційним, а обдуманим та остаточним, наразі кожен живе своїм життя, що унеможливлює подальше збереження шлюбу, в зв`язку з чим просить його розірвати. Позивач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до його електронного кабінету, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, про причини неприбуття не повідомив, у надісланій через систему «Електронний суд» заяві від 09.05.2024р. повідомив про подальший розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує і наполягає на їх задоволенні, оскільки наданий судом шестимісячний строк для примирення не дав позитивного результату. Відповідачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до її електронного кабінету, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, про причини неприбуття не повідомила, ніяких заяв по суті справи після спливу строку для примирення не надала. Неявка належним чином сповіщених сторін у даному випадку з огляду на положення ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка ; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 08 червня 2006 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї за актовим записом №944. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2023 року за клопотанням відповідачки подружжю надавався максимальний час для примирення строком у шість місяців. Водночас із квітня місяця 2022 року сторони разом не проживають, спільних інтересів не мають, ведуть окреме господарство, не спілкуються в обсязі сім`ї, наданий судом час для примирення не використали для збереження шлюбу, позивач наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідачка явку в судове засідання проігнорувала й ніяких заяв по суті спору після поновлення провадження у справі не подала, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі №442/6319/16-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved