Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Апальков Євген Вікторович, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно та скасування арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.03.2021 року ДП «Сетам» МЮУ за заявкою Нікопольського міськрайонного відділу ДВС було проведено електронні торги з реалізації житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою загальною площею 0,074 га кадастровий номер 1211600000:03:022:0030. Стартова ціна зазначеного майна булла визначена в розмірі 74544,75 гри. Вказані дії були спрямовані на примусове виконання судового рішення та забезпечення позовних вимог майнового характеру, пред`явлених до [PERSON] .. Згідно протоколу № 528984 від 09.03.2021 року про проведення електронних торгів, її було визначено переможцем торгів. Гарантійний внесок, сплачений нею при проведенні електронних торгів, складав -3727,24 грн. Залишок суми коштів за придбане на торгах майно в сумі 70 817,51 грн. вона повинна була сплатити до 23 березня 2021 року. Всі необхідні та визначені організаторами електронних торгів суми за придбане майно нею сплачені в повному обсязі: гарантійний платіж в сумі 3727,24 гри. - під час проведення торгів 09.03.2021 року, що відображено в протоколі № 528984, залишок в сумі 70817,51 гри. - наступного дня, 10.03.2021 року, що підтверджується банківською квитанцією, копія якої додана до матеріалів позову. Таким чипом, всього нею сплачено: 3727,24 + 70817,51 = 74544,75 гри. - сума, визначена організатором торгів. 26.03.2021 року їй був виданий акт про проведення електронних торгів. Копії цього акту направлені стягувачу, боржнику та Державному підприємству «Сетам», що являлось організатором електронних торгів. Для отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В. Проте, нотаріусом було відмовлено їй у вчиненні нотаріальної дії відповідною постановою від 02.07.2021 року. Відмовляючи їй у державній реєстрації її права на нерухоме майно, яке вона придбала на цілком -законних підставах, приватний нотаріус зазначив, що на нерухомість, яка їй була продана, накладений арешт ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 01.07.2015 року у кримінальній справі № 182/166/15-к. Також нотаріусом було рекомендовано звернутись до суду з приводу визнання права власності на нерухоме майно. Отримавши відмову нотаріуса, вона звернулась до Нікопольського міськрайонного суду з заявою про скасування арешту з житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для його обслуговування, у зв`язку з придбанням цього майна з прилюдних торгів. Ухвалою Нікопольського Міськрайонного суду від 11.11.2021 року в задоволенні її заяви було відмовлено. Причиною відмови стало те, що вона не належить до кола осіб, які мають право звернутись до суду з відповідним клопотанням про скасування арешту, оскільки фактично права власності на придбане майно вона не набула і не є стороною, яка уповноважена звертатися із вказаним клопотанням. У зв`язку з тим, що судом їй було відмовлено у знятті арешту з придбаного нею майна, а кошти від реалізації нерухомого майна, належного боржникові, нею в повному обсязі були сплачені і повинні бути перераховані стягувачу, вона знову звернулась до Нікопольського міськрайонного відділу ДВС з заявою про зняття арешту з придбаного нею майна відповідно до п.2 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Листом ДВС від 02.12.2021 року їй повідомлено, що оскільки арешт накладений ухвалою суду, то і знімати арешт повинен суд. Таким чином, нею повністю сплачені кошти за придбане майно. Продаж майна вчинено на законних підставах. Але вона так і не може оформити своє право власності належним чином. З наведених підстав у неї немає іншого виходу, окрім звернення до суду. Просить суд зняти арешт з придбаного нею з прилюдних торгів житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 52,2 кв.м з надвірними спорудами та земельної ділянки по [ADDRESS] , загальною площею 0,074 га кадастровий номер 1211600000:03:022:0030. Визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 52,2 кв.м з надвірними спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,074 га, кадастровий номер 1211600000:03:022:0030, розташовану за здресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання неодноразово не з`являвся, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань також не надходило. Представник третьої особи Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Апальков Євген Вікторович надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. У відповідності до ч.1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з-під арешту спірного майна. Частиною 1ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Як встановлено судом, ухвалою колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2015 року, в рамках розгляду кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, [PERSON] та [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, з метою забезпечення позовних вимог потерпілих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заявлених у кримінальному провадженні накладено арешт на будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] (т.1а.с.51). Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року, зокрема [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з конфіскацією усього належного йому майна. Задоволено цивільний позов потерпілої [PERSON] і стягнуто з засудженого [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 38001грн 84коп і в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 тис. гривень. Задоволено цивільний позов потерпілої [PERSON] і стягнуто з обвинуваченого [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 тис. гривень. Задоволено цивільний позов потерпілого [PERSON] частково. Стягнуто з обвинувачених [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь потерпілого [PERSON] 51800 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 тис. гривень. Арешт, накладений відповідно до ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.07.2015 р. на будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] , залишено з метою забезпечення відшкодування позовних вимог потерпілих (т.1 а.с.69-70). Згідно матеріалів виконавчого провадження наданих суду та залучених до справи слідує, що 02.08.2019 року на адресу Нікомольського міськрайрнного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, судом було направлено виконавчий лист №182/166/15-к відповідно до вироку від 26.10.2018 року відносно [PERSON] для виконання в частині конфіскації усього належного йому майна (т.1 а.с.67,68). Постановою державного виконавця Нікомольського міськрайрнного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 03.09.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчий листа №182/166/15-к виданого 25.07.2019 року з приводу конфіскації усього належного майна [PERSON] (т.1 а.с.73 зв.). В рамках виконавчого провадження, 09.03.2021 ДП «СЕТАМ» Міністрества юстиції України, за заявою Нікополського МРВ ДВС Південно-східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Дніпро) було проведено електроні торги з реалізації житлового будинку загальною площею 52,2 кв. м. та земельної ділянки кадастровий номер 1211600000:03:022:0030 загальною площею 0,074 га, розташованих за адресою : [ADDRESS] , що належала [PERSON] . Згідно протоколу електронних торгів №528984 від 09.03.2021 по реєстраційному лоту №466970 з реалізації вищевказаного будинку та земельної ділянки було визначено переможця електронних торгів [PERSON] . Грошові кошти за вказаний житловий будинок та земельну ділянку в сумі 74544 грн.75 коп. нею сплачені в повному обсязі, на підтвердження чого надано квитанцію від 10.03.2021 р.. Згідно Акту державного виконавця Божко Є.В. переможцем торгів визначено [PERSON] , якою було сплачено на депозитний рахунок Нікополського МРВ ДВС Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) грошові кошти за придбане на електронних торгах майно. Кошти отримані від реалізації вищевказаного майна, згідно розпорядження державного виконавця № 59943009 від 14.06.2021 року зараховані на рахунок Головного управління казначейства у Дніпропетровській області (т.1 а.с.167,168). 02 липня 2021 р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу з метою отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, однак нотаріусом було виявлено запис про обтяження №11006443, яке встановлене на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду від 01.07.2015 р. у справі №182/166/15-к і в зв`язку з цим їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності. Згідно ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або і ліній фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконання. Таким чином, отримані від реалізації належного [PERSON] майна та сплачені [PERSON] за це майно кошти, повинні були бути перераховані відповідно до вимог ст.. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та спрямовуватись на погашення позовних вимог потерпілих (стягувачів). Однак Кошти отримані від реалізації вищевказаного майна, згідно розпорядження державного виконавця № 59943009 від 14.06.2021 року зараховані на рахунок Головного управління казначейства у Дніпропетровській області і не спрямовувались на погашення позовних вимог потерпілих. Правилами ч. 3 ст.12ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки вказаний арешт на будинок був накладений з метою забезпечення цивільних позовів потерпілих у кримінальному провадженні і на теперішній час конфіскація майна підсудного фактично відбулась і вказане майно реалізовано на прилюдних торгах державним виконавцем не беручи до уваги позовні вимоги потерпілих та наявність ухвали суду про арешт майна, якою було забезпечено позов потерпілих та встановлено обтяження, не взявши до уваги вирок суду, яким накладений арешт на будинок залишений з метою забезпечення позовних вимог потерпілих, то необхідність в накладенні арешту на вищевказаний будинок залишається, оскільки мета його не досягнута, підтвердження того, що рішення суду в частині цивільного позову виконано, ні матеріали справи, ні матеріали виконавчого провадження не містять, а отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Визнання судом права власності на будинок та земельну ділянку за позивачем [PERSON] та зняття арешту з вказаних об`єктів нерухомості призведе до грубого порушення прав потерпілих осіб у кримінальному провадженні за заявами яких забезпечувалися їх цивільні позови. Крім того, стосовно позовних вимог [PERSON] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Постанові №5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", і з системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна. У разі звернення до суду з даним позовом про звільнення майна з-під арешту у якості захисту речового права від виниклого порушення (за статтями 387,391,396 ЦК України) позивач такий позов повинен пред`явити до особи (осіб), від прав та обов`язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав, тобто до стягувача, в інтересах якого накладено арешт і який у зв`язку з накладенням арешту набув певні права щодо арештованого майна (право задоволення вимоги за рахунок такого майна в порядку і в черзі, встановленій законом). Оскільки, згідно норм діючого процесуального закону суд не може самостійно залучити належного відповідача по справі, тому суд залучив стягувачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як третіх осіб по справі. Окрім зазначеного вище, суд беручи до уваги і той факт, що стягувачі в інтересах якого накладено арешт і які у зв`язку з накладенням арешту набули певні права щодо арештованого майна, не є відповідачами у даній справі, тому і з цих причин, підстав для задоволення позову - суд не бачить. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, витрати по сплаті судового збору необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed