Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

22 січня 2024 року (згідно з поштовим штемпелем) позивач [PERSON] через свого уповноваженого представника адвоката Сапсай М.Ю. звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом до Державного спеціалізованого підприємства «ПІВНІЧНА ПУЩА» (далі ДСП «ПІВНІЧНА ПУЩА») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середньоденного заробітку за затримку розрахунку при звільненні, в якому, з урахуванням уточнення, просив стягнути з ДСП «ПІВНІЧНА ПУЩА» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 49904,97 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 169403,20 грн, понесені судові витрати у розмірі 2193,08 грн, понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що у період з 06.10.2021 по 21.02.2023 [PERSON] перебував у трудових відносинах із ДСП «ПІВНІЧНА ПУЩА» та останнім часом працював на посаді тракториста-машиніста 5 розряду Опачицького лісництва у зоні відчуження. 21 лютого 2023 року позивач був звільнений за угодою сторін. В порушення вимог ст. 116 КЗпПУ при звільненні відповідач не провів з позивачем повний остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати. Відповідно до довідки від 04.06.2023 № б/н підприємство має перед позивачем заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 37562,98 грн. На прохання позивача провести з ним розрахунок та виплатити суму заборгованої заробітної плати йому повідомили, що коштів у підприємства на разі не має. Про нараховані суми належні до виплати при звільненні позивача офіційно не було проінформовано. Вже згодом у переписці із представником підприємства, останнім було надіслано інформацію, в якій зазначалося, що борг за підприємством перед позивачем становить 49904,97 грн. Позивачем проводились заходи досудового врегулювання, проте вони не дали бажаних результатів. Вважає, що повний розрахунок із звільненим працівником проводиться не на вимогу цього працівника, а є обов`язком роботодавця та не може залежати від певної дії звільненої особи. Враховуючи те, що відповідач не надав позивачу довідку про середньоденну заробітну плату, розрахунок середньоденного заробітку проведено позивачем на підставі відомостей ПФУ за формою ОК-5 за два останні місяці роботи згідно відомостей, які наявні в ПФУ за січень та лютий 2023 року. Розмір заробітку за 22 робочих дні у січні 2023 року складає 13981,00 грн, за 21 робочий день у лютому 2023 року 16497,54 грн. Розмір середньоденного заробітку складає 708,80 грн та розрахунок проведений позивачем наступним чином: 13981,00 (заробітна плата за січень) + 16497,54 грн (заробітна плата за лютий) : 43 (сумарна кількість робочих днів за два місяці роботи). Зазначає, що середній заробіток розраховується за період починаючи з дня наступного за днем звільнення, тобто з 22.02.2023 і по 22.01.2024 включно (день подання позовної заяви), так як відповідач не провів з позивачем остаточний розрахунок. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 22.02.2023 по 22.01.2024 включно складає: 239 робочих днів х 708,80 грн = 169403,20 грн. Окремо зазначає, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця, накладення органами державної виконавчої служби арештів не виключає вину відповідача у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпПУ. Попередній розрахунок витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 2193,08 грн (судовий збір) та 5500,00 грн (професійна правнича допомога). Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 31.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам визначено строки для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. 08 березня 2024 року представник позивача направила до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 20.03.2024 клопотання представника позивача задоволено, прийнято до провадження уточнену позовну заяву [PERSON] до Державного спеціалізованого підприємства «ПІВНІЧНА ПУЩА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середньоденного заробітку за затримку розрахунку при звільненні, сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. У судове засідання 22.05.2024 сторони не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому порядку. Позивач [PERSON] направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні, призначеному на 30.04.2024, позов підтримала, просила його задовольнити. Надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Зазначила, що відповідач продовжує порушувати права позивача, не намагається розрахуватися з ним, чим погіршує його фінансове становище. У судове засідання, призначене на 22.05.2024 представник позивача не з`явилася, направила до суду письмові пояснення по справі, в яких просила врахувати зазначені пояснення, проводити подальший розгляд справи без її участі. У письмових поясненнях зазначила, що в ході розгляду справи 30.04.2024 представнику позивача було надано перерву для ознайомлення з поданими відповідачем довідками № 270 від 22.11.2023 та № 271 від 22.11.2023, при цьому відповідачем не надано доказів направлення та вручення цих довідок позивачу. Позовні вимоги залишають незмінними та просять їх задовольнити з урахуванням уточненої позовної заяви від 05.03.2024. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив 21.02.2024 до суду клопотання, в якому просив суд звернути увагу на помилки, допущені позивачем у позовній заяві та зазначив, що твердження представника позивача, що відповідач на запит адвоката не надав довідку про заборгованість, не відповідає дійсності, оскільки 28.11.2023 на запит адвоката Сапсай М. були надіслані оригінали довідок про заборгованість та про розмір середньоденної заробітної плати, копії яких долучає до клопотання. Відзив на позовну заяву до суду не направив. Своєї позиції щодо позовних вимог позивача не вказав, просив розглянути справу без участі представника відповідача. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання 22.05.2024 не проводилось. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] , [PERSON] на підставі наказу № 287-ОС від 05.10.2021 прийнятий з 06.10.2021 трактористом-машиністом 5 р. Опачицького лісництва в зоні відчуження Державного спеціалізованого підприємства «ПІВНІЧНА ПУЩА». На підставі наказу № 33-ОС від 09.02.2023 звільнений за угодою сторін з 21.02.2023 (а.с. 15-17 копія трудової книжки, а.с. 18 копія наказу про припинення трудового договору (контракту). Згідно з копією розрахункового листка за лютий 2023 року борг за ДСП «ПІВНІЧНА ПУЩА» перед [PERSON] на кінець місяця складає 49904,97 грн (а.с. 26). Відповідно до ст. 116 КЗпП України (в редакції, чинній на дату звільнення) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. На підставі вище зазначеного вбачається, що в день звільнення [PERSON] з посади тракториста-машиніста 5 розряду Опачицького лісництва в зоні відчуження - 21.02.2023, ДСП «ПІВНІЧНА ПУЩА» зобов`язане було виплатити [PERSON] всі суми, які належать йому від підприємства, а саме грошові кошти у розмірі 49904,97 грн. Відповідач не надав жодних заперечень щодо вказаної суми, а тому суд вбачає підстави для стягнення з ДСП «ПІВНІЧНА ПУЩА» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 49904,97 грн. У п. 20 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 08.02.1995 № 13 Пленуму Верховного Суду України зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд стягує на користь працівника середній заробіток на підставі та в порядку, визначеному ст. 117 КЗпП України, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. При цьому, сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Щодо вимоги позивача про стягнення із ДСП «ПІВНІЧНА ПУЩА» на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути із відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 169403,20 грн. При здійсненні розрахунку позивач враховує період затримки розрахунку починаючи з 22.02.2023 (наступний день після звільнення) по 22.01.2024 (дата подання позовної заяви), що складає 239 робочих днів. Також, з посиланням на Порядок обчислення середньої заробітної плати, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 з подальшими змінами, представник позивача враховує середньоденний заробіток, який проводить на підставі відомостей ПФУ за формою ОК-5. При цьому, сторона позивача здійснює розрахунок середньоденного заробітку з урахуванням заробітку за 22 робочих днів у січні 2023 року 13981,00 грн та 21 робочий день у лютому 2023 року 16497,54 грн. Згідно зі ст. 117 КЗпП України (в редакції, чинній на дату звільнення) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці»\~від 08.02.1995\~№ 13\~зазначається,\~що при визначенні\~середньої заробітної\~плати слід\~виходити з\~того,\~ що\~в усіх\~випадках,\~коли за\~ чинним\~законодавством вона\~зберігається за\~працівниками підприємств,\~установ,\~організацій,\~це слід\~робити відповідно\~до Порядку\~обчислення середньої\~ заробітної\~плати,\~ затвердженого\~ постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~8\~лютого 1995\~ р.\~ №\~ 100\~ (з\~ наступними\~ змінами\~і доповненнями).\~ Цей\~нормативний акт\~не застосовується\~ лише\~тоді,\~коли середня\~заробітна плата\~визначається для\~відшкодування шкоди,\~заподіяної ушкодженням\~здоров`я,\~та призначення\~пенсії. З аналізу п. 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, вбачається, що для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку, враховується середня заробітна плата, яка обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Позивача звільнено 21.02.2023, а тому для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно враховувати середню заробітну плату за грудень 2022 року та за січень 2023 року. З копії довідки про розмір середньоденної заробітної плати від 22.11.2023 № 271, яка надана відповідачем, вбачається, що [PERSON] фактично відпрацьовано: у грудні 2022 року - 140 годин/15 днів, нарахована заробітна плата 13676,50 грн; у січні 2023 року 160 годин/17 днів, нарахована заробітна плата 13981,00 грн. Середньомісячна заробітна плата за грудень 2022 та січень 2023 становить 13828,80 грн (16 днів х 864,30 грн) (а.с. 38). Проаналізувавши позовну заяву та наявні в матеріалах справи докази, вбачається, що позивачем у позовній заяві неправильно вирахувано середню заробітну плату, оскільки ним взято до уваги неправильний період нарахування. Крім того, позивачем розраховано середній заробіток за час затримки розрахунку за період, що перевищує шість місяців, що суперечить нормам ст. 117 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати. А тому, суд вбачає за необхідне самостійно провести розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: 13828,80 грн (середньомісячна заробітна плата за грудень 2022 року та січень 2023 року) х 6 місяців = 82972,80 грн. З огляду на вищезазначене, суд вбачає за необхідне позов задовольнити частково, стягнути з ДСП «ПІВНІЧНА ПУЩА» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 49904,97 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 82972,80 грн. Пояснення представника позивача щодо ненаправлення та невручення представнику позивач довідок, які долучено до матеріалів справи відповідачем, а саме довідки № 270, 271 від 22.11.2023 суд враховує, однак зазначає, що про ці довідки представник позивача знала, оскільки вони містяться в матеріалах справи та вона могла із ними ознайомитися в електронному кабінеті системи «Електронний суд». Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються і з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розмірі задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 2193,08 грн (а.с. 6 - квитанція). Виходячи з того, що суд позов задовольнив частково, то на користь позивача із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1328,79 грн, що складає 60,59 % від сплаченого судового збору. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5500 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано ордер Серія АІ№ 1531892 від 22.01.2024, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копія акту приймання-передачі наданих послуг № 2201-01 від 22.01.2024 на загальну суму 5500 грн, копія акту прийому-передачі грошових коштів № 2202024-01 від 22.01.2024 на суму 5500 грн (а.с. 7, 8, 9, 10). Відповідачем не надано заперечень щодо переліку наданих послуг та заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, враховуючи часткове задоволення позову, суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 3332,45 грн, що складає 60,59 % від заявлених витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст. 4, 15 ЦК України, ст. 116, 117 КЗпП України\~та

Outcome: partial