Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовну вимогу мотивує тим, що відповідач є батьком їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , якому виповнилося 18 років, та він на даний час продовжує навчання денної форми навчання у Дніпровському державному університеті внутрішніх справ на контрактній основі, у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Вона зі своїх доходів надає сину допомогу в добровільному порядку: сплачує за навчання, купує одяг та продукти харчування, несе інші витрати, пов`язані з навчанням, але не може повністю забезпечити повноцінне навчання сина та її утримання. Зазначає, що відповідач отримує щомісяця пенсію та регресні виплати, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини доходів відповідача, до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Позивач надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити . Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Надав суду довідки про його доходи. Третя особа надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, та свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Своє батьківство відповідач по справі не оспорює. Відповідно до довідки Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 15 січня 2024 року, [PERSON] є студентом І курсу, денної форми навчання, на контрактній основі, стипендію не отримує, зарахований з 01 вересня 2023 року. Відповідно довідки ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» ПВС «ШУ Тернівське» від 26 квітня 2024 року, [PERSON] працює у ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» ПВС «ШУ Тернівське», та за період з жовтня 2023 року по березень 2024 року включно отримала дохід у сумі 98624,78 грн. Відповідно довідки про доходи № 5065083656005011 від 05 квітня 2024 року, [PERSON] перебуває на обліку в Павлоградському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком у розмірі 18782,37 грн. Відповідно до інформації відділу обслуговування громадян №23 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 05 квітня 2024 року, [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області і отримує страхові виплати у розмірі 20467,23 грн. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Зазначена постанова підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18. Отже, матеріалами справи доведена обов`язкова сукупність таких юридичних фактів: походження [PERSON] , 02 березня 2006 року від відповідача, досягнення ним 18 років, але його вік є меншим 23 років, продовження ним навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу (оскільки він визнає позовні вимоги повністю, отримує пенсію та страхові виплати). При визначені розміру аліментів, що мають бути стягнуті, судом приймається до уваги та обставина, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а тому,з урахуванням матерального та сімейного стану сторін, у суду є всі підстави для повного задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, на утримання повнолітнього сина [PERSON] у зв`язку з продовженням ним навчання, починаючи з 18 березня 2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved