Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача: -654 035, 55 гнр. невиплаченої заробітної плати; -43 414, 70 грн. компенсації за невикористану відпустку; -280 623, 87 грн. ( на момент звернення до суду ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по дату винесення рішення; -35 419, 68 грн. ( на момент звернення до суду ) компенсації втрати частини доходів у з`язку з порушенням строків їх виплати по дату винесення рішення. Посилається в позові на те, що наказом №69-К від 06 жовтня 2021року з 07 жовтня 2021року він був прийнятий на роботу в ТОВ «Ковальська нерухомість» на посаду начальника відділу проектів по вдосконаленню продуктів девелопменту. 01 лютого 2021 року наказом №02-К від 31 січня 2021року переданий на посаду начальника відділу ініціації проекту департаменту з маркетингу. Наказом №18-К від 30 червня 2022 року звільнений з роботи за власним бажанням відповідно. Всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України при звільнені йому було виплачено лише 30 553,98грн. (нарахована сума 37 955,26 грн.) компенсації за невикористану відпустку. Заробітна плата при звільненні не нараховувалася і не вплачувалася. При цьому заробітну плату за березень, квітень, травень та червень 2022 року він не отримував і ця заборгованість при звільненні відповідачем не була погашена. З цього приводу 30 червня 2022 року та 11 липня 2022 року він звертався до відповідача, однак відповіді не отримав. Повідомлення (інформація) про нараховані суми за червень 2022 року було надано відповідачем лише 09 серпня 2022 року на адвокатський запит. У день звільнення начальником відділу по роботі з персоналом йому було повідомлено, що у березні 2022 року він, нібито, знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, тому заробітна плата за березень йому не нараховувалась. Однак, така інформація не відповідає дійсності. Починаючи з 22 березня 2022 року на нього та підпорядкованих йому співробітників адміністрація здійснювала тиск та примушувала написати та подати заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати. При цьому від нього вимагали датувати вказану заяву 28 лютого 2022 року, тобто «заднім числом», а строк відпустки зазначити з 01 березня 2022 року на 31 календарний день. Про це свідчать повідомлення, надіслані йому засобами месенджеру Viber від 22 та 28 березня 2022 року від начальника відділу по роботі з персоналом [PERSON] , а також лист електронної пошти від 22 березня 2022 року від менеджера з персоналу [PERSON] . Вказаний лист містить зразок заяви, яку вимагали написати та подати від працівників відповідача, в т.ч. від нього. На вимогу зазначених осіб він засобами месенджеру Viber надіслав фотознімок заяви для перевірки, на що отримав ствердну відповідь 30 березня 2022 року від [PERSON] . Він не мав наміру йти у відпустку і заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати не подавав. Таким чином, заява про надання відпустки без збереження заробітної плати ним не подавалася, відповідач здійснював тиск з метою її подачі з 22 березня 2022 року (тобто наприкінці передбачуваного періоду відпустки), подавати таку заяву у нього не було підстав, він не мав необхідності у відпустці без збереження заробітної плати і протягом березня 2022 року виконував свої трудові обов`язки та завдання керівництва. Крім того, наказу про надання відпустки без збереження заробітної плати він не отримував та з таким наказом не ознайомлювався. Він був цілком впевнений, що вимога про відправлення його у відпустку без збереження заробітної плати в березні 2022 року не була реалізована, і він продовжував працювати та виконувати свої посадові обов`язки. На протязі березня 2022 року він виконував вказівки своїх безпосередніх керівників, що підтверджується перепискою засобами електронних комунікацій, а також приймав участь у соціальних заходах стосовно виробничого персоналу, які проводились працівниками ТОВ «Ковальська нерухомість». Вказівки на виконання певних завдань йому надходили від керівництва , які він виконував протягом березня 2022 року. Так, 03 березня 2022 року ним здійснювалась комунікація з заступником генерального директора ТОВ «Ковальська нерухомість» Пилипенко О. щодо потреби в пошуку тимчасових робітників на заводи у Києві. У результаті була домовленість з військовою адміністрацією м. Києва направити робітників з числа ТРО для підтримки виробництва на користь адміністрації. Протягом всього березня 2022 року він комунікував з директором департаменту управління персоналом керуючої компанії ТОВ "ПБГ Ковальська" А.Гнатюк щодо потреби у допомозі колегам і особисто здійснював підвіз продуктів харчування до гуртожитку заводу за адресою: [ADDRESS] , а також знаходив і доставляв ліки. З 01 по 15 березня 2022 року здійснював роботу з відділом клієнтського сервісу щодо підтримки комунікацій з клієнтами компанії - погодження розсипок інформації на мешканців будинків ТОВ "ПБГ Ковальська" та на клієнтів ТОВ «Ковальська нерухомість». Крім того, здійснював керівництво підпорядкованими працівниками відділу і постійно надавав інформацію щодо умов подальшої роботи. 14 березня 2022 року відбулася його зустріч щодо ведення комунікацій з клієнтами і мешканцями будинків з колегами з ТОВ «Ковальська нерухомість», ТОВ «Ковальська- Житлосервіс», ТОВ "ПБГ Ковальська":Г. Бражинською - начальником відділу клієнтського досвіду, В. Соболевим - директоом департаменту маркетингу, Д.Ваховським - директором департаменту комунікацій 26 березня 2022 року відбулася комунікація з заступником генерального директора ТОВ «Ковальська нерухомість» [PERSON] щодо коригування планів напрямку девелопменту і «заморожування» деяких проектів. 30березня 2022 року відбулася робоча зустріч із співробітниками ТОВ "ПБГ Ковальська":Г.Бражинською - начальником відділу клієнтського досвіду. А.Гнатюк - директором департаменту управління персоналом. В.Соболевим - директором департаменту маркетингу, Д.Ваховським -мдиректором департаменту комунікацій. При звільненні йому стало відомо, що протягом квітня - червня 2022 року до деяких працівників ТОВ «Ковальська нерухомість» було застосоване призупинення дії трудового договору, однак протягом всього строку роботи у відповідача, в тому числі протягом березня - червня 2022 року, він виконував всі поточні завдання, що підтверджується діловою перепискою та комунікаціями. Відповідно до 4.2 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Протягом березня-червня 2022 року він постійно знаходився у м. Києві і був на зв`язку, ніяких повідомлень про призупинення дії трудового договору не отримував. Більше того, 08 квітня 2022 року [PERSON] у меседжері Telegram повідомила йому, що будь-яке призупинення його не торкається і він має надалі виконувати свою роботу, що він і робив. Це підтверджується наступним: - повідомленням про робочу зустріч електронними засобами 14 квітня 2022 року щодо формування опитувального листа по проекту на етапі концепту в ТОВ «Ковальська нерухомість» з провідним інженером проектувальником ВІМ координатором [PERSON] , де були начальник департаменту будівельних робіт [PERSON] , начальник фінансового департаменту [PERSON] , працівник фінансового департаменту [PERSON] , начальник архітектурного відділу [PERSON] , начальник відділу управління проектами [PERSON] ; - повідомленням про робочу зустріч електронними засобами 27 квітня 2022 року щодо планів відділу на травень з заступником генерального директора ТОВ «Ковальська нерухомість» [PERSON] ; - повідомленням про робочу зустріч електронними засобами 02 травня 2022 року щодо обговорення вибору підрядника по CRM з директором департаменту IT М.Назаровим; - електронним листом від 02 травня 2022 року із звітом щодо продуктів проекту девелопменту для заступника генерального директора ТОВ «Ковальська нерухомість» [PERSON] ; - повідомленням про робочу зустріч електронними засобами 02 травня 2022 року щодо роботи керуючої компанії і алгоритму заселення з начальником відділу клієнтського досвіду Г.Бражинською та працівником департаменту маркетингу В.Колодницьким; - повідомлення про робочу зустріч електронними засобами 23 травня 2022 року щодо впровадження CRM з [PERSON] , директором департаменту IT М.Назаровим, директором комерційного департаменту Д.Плосконосом, працівником фінансового департаменту А.Волинець. В червні 2022 він продовжував роботу по об`єктах Unit City (на Лук`янівці), ЖК DOCK32 (на Рибальському півострові), 1-5 червня комунікував з начальником архітектурного відділу С. Грабаром. 6 червня 2022 року виїжджав до Unit City через питання благоустрою навколо об`єктів КН В06 та В04, фотографував будівництво, здійснював огляд ділянки В01-03 і комунікував з керівником проекту О.Малишевим. 6-7 червня 2022 року разом з начальником відділу клієнтського досвіду [PERSON] готував інформацію для мешканців ЖК DOCK32. В другій половині червня готував до передачі пакет документів та напрацювань за 2021-2022 роки, які передав начальнику відділу IT-безпеки [PERSON] та [PERSON] , керівнику проектів та програм КН. З урахуванням цього вважє, що призупинення трудового договору з ним не здійснювалось з огляду на те, що: -не було наказу (або іншого розпорядчого документу) про призупинення трудового договору; -його не було повідомлено про те, що трудовий договір призупинено; -не виконані вимоги ч. 1 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» щодо виключення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Зокрема, він заходився у місцевості, де знаходилось підприємство, та мав змогу та продовжував виконувати свої трудові обов`язки; відповідач регулярно надавав вказівки щодо виконання робочих завдань. Повідомлення у електронних засобах комунікації про наміри призупиненнядіяльності підприємства не можуть слугувати доказом належного повідомлення, адже вони були направлені не конкретним працівникам, а необмеженому колу осіб, направлені вони були не уповноваженою особою, підприємство не зупиняло свою діяльність. Більше того, повідомлення про простій, відпустки і таке інше не носили конкретний, розпорядчий характер, не видавались на виконання розпорядчих документів і не можуть розглядатись як належне повідомлення про призупинення трудового договору. На момент звільнення йому не була виплачена заробітна плата за березень, квітень, травень та червень 2022 року, виходячи з розміру його окладу в сумі 161 491,00 грн. на місяць. Таким чином, заборгованість за березень - червень 2022 року становить 645 964,00 грн. Крім того, відповідачем було неправомірно зменшено розмір заробітної плати за лютий 2022 року, який ним був повністю відпрацьований. Так, замість заробітної плати в розмірі встановленого окладу 161 491,00 грн., йому було нараховано лише 153 416,45 грн., тобто недоплата становить 8 071,55 грн. У день звільнення начальником відділу по роботі з персоналом йому було повідомлено, що у лютому 2022 року був оголошений простій в період з 24 по 28 лютого 2022 року і, відповідно, був зменшений розмір заробітної плати до нарахування. Вважає, що така інформація не відповідає дійсності, оскільки наказу про оголошення простою у лютому 2022 року відповідачем не видавалось, зазначений наказ він не отримував та з ним не ознайомлювався. Таким чином, він мав отримати заробітну плату у розмірі не менше встановленого окладу. Крім невиплати йому заробітної плати, йому не в повному розмірі була виплачена компенсація за невикористану відпустку. Так, згідно наказу №18-К від 30 червня 2022 року про звільнення йому нарахована компенсація за 7 днів невикористанї відпустки в сумі 37 955,26 грн. Вважає, що кількість дні відпустки розрахована неправильно, виходячи з наступного. Так, він був прийнятий на роботу з 07 жовтня 2021 року та був звільнений 30 червня 2022 року. За цей період роботи він має право на 12 календарних днів відпустки. Виходячи з розміру його доходу за цей період часу сума компенсації за один день складає 1 390 070. 0грн./205днів = 6 780,83 грн. Таким чином, компенсація складає: 12 днів * 6 780,83 грн.= 81 369, 96 грн. Таким чином, з урахуванням виплаченої суми, до стягнення з відповідача належить 43 414, 70грн. компенсації за невикористану відпустку (81 369, 96 грн. - 37 955,26 грн. = 43 414, 70 грн.). Зазначив також, що відповідач порушив строки виплати заробітної плати за березень-червень 2022 року та частини розрахунку при звільненні. З урахуванням цього, на підставі Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 pоку № 159, просить стягнути з відповідача 35 419. 68 гр. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з поршенням строків їх виплти відповідно до приведеного в позові розрахунку. Крім того, відповідно до ст. 117 КЗпП України просить стягнути з відповідача 280 623,87 грн. ( сума на момент звернення до суду ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: 53 дні затримки на момент звернення до суду х 5 294. 79 гр.(середньоденний заробіток ) = 280 623,87 грн. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 07 вересня 2022 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 30 в ересня 2022 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третім особам копію позовної заяви з додатками. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. 23 листопада 2022 року відповідач подав відзив, яким проти позову заперечує. Посилається на те, що початок війни вкрай негативним чином вплинув на діяльність ТОВ «Ковальська нерухомість». В кінці лютого товариство не могло забезпечити співробітників роботою, що було пов`язано з першим шоком від початку війни, необхідності піклування співробітників компанії про власну безпеку та безпеку їх близьких людей, а в подальшому у зв`язку з кризою, що виникла на ринку будівництва та нерухомості в результаті початку війни. Водночас, товариство намагалося виявляти турботу про своїх співробітників та з перших днів активних бойових дій підтримував з ними зв`язок та надавав допомогу. Така комунікація здійснювалась шляхом обміну повідомленнями у месенджері Viber, що, зокрема, не заперечується позивачем, засобами мобільного (стільникового) зв`язку та електронною поштою. Всупереч всім складнощам товариство намагалося зберегти персонал та підтримати їх в такий непростий час. В контексті вимог позивача та обґрунтувань пред`явленого позову акцентував увагу на трьох періодах діяльності товариства: -з 24 лютого 2022 року до 28 лютого 2022 року; -з 01 березня 2022 року до 31 березня 2022 року; -з 01 квітня 2022 року до 30 червня 2022 року. Кожен з цих періодів характеризується різними обставинами, що впливали на трудові відносини сторін. І. Період з 24 лютого 2022 року до 28 лютого 2022 року. Через початок бойових дій у м. Києві та передмісті товариство змушене було 24 лютого 2022 року оголосити простій наказом № 05-ОД від 24 лютого 2022 року. Законодавством не встановлено чітких умов (підстав) оголошення простою на конкретному підприємстві, а вирішення питання щодо оголошення простою повною мірою залежить від об`єктивних обставин, які склалися на підприємстві, та бажання роботодавця. Оскільки ТОВ «Ковальська нерухомість» знаходиться у м. Києві, де з 24 лютого 2022 року почались активні бойові дії, підприємство не мало об`єктивної можливості здійснювати свою діяльність. Про початок простою співробітники, у тому числі позивач, були проінформовані належним чином засобами електронного зв`язку, оскільки в перші дні війни про необхідність або можливість виходити на роботу не було і мови. Товариством був оголошений простій відповідно до ч.1 ст.113 КЗпП, а саме не з вини працівника у зв`язку з введенням воєнного стану з оплатою за період простою в розмірі 2/3 тарифної ставки встановленого працівнику окладу (тарифної ставки). При цьому доплати і надбавки, які належать працівнику під час виконання трудових функцій (згідно із законодавством або за домовленістю сторін), до уваги не беруться. З огляду на це, окрім заробітної плати за лютий 2022 року, позивачеві були сплачені за час простою 24 лютого 2022 року, 25 лютого 2022 року та 28 лютого 2022 року - по 5 383. 03 гр. П. Період з 01 березня 2022 року до 31 березня 2022 року. Починаючи з 01 березня 2022 року товариство застосовувало диференційований підхід до оформлення трудових відносин зі співробітниками. Так, був визначений персонал, критично важливий для забезпечення схоронності майна та об`єктів будівництва: такі працівники вийшли на роботу на свої робочі місця попри небезпеку. Крім того, були працівники, які мали бажання, а також фізичну та технічну можливість працювати дистанційно з використанням засобів інформаційно-комунікаційних технологій - написали заяви про дистанційну роботу. Позивач не виявляв бажання та не подавав заяву про запровадження для нього дистанційної роботи, хоча був повідомлений про те, що простій вже закінчився. Відповідач розумів, що багато працівників зараз не в змозі працювати ані у приміщеннях товариства, ані дистанційно, оскільки вони дбають про свою безпеку та безпеку своїх близьких. Тому товариство не заперечувало проти такого стану справ. Проте з працівниками, які не могли вийти на роботу у зв`язку з безпековою ситуацією та не написали заяви про дистанційну роботу (такими як позивач) - з самого початку березня проводилась роз`яснювальна робота про необхідність належного оформлення їх невиходу на роботу, зокрема, шляхом написання заяв про відпустку без збереження заробітної плати. З позивачем на цю тему спілкувалася по телефону [PERSON] , директор департаменту управління персоналом. Зазначені підходи відповідали рекомендаціям, що надавалися роботодавцям в перші тижні війни Державною службою України з питань праці. Зазначив, що позивача ніхто не примушував до написання заяви про відпустку за власний рахунок. Щодо його тверджень у цій частині, зазначив, що ситуація, в якій опинилося товариство, вимагала системних та комплексних рішень із впорядкуванням трудових відносин. Залишки грошових коштів станом на березень 2022 року не дозволяли в повній мірі утримувати працівників та здійснювати виплату заробітної плати. Велика частина коштів була інвестована в нові об`єкти будівництва, різницю для покриття власних витрат планувалося отримати від реалізації об`єктів нерухомості, однак з початком війни такі продажі були повністю припинені. З метою недопущення банкрутства підприємства розглядалися різні варіанти, у тому числі звільнення працівників, чия робота не є критично важливою для функціонування підприємства. До таких посад відносилась і посада позивача, оскільки його діяльність була безпосередньо пов`язана з просуванням проектів, маркетингом, рекламою та РR. Для того, щоб не звільняти позивача та забезпечити йому робоче місце та продовжувати з ним співпрацю після нормалізації діяльності ринку будівництва та нерухомості, була досягнута згода про те, що протягом березня 2022 року позивач буде знаходитись у відпустці без збереження заробітної плати. 28 лютого 2022 року позивач написав заяву про надання йому відпуски без збереження заробітної плати на 31 календарний день з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року. Будь-який тиск при цьому на нього не чинився і таких доказів позивач при зверненні до суду не надав. Повідомлення, які були надіслані позивачу засобами месенджеру Vіbеr 22 та 28 березня 2022 року від начальника відділу по роботі з персоналом [PERSON] , а також лист електронної пошти від 22 березня 2022 року від менеджера з персоналу [PERSON] не доводить, що на позивача здійснювався тиск, оскльки дані повідомлення містили лише інформативний характер. Товариство забезпечило працівників необхідними зразками документів та проінформував про порядок дій для співробітників, які бажали взяти відпуску, а тому такі повідомлення не можуть розцінюватись як примушування до вчинення певних дій. Крім того, факт початку війни, збройної агресії, скрутне становище всіх громадян України, рекомендації для своїх співробітників в перші місяці війни також не можна трактувати як тиск на працівників. Щодо оформлення позивачу відпустки без збереження заробітної плати зазначив наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про відпустки" за згодою сторін працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати понад 15 календарних у зв`язку із встановленням Кабінетом Міністрів України карантину. З посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 487/8206/18, зазначив, що кадрове оформлення (видача відповідного наказу роботодавця) поданої заяви про відпустку не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення у працівника права на відпустку за ст. 25 Закону України «Про відпустки» та ч.6 ст.179 КЗпП України. Зауважив, що позивач оформив своє волевиявлення взяти відпустку за власний рахунок у відповідній письмовій заяві та повідомив про свій намір роботодавця шляхом направлення електронного листа. Початок війни та збройної агресії рф є загальновідомим фактом, який не потребує доказування, тож у роботодавця не було необхідності у додаткових підтверджуючих документах до заяви про відпустку. Кадрове оформлення (видача відповідного наказу) поданої заяви позивача про відпустку не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення у працівника права на відпустку. Дане право виникло з моменту подачі заяви, оскільки роботодавець і позивач погодили всі умови. Наказ № 25-В від 01 березня 2022 року був виданий та оформлений належним чином. З даним наказом позивач не був відразу ознайомлений під підпис, оскільки в умовах воєнного стану процес обміну документами, що пов`язані з організацією трудових відносин, був ускладненим. Крім того, схвальне рішення про надання відпустки позивачу було доведено у телефонній розмові між ним та [PERSON] , директором управління персоналом. Щодо форми заяви про надання відпустки зазначив наступне. Враховуючи ситуацію та

Outcome: dismissed