Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

14 травня 2027 року [PERSON] звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м.Кам`янка -Дніпровська Запорізької області, Україна. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] в м.Кам`янці Дніпровській Запорізької області України померла її мати [PERSON] , [INFO] , та територіальним відділом ЗАГС Кам`янсько-Дніпровського району Управління ЗАГС в Запорізькій області було видано свідоцтво про смерть. При цьому, маючи на руках лише вищевказане свідоцтво, вона звернулась з заявою до Нікопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про проведення реєстрації смерті своєї матері. Однак, листом від 23 квітня 2024 року у проведенні державної реєстрації їй було відмовлено у зв`язку з тим, що подані документи та видане свідоцтво про смерть [PERSON] видане органом, створеним всупереч вимогам діючого законодавства України, а тому не є підставою для державної реєстрації смерті. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, змушена звернутись до суду з даною заявою, оскільки встановлення даного факту їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС, відповідного зразка та вимог, встановлених чинним законодавством України. В судове засідання заявниця не з`явилась, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити за свгоєї відсутності, на задоволенні заяви наполягала та просила суд її вимоги задовольнити (а.с.15). Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, при цьому, 21 травня 2024 року надав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності та ухвалити рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров"я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За правилами ст.293, п.8 ч.1 ст.315, ст.\~317 ЦПК України,\~в порядку окремого провадження, яке є видом непозовного цивільного судочинства, розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] доводиться матір`ю заявниці по справі (а.с.3). Згідно довідок та матеріалів справи, [INFO] [PERSON] померла, про що 27 лютого 2024 року територіальним відділом РАЦС Кам`янсько-Дніпровського району Управління ЗАГС в Запорізькій області було видано свідоцтво про смерть, актовий запис № 170249900000700055005 (а.с.5), що дає підстави вважати, що вищевказаний актовий запис є документом, форма якого не відповідає формі та вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного. Згідно з п.1.1. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженої наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1152/13024, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров"я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о). За правилами ст.1,\~9,\~17,\~18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід"ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, в тому числі, соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Надане заявницею свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , від 27 лютого 2024 року, підтверджує факт смерті [PERSON] , однак, видане органом державної влади та створене всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст.17\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~актів цивільного\~стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. Оскільки заявниця не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON] , суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] в судовому порядку, що також, за правилами\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до правил п.8 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved