Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

19.03.2024 року заступник керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області звернувся в суд в інтересах держави в особі: Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, Управління Держаного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Волинській області, до відповідача про відшкодування збитків, завданих державі незаконним добуванням водних біоресурсів. Позов мотивований\~тим,\~що 06.10.2023\~року о\~22\~год 00\~хв на\~рибогосподарському водному\~об`єкті -\~ річці\~Стохід поблизу\~села Літогоща\~Рожищенської територіальної\~громади Луцького\~району,\~відповідач здійснював\~незаконний вилов\~водних біоресурсів\~забороненим знаряддям\~лову кустарного\~виробництва \~острогою металевою\~на 10\~відводів,\~без дозволу\~на промисел\~з незареєстрованого\~дерев`яного човна,\~чим порушив абз. 3 частини 2 статті 63 Закону України «Про тваринний світ», розділ IV п. 1 п.п. 4 «Правил любительського та спортивного рибальства». Внаслідок незаконного вилову риби впіймав 5 екземплярів щуки, загальною вагою 1, 2 кг, і своїми діями [PERSON] заподіяв шкоду рибним запасам України у розмірі 17\~340, 00 гривень. Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 10 листопада 2023 року (справа №167/1158/23) відповідача по справі [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4\~статті 85 КУпАП,\~та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Постанова (рішення) суду набрала законної сили. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] у задоволенні клопотання начальника Управління Держаного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області про стягнення збитків в дохід бюджету Рожищенської міської територіальної громади відмовлено. Причиною відмови судом у задоволенні вказаного клопотання слугував той факт, що шкода завдана державі в особі Рожищенської міської територіальної громади, а не громадянину, установі чи організації, а тому питання про відшкодування майнової шкоди повинно вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України із змінами, що вносяться у додатки до постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 року № 1039 головним спеціалістом юрисконсультом Управління державного агентства рибного господарства у Волинській області проведено розрахунок збитків, заподіяних внаслідок незаконного вилову риби [PERSON] , що складає 17\~340, 00 грн. Відповідно до наданої Рожищенською міською радою інформації за № 219/02-24 від 05.02.2024 року до бюджету Рожищенської міської територіальної громади відшкодування в добровільному порядку збитків, завданих [PERSON] , внаслідок вчинення незаконного вилову водних біоресурсів в сумі 17\~340, 00 грн не надходило, а тому просить стягнути з [PERSON] на користь Рожищенської міської ради (територіальної громади) Луцького району Волинської області шкоду, заподіяну державі внаслідок незаконного добування водних біоресурсів в розмірі 17 340, 00 гривень та 3 028, 00 гривень, понесених судових витрат при зверненні до суду, на користь Волинської обласної прокуратури. Позивач посилається на те, що не вжиття Рожищенською міською радою Луцького району Волинської області та Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Волинській області, які є органами, уповноваженими здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах, заходів щодо стягнення шкоди, заподіяної рибному господарству, та недоотримання коштів місцевим бюджетом, є відповідно до\~ст. 131-1 Конституції України,\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 3\~ст. 56 ЦПК України\~підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. Враховуючи, що органом, уповноваженим державною здійснювати функції у спірних правовідносинах не вжито заходів до стягнення шкоди, що свідчить про його бездіяльність, тому позов пред`явив прокурор. Позовна заява подана через систему «Електронний суд». Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 43). Ухвалою головуючого судді від 22.03.2024 року позовна заява залишена без руху і наданий строк для усунення недоліків (ас 44-46). 28.-29.03.2024 року до суду подана заява з додатками на усунення недоліків, вказаних в ухвалі від 22.03.2024 року (51-67). У зв`язку з відсутністю в ЄДДР інформації про місце реєстрації відповідача (ас 68), 29.03.2024 року судом був надісланий відповідний запит до уповноваженого органу (ас 69) і 04.04.2024 року надійшла відповідь про місце реєстрації відповідача (ас 70), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27, частини 6 статті 28 ЦПК України. Ухвалою головуючого судді від 05.04.2024 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи призначено на 29.04.2024 року (ас 71-72), яке ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 29.04.2024 року відкладено на 21.05.2024 року (ас 80-81). Учасники справи були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89). Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходили. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 21.05.2024 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Згідно протоколу № 002459 від 06 жовтня 2023 року про адміністративне правопорушення, [PERSON] 06 жовтня 2023 року о 22 годині 00 хвилин на рибогосподарському водному об`єкті річки Стохід, Рожищенська МГ Луцького району, поблизу села Літогоща Рожищенської територіальної громади Луцького району, з незареєстрованого дерев`яного човна, сірого кольору, здійснював вилов водних біоресурсів забороненим знаряддям лову кустарного виробництва - острогою металевою на 10 відводів, підсвічуючи при цьому ліхтарем. Внаслідок незаконного вилову впіймав 5 екземплярів щуки, загальною вагою 1, 2 кілограма, чим заподіяв шкоду рибним запасам України в розмірі 17 340 гривень. Своїми діями [PERSON] порушив абз. 3 частини 2 статті 63 Закону України «Про тваринний світ», розділ IV п. 1 п.п. 4 «Правил любительсього і спортивного рибальства», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4\~ст.\~85\~КУпАП (ас 36). Постановою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 10 листопада 2023 року відповідача по справі - [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4\~статті 85 КУпАП,\~та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн з конфіскацією: остроги металевої на 10 відводів кустарного виробництва 1 (одна) шт; ліхтаря 1 ( одна) шт; незаконно добутих\~водних живих\~ресурсів:\~риба щука\~ 5\~(п`ять)\~екземплярів загальною\~вагою 1\~(один\~кілограм)\~200\~(двісті)\~грам. Також, у задоволенні клопотання начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області про стягнення збитків відмовлено. Вказана постанова в апеляційному порядку відповідачем не оскаржувалась, набрала законної сили 21.11.2023 року (ас 55-56). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. За приписами\~статті 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Коли шкоду заподіяно неповнолітнім, який досяг шістнадцяти років і має самостійний заробіток, а сума шкоди не перевищує одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суддя має право покласти на неповнолітнього відшкодування заподіяної шкоди або зобов`язати своєю працею усунути її. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Винуватість відповідача [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4\~ст. 85 КУпАП, є доведеною і вищевказана постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, у відповідності до частини 6\~статті 82 ЦПК України\~є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»\~визначено, що добування (вилов) це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. Вилучення водних біоресурсів, у тому числі і риби, із середовища їх перебування добування, є окремим видом правопорушення, за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс), при цьому для настання відповідальності не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні. Вищезазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 541/307/17. Відповідно до\~статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Статтею 69 цього Закону\~визначено особливості застосування цивільної відповідальності та передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до пункту 9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 року №1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Мінекоенерго за поданням Держрибагентства. Відповідно до пунктів 3.15 та 6.2 Правил любительського і спортивного рибальства забороняється лов водних живих ресурсів, зокрема, із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених\~постановою КМУ від 21 листопада 2011 року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Згідно з розрахунком розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів відповідачем [PERSON] , який здійснено відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених\~постановою КМ України від 21 листопада 2011 року №1209\~та довідки Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області, загальний розмір збитків складає 17 340 гривень. Відповідач даний розрахунок не спростував та не заперечив. Положеннями\~ст. 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частин 3, 4\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»\~прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Звертаючись до суду із позовом в інтересах держави, уповноваженими органами якої є Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області та управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Волинській області, прокурор посилався на те, що діями відповідача [PERSON] була спричинена шкода рибним запасам України, що знаходяться на території Рожищенської територіальної громади Луцького району, яка полягала в незаконному вилові водних біоресурсів (риби) у розмірі 17\~340, 00 гривні. Вказана шкода у добровільному порядку не відшкодована, а Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області та Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Волинській області, заходів судового захисту щодо стягнення з відповідача [PERSON] заподіяної ним шкоди не вжили і листами №1-4-9/133-24 від 09.02.2024 року, №219/02-17/2-24 від 05.02.2024 року та №453/02-17/2-24 від 12.03.2024 року не заперечили щодо представництва інтересів держави в суді Луцькою окружною прокуратурою у зв`язку з відсутністю в них запланованих грошових коштів на судові витрати (ас 15, 16, 17). Приписи\~ст. 131-1 Конституції України,\~ст. 56 ЦПК України,\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Оскільки Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, суб`єктом комунальної власності, до відання якого, згідно з\~ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,\~ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,\~також входить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів (правопорушення було вчинене на території цієї ради), самостійно не реалізувала своє процесуальне право на подання позову, то у відповідності до положень\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»,\~ст. 56 ЦПК України,\~є всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 травня 2020 року по справі №912/2385/18 за схожих обставин. Окрім того, відповідно до абзацу 3 частини 4\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»\~Луцькою окружною прокуратурою попередньо, до звернення до суду, повідомлено Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області та Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Волинській області про звернення із даним позовом до суду (ас 27, 28). Таким чином наявні підстави для представництва інтересів держави в особі вказаних юридичних осіб у суді прокурором. Згідно з приписами\~ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до приписів\~ст. 10 Закону України «Про тваринний світ»\~громадяни відповідно до закону зобов`язані охороняти тваринний світ, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. За приписами ч. 1\~ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~- порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом. Частиною 1\~статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Статтею 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»\~передбачено, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених\~Конституцією України\~та законами України. За приписами\~ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди, зокрема за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища. Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди. Відповідно до\~ст. 13 Конституції України\~та\~ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», в якій зазначається, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених\~Конституцією України\~та законами України. Крім того,\~ст. 142 Конституції України\~визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Відповідно до ст.ст.\~16,\~60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~органи місцевого самоврядування є юридичними особами і від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Отже, органи місцевого самоврядування в межах своєї території є самостійними суб`єктами права власності на природні ресурси (в тому числі водні біоресурси). Відповідно до\~ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до абзацу 11 частини 1\~статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»\~посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. З наведеного вбачається, що природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до\~Конституції України\~та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області і зазначені природні ресурси є власністю Українського народу. Водночас, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в\~ст. 1166 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив вимоги законодавства про охорону тваринного світу, тобто вина [PERSON] є доведеною. У результаті незаконного вилову риби відповідач заподіяв збитки тваринному світу, розмір якого доведений та становить 17 340 гривні. Пленум Верховного Суду України у\~постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6\~(з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (п. 2). Вина [PERSON] у заподіянні майнової шкоди державі підтверджується постановою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 10 листопада 2023 року. Відповідно, між протиправними діями відповідача і завданою шкодою вбачається причинно-наслідковий зв`язок (ас 55-56). Шкода, завдана навколишньому природному середовищу в сумі 17 340 гривні відповідачем [PERSON] у добровільному порядку не сплачена, тому підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідач, на виконання вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, враховуючи обґрунтованість та підставність позовних вимог, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. В порядку\~статті 141\~ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь Волинської обласної прокуратури підлягають стягненню 3 028, 00 гривні судового збору.

Outcome: approved