Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

08.11.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів на дитину, позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, в якій позивачка просить суд: - позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь аліменти на малолітню [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі по 500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; - призначити [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивачка стверджує, що вона - [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , за час якого вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . [INFO] в неї народилась племінниця - [PERSON] , яка є дочкою її брата. Як стверджує позивачка, після народження дитини, її брат з співмешканкою переїхали мешкати до неї з чоловіком в квартиру та деякий час мешкали спільно за адресою [ADDRESS] . З самого народження дитини, вона - [PERSON] спільно з чоловіком піклувались про дитину, забезпечують її, підтримують морально та матеріально. Позивачка вказує, що приблизно через 6-10 місяців після народження дитини, мати - [PERSON] покинула дитини та переїхала мешкати в інше місце, так само й батько дитини, який з`їхав зі спільного місця проживання та перестав піклуватися про дитину. Додатково позивачка вказує, що окрім [PERSON] , у відповідачки - [PERSON] є ще дві дитини: [PERSON] , приблизно 7 років, яка також не мешкає з матір`ю, а разом з іншими родичами; [PERSON] , якому 1 рік та 8 місяців, який мешкає разом з відповідачем. З доводів позову, відповідачі перестали піклуватися про фізичний та моральний розвиток дитини - [PERSON] , ніколи не займалися її навчанням, підготовкою до самостійного життя, нехтували медичним доглядом, лікуванням, не спілкувався з дитиною, не цікавились її життям, становленням та розвитком її особистості, не сприяли засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не створювали сприятливих умов життя. Під час спільного проживання, відповідач - [PERSON] не брав на себе вирішення питань та проблем пов`язаних з дитиною, а саме з її лікуванням, забезпеченням необхідним речами. За весь цей час, як стверджує позивачка, у [PERSON] та [PERSON] не було жодного наміру спілкуватися з дитиною. Вони жодного разу, з часу проживання дитини з позивачкою, не провідали та не приділили будь-якої уваги до власної малолітньої дочки. Як вказує позивачка, малолітня дитина не знає своїх батьків та називає матір`ю саме її - [PERSON] , а її чоловіка своїм батьком. Позивач стверджує, що вона з чоловіком працевлаштована, мають остійний дохід та роботу, що дозволяє забезпечувати дитину усім необхідним та створювати належні умови для виховання, зростання та проживання дитини. Вказані обставини стали підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 17.11.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 07.12.2023 року до суду від представника позивача надійшли: заява про виклик свідків; клопотання про витребування доказів. За наслідком розгляду вказаних клопотань, судом 07.12.2023 року без видалення до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про задоволення заяви позивача про виклик свідків, а також постановлені ухвали суду, якими задоволені клопотання позивача про витребування доказів, за наслідком чого: - витребувано з Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради висновок за наслідком розгляду доцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та доцільність призначення опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] - громадянку [PERSON] , [INFO] ; - витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України усю наявну інформацію про перетин громадянином України - [PERSON] , [INFO] , державного (митного) кордону України, з зазначенням дат, часу, кордонів, способу і напрямку таких перетинів, починаючи з 2020 року по день надання відповіді до суду. На виконання вказаної ухвали суду, 10.01.2024 року до суду надійшла відповідь з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. 10.04.2024 року до суду надійшов висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.04.2024 року за вих. №494-01/11 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] .». 24.04.2024 року судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. У судове засідання призначене на 14.05.2024 року з`явилась позивачка та представник позивача, які позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Щодо повідомлення відповідачів по справі, суд зазначає наступне. Статтею 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається зокрема фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судом було отримано відповіді з відповідного відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області та встановлено, що відповідачі: - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; Приймаючи вказане, оскільки відповідачі не мають зареєстрованого Електронного кабінету в ЄСІТС, судом здійснювалось повідомлення останніх про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказані адреси зареєстрованого місця проживання кожного з відповідачів, які повернуті до суду без вручення з підстав відсутності адресатів за вказаною адресою. Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Отже, відповідачі є належним чином повідомленими про розгляд справи та дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явились до суду без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. Поряд з цим, судом враховується, що в матеріалах справи наявні копії заяв складених [PERSON] та [PERSON] , яка подана представником позивача до суду 23.04.2024 року, складені до Служби у справах дітей Одеської міської ради про відсутність заперечень щодо позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та розгляд даного питання за їх відсутності. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання також не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Судом не встановлені підстави для відкладення судового засідання у відповідності до положень статті 223 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 14.05.2024 року за наявною явкою сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача по справі, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Також, в судовому засіданні 14.05.2024 року судом було здійснено допит свідків: [PERSON] та [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача, її представника, здійснивши допит свідків, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , про що 29.05.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №2566, в якому в графі відомості про матір вказано інформацію про особу: [PERSON] , [INFO] , в графі відомості про батька: [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00038873756 від 15 березня 2023 року. У відповідності до наданого до суду акту про проживання, складеного 14.11.2023 року [PERSON] та [PERSON] , посвідченого ОСББ «Бригадна 58», [PERSON] , [INFO] , проживає спільно з [PERSON] , [INFO] , за місцем її реєстрації, а саме: [ADDRESS] , а також разом з [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2018 року. [PERSON] та [PERSON] , мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Житло в якому зареєстрована [PERSON] та спільно проживає з малолітньою [PERSON] , [INFO] , належить на праві спільної часткової власності в рівних частках, а саме - по частці у тому числі [PERSON] та [PERSON] . кожному, на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 18.05.2018 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради. Позивачка вказує, що вона є тіткою малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею зі свого народження, а батьки малолітньої починаючи з 6-10 місячного віку дитини залишили її, не піклуються про неї, не приділяють жодної уваги дитині, не цікавляться її долею, не приймають участі у вихованні та утриманні, за наслідком чого ухиляються від виконання власних батьківських обов`язків. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 19 СК України передбачено, зокрема у ч.4,5, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На виконання зазначеної норми СК України, Київською районною адміністрацією Одеської міської ради 08.04.2024 року було надано висновок за вих. №494/01-11, «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] .». У відповідності до вказаного висновку, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає зокрема доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З вказаного висновку також вбачається встановленим, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки від 25 жовтня 2023 року №971 ССД/01-29, наданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, відсутня будь-яка інформація про реєстрацію місця проживання/ перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на території міста Одеси. Батько малолітньої - [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Надав на електронну адресу Служби у справах дітей Одеської міської ради письмову заяву, відповідно до якої не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та просить розглядати дане питання без його участі. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Надала на електрону адресу Служби у справах дітей Одеської міської ради письмову заяву, відповідно до якої вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та призначення опікуном малолітньої дитини [PERSON] , та просить розглядати дане питання без її участі. Також у висновку наявна інформація, що 16 січня 2024 року уповноваженими особами Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради здійснено вихід за фактичним місцем проживання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , та в присутності провідного спеціаліста Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради Кравчука В.В., [PERSON] надала письмову заяву, в якій вона заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та просила суд відмовити в позовних вимогах заявлених позивачем, оскільки на її думку вони безпідставні та вона має намір забрати доньку до себе. Відповідно до вказаної заяви з дитиною вона спілкується за «настроєм» родичів. Уповноваженими особами Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради здійснено обстеження умов проживання, про що складено відповідний акт від 22 грудня 2023 року, за результатами якого встановлено наступне: родина проживає в приватному одноповерховому будинку, який складається з 4-х кімнат. Умови проживання відповідають середньому рівню. На момент перевірки в будинку було чисто, тепло. Відповідно до акту обстеження умов проживання за цією адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (співмешканець), та її син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики наданої від сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відносно [PERSON] , за фактичним місцем проживання вказана особа характеризується позитивно, дитину виховує в любові, повазі, справедливості, турботі. Повністю виконує обов`язки матері по відношенню до дитини - [PERSON] . Відповідно до показів сусідів, [PERSON] , мешкала за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , малолітньою [PERSON] , та [PERSON] з 30 березня 2020 року по 01 січня 2021 року. За час проживання ніяким чином себе не проявляла, а з 07 січня 2021 року покинула дитину та ніколи більше за вказаною адресою не з`являлася. Батько дитини - [PERSON] , ніколи не мешкав разом з [PERSON] та малолітньою донькою [PERSON] за вказаною адресою, його ніколи не бачили з дитиною та родиною [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про хрещення дитини від 18 липня 2020 року, виданого Православною парафією свято Мартєматдалинівської церкви м. Одеси Одеської області Української православної церкви, [PERSON] , є хрещеною матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно з заявою [PERSON] , вона являється біологічною тіткою по лінії батька по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . З висновку вбачається, що за малолітньою [PERSON] , [INFO] , працівниками служби у справах дітей Одеської міської ради було здійснено проведено спостереження, за результатами якого встановлено, що між [PERSON] , [INFO] , та малолітньою дитиною склалися теплі та довірливі стосунки, що підтверджується довідкою Служби у справах дітей Одеської міської ради від 23.02.2024 № 05/2010/1. 22 листопада 2023 року уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі проведено бесіду з малолітньою [PERSON] . Зі слів дитини вона любить свою мати та батька. Вони разом гуляють на дитячому майданчику, парках, відвідують кінотеатр. Своїми батьками дитина називає [PERSON] та [PERSON] . Згідно з інформацією, наданою Комунальним некомерційним підприємством «Дитяча міська поліклініка № 4» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 04 січня 2024 року № 01-31/11, малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в КНП «Дитяча міська поліклініка № 4» ДОЗ ОМР з народження. Декларація укладена з лікарем - педіатром [PERSON] . Останній візит до лікаря - педіатра відбувся 07 листопада 2023 року в супроводі тітки [PERSON] . Всі призначення та рекомендації лікаря виконуються в повному обсязі. Дитина щеплена за віком, згідно національного календаря щеплень в Україні. Дані обставини також підтверджуються наданою представником позивача до суду довідкою Комунальним некомерційним підприємством «Дитяча міська поліклініка № 4» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 02 лютого 2024 року № 01-31/68, згідно з якою, декларація відносно дитини з лікарем - педіатром [PERSON] укладена матір`ю дитини [PERSON] . Засвідчено, що з моменту народження і до восьми місяців при відвідуванні лікарів, дитину супроводжувала мати - [PERSON] , інколи ще в супроводі [PERSON] . З восьмимісячного віку дитини і по теперішній час дитину супроводжує при відвідуванні лікарів тільки - [PERSON] . У висновку зазначено, що Служба у справах дітей Одеської міської ради повідомила про відсутність житла, майна у малолітньої [PERSON] , на праві власності або користування, що підтверджується довідкою від 23 лютого 2024 року №05/2010/3. Служба у справах дітей Одеської міської ради також повідомила, що у малолітньої [PERSON] , [INFO] , є рідна сестра [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із тіткою, зі сторони батька, та рідний брат [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю - гр. [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 23.02.2024 року №05/2010/4. Інформація про наявність у малолітньої [PERSON] , [INFO] , договору про відкриття рахунку в установі банку, відсутня, що підтверджується довідкою Служби у справах дітей Одеської міської ради від 23.02.2024 року №05/2010/2. Органом опіки та піклування у висновку зазначено, що в ході проведення засідання комісії з питань захисту прав дітей [PERSON] , [INFO] , наполягала на задоволенні своєї заяви. Повідомила, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з нею з народження. Коли дитині було вісім місяців мати дитини - [PERSON] , зібрала свої речі і без будь-яких пояснень пішла з родини, тим самим фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Де знаходиться біологічний батько дитини їй невідомо, зв`язок з ним відсутній. Також, [PERSON] повідомила, що свою страшу доньку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] також залишила на рідну тітку свого чоловіка від попереднього шлюбу. [PERSON] зазначила, що мати дитини [PERSON] , неодноразово погоджувалась надати нотаріально посвідчену заяву, в якій би вона була не проти позбавлення її батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини, проте згодом вона змінювала свою думку. Приймаючи вищевикладені в сукупності обставини, Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради дійшов у вказаному висновку від 08.04.2024 року за №494-01/11 до вищевикладеного висновку про доцільність позбавлення батьків: [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Надаючи оцінку вказану висновку, судом враховується висновок Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2022 року по справі №559/1215/19-ц (провадження № 61-8348св22), відповідно до якого, Висновок органу опіки та піклування є документом, який подається для прийняття відповідного рішення судом, тобто він є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору, оскільки орган опіки та піклування має повноваження встановлювати відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні тощо. Під час розгляду справи, сторони по справі у тому числі відповідачі не оспорювали вищевказаний висновок, не спростовували обґрунтованість або повноту висновку, не надавали жодних доказів в спростування вищевикладених обставин, підтверджених належними і наявними в матеріалах справи доказами. Також судом приймається, що викладені у висновку органу опіки та піклування обставини та висновку узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами, не суперечать один одному. За наслідком чого, суд вважає, що висновок Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.04.2024 року за №494-01/11 є повним, обґрунтованим, всебічним, його висновки ґрунтуються на наявним в матеріалах справи доказах, за наслідком чого приймається судом як належний, достовірний, достатній і допустимий доказ. Під час розгляду справи, судом також за клопотанням сторони позивача було здійснено допит свідків, за наслідком чого отримані наступні свідчення: - громадянка [PERSON] , допитана в судовому засіданні 14.05.2024 року в якості свідка, надала свідчення, що вона є кумою [PERSON] . Свідок підтвердила, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , з народження проживає у квартирі [PERSON] . Коли дитини виповнилось біля восьми місяців, матір - [PERSON] залишила дитину проживати і виховуватись у [PERSON] , після чого повним вихованням і матеріальним забезпеченням дитини займається [PERSON] . Свідок зазначила, що з моменту того, як [PERSON] залишила дитину у [PERSON] , [PERSON] свідок більше не бачила, будь-яка інформація про неї відсутня. Свідок засвідчила, що малолітня дитина [PERSON] звертається до [PERSON] як до матері. - громадянка [PERSON] , допитана в судовому засіданні 14.05.2024 року в якості свідка, надала свідчення, що вона є подругою [PERSON] з дитинства. Свідок підтвердила, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , з народження проживає у квартирі [PERSON] . Свідок зазначила, що матір дитини - [PERSON] бачила декілька разів, останній з яких був коли дитині виповнилось 4 місяці. Більше матір дитини, як і батька дитини, вона не бачила. Свідок підтвердила, що повним вихованням, матеріальним утриманням і розвитком дитини займається [PERSON] , спільно зі своїм чоловіком. Під час спільних зустрічей, свідок зазначила що дитина звертається до [PERSON] як до матері. Надаючи оцінку вказаним свідченням свідків, судом враховується, що вони не суперечать, а навпаки узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами, не спростовані стороною відповідачів, за наслідком чого приймаються судом як докази. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачами здійснюються будь-які дії з виховання та утримання власної малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , а також на підтвердження того, що останні цікавляться її життям і розвитком, піклуються про її фізичний, духовний і моральний розвиток, майбутнім, здійснюють дії спрямовані на утримання власної дитини та в її інтересах, матеріали справи не містять та відповідачами до суду не надані. При вищевикладених обставинах, дослідивши та надавши оцінку усім доказам наявним в матеріалах справи в цілому, так і кожному доказу окремо, виходячи як з найкращих інтересів малолітньої дитини, суд вважає встановленим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не виконують покладені на них обов`язки з виховування малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , не піклуються про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не надають забезпечення дитині, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до власної малолітньої дочки, за наслідком чого наявні правові підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями статті 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до статті 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Як вже судом встановлено, малолітня [PERSON] , [INFO] , з народження проживає разом з [PERSON] . У висновку Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.04.2024 року за №494-01/11 наявна інформація, що відповідно до відомостей про опікуна, піклувальника від 18 грудня 2023 року № 1501-671 Служби у справах дітей Одеської міської ради, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку з числа осіб кандидатів в опікуни. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22 листопада 2023 року, складеного уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської у Київському районі за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що житло розміщене на першому поверсі двоповерхового будинку, складається з трьох кімнат. Загальна площа 76,5 кв.м., житлова 39,5 кв.м. Квартира знаходиться в стані ремонту. На стінах фарба, на підлозі лінолеум, в санвузлі плитка, АГВ, в наявності пральна машина. Для виховання та розвитку дитини створено сприятливі умови, для дитини відведена окрема кімната в якій є ліжко, стіл для навчання, одяг в достатній кількості, іграшки, книжки. Згідно з висновком Центру соціальних служб Одеської міської ради від 18 жовтня 2023 року № 04/01-3593, [PERSON] повністю здатна до самообслуговування, знаходиться у стабільному емоційному стані, урівноважена. Відсутні ознаки девіантної поведінки. Родина мешкає в окремій трьох кімнатній квартирі з усіма зручностями. Відповідно до висновку про стан здоров`я заявника від 09 листопада 2023 року № 868, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинно медико-санітарної допомоги № 2» Одеської міської ради Департаменту охорони здоров`я, [PERSON] , [INFO] , за станом здоров`я здатна виконувати обов`язки опікуна. Згідно з довідкою наданою Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я від 07 листопада 2023 року № 400, [PERSON] , [INFO] , згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки на наркологічному обліку не значиться. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради про проходження психіатричного огляду, [PERSON] , [INFO] , за результатами огляду без проявів психічних оглядів. Відповідно до скороченого витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявної судимості» серії ВР № 001700538, виданого Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 01 листопада 2023 року незнятої чи непогашеної судимості не має. Згідно з довідкою від 04 грудня 2023 року № б/н наданою Приватним підприємством «Таврія Плюс», [PERSON] , [INFO] , працює на посаді продавця - консультанта за основним місцем роботи, з окладом згідно штатного розкладу у розмірі 6950,00 гривень. За період своєї сумлінної праці зарекомендувала себе як порядний, відповідальний працівник, має організаторські здібності, до колег відноситься з повагою. Розуміє сучасні методи управління персоналом та організацією, знання електронного урядування. Шкідливих звичок не має. Судимість відсутня. До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась. В цілому характеризується виключно з гарної сторони, як працівник. [PERSON] , як чоловік [PERSON] , надав письмову заяву, відповідно до якої він не заперечує щоб його дружину було призначено опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] . Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у вищевказаному висновку від 08.04.2024 року за №494-01/11 дійшов до висновку та вважає доцільним призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене в цілому, особисте бажання позивачки та те, що вона має власне житло, позитивно характеризується, тривалий час опікується, виховую та утримує дитину, що підтверджується відповідними доказами, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, виходячи з найкращих інтересів дитини, суд вважає позов в частині призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітніх дітей, якою в свою чергу не надається матеріальна допомога на їх утримання, враховуючи положення ст. 166, 180, 183СК України, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з кожного з відповідачів аліменти на користь [PERSON] на малолітню [PERSON] , [INFO] . Щодо розміру аліментів, враховуючи, що заявлений позивачем розмір є меншим ніж гарантований законодавством мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з кожного з відповідачів аліментів на малолітню дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а саме - [INFO] . Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що у відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Суд задовольняє позов виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача. Рішення зі спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.12 року "Про судове рішення". Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення останніх батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , встановлення над неї опіки, призначивши опікуном дитини - [PERSON] та стягнення з відповідачів аліментів на малолітню дитину, є обґрунтованим, викладені позивачем обставини знайшли свої підтвердження, за наслідком чого позов підлягає частковому задоволенню у вищевикладений спосіб. Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. З урахуванням задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають понесенні останньою витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 3220 гривень 80 копійок, шляхом стягнення з кожного з відповідача на користь позивача по 1610 гривень 40 копійок. Також, враховуючи, що позивач під час звернення до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору в сумі 1073,60 грн. в межах заявленої вимоги про стягнення аліментів, з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі по 536 гривень 80 копійок.

Outcome: partial