Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3531204439/749608 від 09.11.2021 року в розмірі 27 748,75 грн., кредитним договором № 0507461821 від 09.11.2021 в розмірі 30\~740 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.11.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3531204439/749608. 12.08.2022 р. між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передала ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників від 12.08.2022, в тому числі набуло права грошової вимоги до відповідача за: - кредитним договором № 3531204439/749608 від 09.11.2021 року в сумі 27 748,75 грн. з яких: 7\~900,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19\~848,75 грн. - заборгованість за відсотками. Також, 09.11.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0507461821. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ«ФК «ЄАПБ» за сплату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників від 24.11.2022, в тому числі набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0507461821 від 09.11.2021 року в сумі 30 740 грн. з яких: 4 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 26 740 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути із [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 3531204439/749608 від 09.11.2021 року в сумі 27 748,75 грн., кредитним договором № 0507461821 від 09.11.2021 в розмірі 30\~740 грн, всього разом 58\~488,75 грн, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідач\~ [PERSON] надав до суду відзив на позов. В подальшому, у судовому засіданні, визнав заборгованість в частині основної суми боргу та відсотків за користування кредитом, зазначені в кредитних договорах за користування кредитами у відповідній кількості днів, в іншій частині відсотків - заперечував. 27.03.2024 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] долучив квитанції про сплату на рахунки відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошових коштів на суму 5\~610 грн (квитанція від 13.01.2024 року) та 11 3156,25 грн (квитанція від 29.02.2024 року) в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами. У судовому засіданні відповідач пояснив, що вважає такі суми справедливими та такими, що визнає, в іншій частині позовні вимоги заперечує, вважає нараховані відсотки завищеними та такими, що не відповідають вимогам законодавства, просить відмовити в іншій частині позову. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд зазначає наступне. Судом встановлено,\~що 09.11.2021\~ТОВ «Кредитна\~установа «Європейська\~кредитна група»\~та [PERSON] укладено кредитний договір № 3531204439/749608, відповідно до умов якого та паспорту кредиту, [PERSON] отримав 7\~900 грн кредиту строком на 25 днів, тобто до 03.12.2021 року з фіксованою процентною ставкою 1,75% на добу (а.с.7-9). 12.08.2022 р. між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передала ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.10). ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників від 12.08.2022, в тому числі набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3531204439/749608 від 09.11.2021 року в сумі 27 748,75 грн. з яких: 7\~900,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19\~848,75 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.12-13). Також, 09.11.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0507461821, відповідно до умов якого, заявки-анкети та паспорту кредиту, [PERSON] отримав 4 000 грн кредиту строком на 23 дні, тобто до 01.12.2021 року з фіксованою процентною ставкою 1,75% на добу (а.с.21,22,26). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ«ФК «ЄАПБ» за сплату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників від 24.11.2022, в тому числі набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0507461821 від 09.11.2021 року в сумі 30 740 грн. з яких: 4 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 26 740 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.27-30). 24.11.2022 року ТОВ «ІНФІНАНС» в Особистий кабінет боржника було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] (а.с.25). Відповідно до ст.ст.12, 13\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень\~статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~ст.\~514\~ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою статті 1056-1\~ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" N 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону N 675-VIII). За змістом статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення статті 12\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"). При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі N 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі N 127/33824/19 тощо. Отже, як вбачається з кредитних договорів, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19. Згідно п. 1 ч. 1\~ст.\~512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~ст.\~514ЦК\~України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2\~ст. 517ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша\~статті 9 Закону України\~"Про\~бухгалтерський облік\~та фінансову\~звітність в\~Україні" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини другої\~статті 9 Закону України\~"Про\~бухгалтерський облік\~та фінансову\~звітність в\~Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Позивач зазначає, що за кредитним договором № 3531204439/749608 від 09.11.2021 року заборгованість в розмірі 27 748,75 грн. з яких: 7\~900,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19\~848,75 грн. - заборгованість за відсотками; кредитним договором № 0507461821 від 09.11.2021 року заборгованість в розмірі в сумі 30 740 грн. з яких: 4 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 26 740 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідачем у відзиві на позов та в судовому засіданні не заперечував факт отримання кредитів у вигляді грошових коштів, не оспорював факт укладання таких договорів, а лише вказував на те, що саме перед ТОВ «ЄАПБ» не мав жодних зобов`язань, що спростовано матеріалами справи. При цьому, у вищезазначених кредитних договорах зазначено та погоджено сторонами, що нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом, при цьому розмір процентів є незмінним, проценти визначені за користування кредитом, а не як міра відповідальності за невиконання кредитного договору відповідачем. Термін "користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої\~статті 1048ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої\~статті 1054ЦК України. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, "користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Таким чином, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Вищезазначена правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 викладена правова позиція стосовно того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050ЦК України. Відповідач [PERSON] на день подання позовної заяви до суду не виконав зобов`язання за договором про надання кредиту № 3531204439/749608 від 09.11.2021, укладеним з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група». З дня укладення кредитного договору і протягом строку дії кредиту (25 днів), відповідач повинен сплатити відсотки за користування кредитом з розрахунку 1,75% в день за 25 днів прострочки в розмірі 3\~456,25 грн. (7900 грн.*1,75%*25 днів). Таким чином, сума відсотків становить 3\~456,25 грн (як і зазначено в Додатку №1 до Договору № 3531204439/749608 та паспорті кредитного договору) (а.с.8-9), а не 19\~848,75 грн, як зазначено в позовній заяві. Відповідач [PERSON] на день подання позовної заяви до суду не виконав зобов`язання за договором про надання кредиту № 0507461821 від 09.11.2021, укладеним з ТОВ «ІНФІНАНС». З дня укладення кредитного договору, а саме з 09.11.2021 року і протягом строку дії кредиту (23 дні), відповідач повинен сплатити відсотки за користування кредитом з розрахунку 1,75% в день за 30 днів прострочки в розмірі 1 610 грн (4000 грн*1,75%*23 дні). Таким чином, сума відсотків становить 1\~610 грн (як і зазначено в Додатку №1 до Договору № 0507461821, акцепті оферти та паспорті кредитного договору) (а.с.20,2226), а не 26 740 грн, як зазначено в позовній заяві. Натомість, позивач нарахував відсотки після спливу визначеного кредитними договорами № 3531204439/749608 від 09.11.2021 року, № 0507461821 від 09.11.2021 року строку кредитування, тому суд вважає, що обґрунтована заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» складає: -за кредитним договором № 3531204439/749608 від 09.11.2021 року в розмірі 11\~356,25 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят шість) грн, 25 коп., з яких 7 900 грн сума заборгованості за основним боргом, 3\~456,25 грн сума заборгованості по відсоткам; - за кредитним договором № 0507461821 від 09.11.2021 року заборгованість в розмірі в сумі 5\~610 (п`ять тисяч шістсот десять) грн, з яких: 4 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1 610 грн. - заборгованість за відсотками. Однак, після пред`явлення позовної заяви до суду відповідач [PERSON] сплатив на рахунки відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошові кошти на суму 5\~610 грн (квитанція від 13.01.2024 року) та 11 3156,25 грн (квитанція від 29.02.2024 року) в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами. Таким чином, станом на день розгляду справи суд вважає, що в обґрунтованій частині позовних вимог у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість перед відповідачем ТОВ «ЄАПБ». Також, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно обґрунтованій частині позовних вимог 29% у сумі 778,36 грн.

Outcome: approved