Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

28.03.2024 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 25 червня 1998 року, серія, номер - [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 25.06.1998 року, серія, номер - [NUMBER] , виданого на підставі Наказу Голвоного управління житлового забезпечення від 16.06.1998 року №314-С на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . При видачі свдіоцтва в ньому було допущенопомилку, яка перешкоджає власнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Так, в свідоцтві по батькові заявника вказано « [PERSON] », що не збігається з по батькові в паспорті « [PERSON] ». Наведені факти перешкоджають заявнику без судового підтвердження юридичного факту реалізувати свої майнові права. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2024 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимогу заяви підтримав та просив встановити вказаний факт. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, щодо заявлених вимог не заперечив, просив винести рішення відповідно до умов чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (п.6 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 16.06.1998 року №314-с серії [NUMBER], квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 4). В той же час, відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , особисті дані заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с. 5). Листом від 23.03.2024 року №056-1118 Департмаент будівництва та житлового забезпечення повідомив заявника про відсутність правових підстав задовольнити клопотання, оскільки вирішення поставленого у зверненні питання не віднесено до повноважень Департаменту. Разом з тим, порекомендував звернутись з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення до суду. Судом встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності Свідоцтва про право власності на квартиру неможливо. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту прав заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності Свідоцтва про право власності на квартиру. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявниці реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй часткою в квартирі з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявнику на підставі Свідоцтва про право власності наквартиру серії [NUMBER], належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] , однак, свідоцтво містить неправильне написання по батькові заявника: « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Усунення вказаної описки можливо лише шляхом встановлення факту належності заявнику вказаного правовстановлюючого документа. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документа дає можливість йому повною мірою реалізувати своє право володіння квартирою. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved