Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

В провадження Роздільнянського районного суду Одеської області 2 квітня 2024 року надійшов вищевказаний позов з Іллічівського міського суду Одеської області за підсудністю, згідно якого позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 371 від 17 липня 2015 року. Стислий виклад позиції позивачки. 17 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 371. В період шлюбу у сторін по справі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Разом з цим, спільне життя не склалось та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Стислий виклад позиції відповідача. [PERSON] подав до канцелярії суду заяву про визнання в повному обсязі позовних вимог [PERSON] та просив розгляд справи проводити без його участі (а.с. 34). Заяви, клопотання. 30 квітня 2024 року позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 32). Процесуальні дії у справі. 11 березня 2024 року Іллічівським міським судом Одеської області передано матеріали цивільної справи до Роздільнянського районного суду Одеської області за підсудністю (а.с. 17). 4 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі (а.с. 24 - 25). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 17 липня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис № 371, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області (а.с. 4). В подальшому, [INFO] у сторін по справі народилась дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області (а.с. 12). Разом з цим, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Частина четверта статті 206 ЦПК України визначає, що у\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, згідно положень\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до диспозиції статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Верховний Суд в постанові від 3 грудня 2020 року (справа № 456/848/16) зазначив, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved