Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просить встановити факт проживання однією сім`єю між [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини з 01 січня 2004 року до часу відкриття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . 07.12.2023 року до Спадкового реєстру за заявою [PERSON] про прийняття спадщини внесено відомості про заведення спадкової справи. Спадкоємцями [PERSON] є їх спільний син, який відмовляється від спадщини на користь заявника, та [PERSON] , яка проживала з ним у фактичному шлюбі з 1985 року, однак в органах державної реєстрації актів цивільного стану шлюб не зареєстрований. Заявник із [PERSON] жили разом як чоловік та дружина з 1985 року. [INFO] у них народився спільний син [PERSON] . Разом з чоловіком вони мешкали за адресою: [ADDRESS] , приблизно у 1995 році вони з сім`єю переїхали у будинок за адресою: [ADDRESS] . Приблизно у 2000 році вони придбали будинок за адресою: [ADDRESS] , де і мешкали всі разом до моменту смерті [PERSON] . Для отримання свідоцтва про право на спадщину заявник має надати нотаріусу документальне підтвердження підстав спадкування за покійним, а саме факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У судовому засіданні представник заявниці підтримала доводи заяви та просила її задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. У судовому засіданні 23 квітня 2024 року зазначив, що не заперечує проти задоволення заяви, надав пояснення аналогічні викладеним у заяві про встановлення факту проживання однією сім`єю. Представник заінтересованої особи - Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської областів судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Згідно відповіді Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові від 25 квітня 2024 року, актових записів про шлюб та розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 вересня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у смт. Печеніги Чугуївського району Харківської області. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 червня 1993 року, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно з копією паспорта громадянина України заявниці серії [NUMBER] , остання з 18 липня 2006 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), які на виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року були надані Чугуївською державною нотаріальної конторою Харківської області, вбачається, що відкриті спадкові справи за заявами інших спадкоємців відсутні, спадкодавець за життя заповітів не залишив. Свідок [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] та [PERSON] з 1985 року. Заявниця та [PERSON] постійно проживали разом, мають спільну дитину. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] були зразковою сім`єю, вели спільне господарство, інших шлюбів у них не було. Свідок [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у судовому засідання пояснив, що він є сусідом заявниці та [PERSON] , знає їх сім`ю з середини 1980-х років. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] жили разом до смерті [PERSON] , не сварились, допомагали один одному, вели спільне господарство та бізнес. Частинами 2, 4 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16. У рішенні Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Важливою складовою сімейного життя є право жити разом, щоб сімейні стосунки могли нормально розвиватись (Marckx проти Бельгії, § 31), а члени сім`ї могли спілкуватись одне з одним (Olsson проти Швеції (no. 1), § 59). Поняття сімейного життя є автономним (Marckx проти Бельгії, § 31). Відповідь на питання, існує чи ні "сімейне життя", залежить переважно від факту реального існування у дійсності тісних особистих зв`язків (Paradiso і Campanelli проти Італії [ВП], § 140). Тому Суд розглядає сімейні зв`язки de facto, наприклад, коли заявники живуть разом, за відсутності будь-якого правового визнання сімейного життя (Johnston і Інші проти Ірландії, § 56). Поняття "сім`я" за статтею 8 Конвенції не обмежується лише стосунками на основі шлюбу і може включати інші de facto "сімейні зв`язки", коли сторони живуть разом, не одружуючись (тобто не укладаючи шлюб) (Johnston і Інші проти Ірландії, § 56; Van der Heijden проти Нідерландів [ВП]. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами ; висновками експертів; показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Суд вважає належними доказами показання допитаних свідків, оскільки вони узгоджуються між собою та стосуються обставин, які підлягають доказуванню. Так, дослідженими судом доказами повністю підтверджується той факт, що [PERSON] та [PERSON] з 01 січня 2004 року та до його смерті ( [INFO] ) проживали однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу, зокрема вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мають спільну дитину, зазначене підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановлення факту спільного проживання заявниці разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу має для заявника юридичне значення для вступу у спадщину і не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, оскільки інформація про інших спадкоємців відсутня, а [PERSON] не заперечував проти задоволення вимог заявниці, та чинним законодавством не передбачено іншого (позасудового) його встановлення.

Outcome: approved