Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

У позовній заяві представник позивача [PERSON] адвокат Семенович А.С. просить ухвалити рішення, яким визначити, що частка померлого [INFO] батька позивача [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/4, та визнати позивача власником цієї частки квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно - частину трикімнатної квартири загальною площею 68,2 м2, житловою 41,7 м2, розташованої по [ADDRESS] . Ця квартира належить позивачу та її батьку спадкодавцю [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 19.12.2006 року. Після смерті [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем. Проте, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на указане спадкове нерухоме майно через те, що частка спадкодавця у спільному майні не виділена (не визначена). За таких обставин реалізація позивачем спадкових прав після смерті батька у позасудовому порядку неможлива. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача в канцелярію суду подав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його і позивача відсутності. Від Любомльської міської ради в канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника міської ради. \~ \~ \~ \~ Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Позивач [PERSON] спадкодавцю [PERSON] доводиться дочкою, що підтверджується копією свідоцтв про її народження серії [NUMBER] та про шлюб серії [NUMBER] . Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15.11.2023 року № 74746900 стверджено, що [PERSON] за життя заповіту не складав. \~ \~ \~ \~На дату відкриття спадщини позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що доводиться наданою відділом ЦНАП виконавчого комітету Любомльської міської ради інформацією від 14.11.2023 № 1304. \~ \~ \~ \~15 листопада 2023 року позивач [PERSON] подала приватному нотаріусу Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Семенюк Н.М. заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] батька [PERSON] , що підтверджується витребуваною у приватного нотаріуса копією спадкової справи № 131/2023. 20 грудня 2023 року позивач подала приватному нотаріусу Семенович Н.М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] . Із копії свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Любомльської міської ради згідно з розпорядженням від 19 грудня 2006 року № 54, вбачається, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 70,7 м2, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Належність указаної квартири на праві приватної спільної сумісної власності зазначеним особам також підтверджується інформацією комунального підприємства «Волиньпроект» Волинської обласної ради від 02.01.2024 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССЕ № 961762. За даними технічного паспорта від 02 січня 2024 року загальна та житлова площа зазначеної квартири зменшені за рахунок поточного ремонту, а саме, загальна площа квартири зменшена на 2,5 м2 і становить 68,2 м2, житлова площа на 2,1 м2 і становить 41,7 м2. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири нотаріус позивачу відмовила 20.12.2023 року за № 206/02-14 через відсутність підтверджуючих документів щодо права власності і реєстрації на нерухоме майно частки квартири (неможливість виділення частки) за спадкодавцем. Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, ви-значені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не-охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У справі встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , спадщину прийняла на підставі ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України. Інших спадкоємців, які б у встановленому законом порядку і строки прийняли спадщину, з матеріалів справи, у тому числі спадкової справи після смерті [PERSON] , не встановлено. До складу спадщини увійшла частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло належала на праві спільної сумісної власності чотирьом особам, у тому числі спадкодавцю [PERSON] . Частиною другою статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 зазначив, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Отже, ураховуючи фактичні обставини справи та вищенаведену правову позицію Верховного Суду, заявлена у позові вимога про визначення частки померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру, задоволенню не підлягає. Належним способом захисту спадкових прав позивача після смерті батька у даному випадку буде визнання за позивачем права власності на частку в квартирі в порядку спадкування. Оскільки квартира по [ADDRESS] , частка якої ввійшло до складу спадщини, належала спадкодавцю та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦК України вважається, що їх частки у цьому майні є рівними. Відтак, за позивачем слід визнати право власності на 1/4 частки квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Таким чином, з наведених підстав та мотивів судом встановлено підстави для задоволення позову частково.

Outcome: partial