Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її бабусею; визначити позивачці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] .Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся, яка до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за вищезазначеною адресою, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло. Являючись єдиною спадкоємицею, позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шустової Н.С. Проте, у прийнятті заяви їй було відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. При цьому, позивачці було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Крім того, їй було рекомендовано звернутись до суду також і з питанням встановлення родинних стосунків з померлою бабусею, оскільки батько позивачки та син померлої помер, а свідоцтво про народження батька не збереглося, що унеможливлює встановлення факту родинних стосунків з померлою бабусею. Позивачка вважає, що вказаний строк для подання заяви про прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, оскільки після початку повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України в березні 2022 року вона виїхала з країни до Німеччини, де і проживає зараз. [INFO] в м. Дахау Федеративної Республіки Німеччина в неї народилася дитина - син [PERSON] . В Україну позивачка змогла приїхати тільки восени 2023 року, після виповнення дитині одного року. Після приїзду до країни вона одразу звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після чого отримала відмову з роз`ясненнями про необхідність звернення до суду, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій на задоволенні вимог наполягають. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07.12.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.10.2020 року № [NUMBER] померлій на праві приватної власності належала квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 19.02.1988 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, вона народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 17.04.2010 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17.04.2010 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №05. 10.09.2021 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10.09.2021 року Каховським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №180. Таким чином, позивачка по справі [PERSON] є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . Як стверджує позивачка, померла [PERSON] була матір`ю її померлого [INFO] батька [PERSON] та, відповідно, її бабусею. Восени 2023 року позивачка, маючи намір оформити спадщину, що залишилася після смерті її бабусі [PERSON] , як спадкоємець за законом, звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шустової Н.С., однак у прийнятті заяви їй було відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду. Крім того, позивачці роз`яснено, що у випадку, якщо судом буде визначено додатковий строк для прийняття спадщини, то для оформлення її спадкових прав їй необхідно додатково подати документи, що є доказом родинних відносин з померлою. Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про народження батька позивачки [PERSON] втрачено, що унеможливлює встановлення факту родинних відносин з померлою бабусею. Водночас, родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються актом від 16.12.2023 року, складеним депутатом Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно є онукою [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , оскільки батько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був сином [PERSON] . Вказаний акт також підписано сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Будь-які факти, які б спростовували твердження позивачки щодо родинних відносин між нею та померлою [PERSON] , у матеріалах справи відсутні. Відповідно до інформаційного листа приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шустової Н.С. від 05.03.2024 року №41/01-16, спадкова справа до майна [PERSON] , померлої [INFO] , нею не заводилась. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачкою докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки підтверджують факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме те, що остання дійсно є бабусею позивачки. Встановлення даного факту родинних відносин потрібно позивачці для реалізації свого права на спадщину. Встановити вказаний факт у інший спосіб неможливо, тому вимога останньої про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Щодо визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд зазначає наступне. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Водночас, позивачка наведених вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року роз`яснив судам, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , сплинув 06.06.2023 року. Строк для прийняття спадщини позивачкою пропущено у зв`язку із виїздом за кордон у березні 2022 року, після початку повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України, а також народженням дитини у вересні 2022 року. Наявність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину померлої [PERSON] , судом не встановлено. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Оцінюючи доводи позивачки та надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що причини пропуску нею встановленого законом строку для прийняття спадщини є поважними. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості. На підставі встановлених обставин суд дійшов висновку про те, що позивачка пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved