Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

11 квітня 2024 року Арцизьким\~районним судом\~Одеської області\~розглянуто цивільну\~справу за\~позовною заявою\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~за участю\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~позивача Арцизької\~міської ради,\~третьої особи,\~яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державного реєстратора Арцизької міської ради Сідлецької Ольги Миколаївни про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, скасування державної реєстрації іншого речового права, та ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 18 квітня 2024 року до суду від представника відповідачки адвоката Кочурова А.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. Представник відповідачки в судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за його відсутності та за відсутності [PERSON] , заяву підтримав, просив її задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за його відсутності, просив відмовити у її задоволенні. Також, до суду від [PERSON] надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких він просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судові засідання у справі мали незначну тривалість та низьку інтенсивність, правова позиція та позовні вимоги є чітко визначеними, типовими та не змінювались протягом часу розгляду справи, рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі інтенсивності труда у часі для обґрунтування правової позиції та вчинення процесуальних дій стороною відповідачки. Також, відповідачкою не подано разом з подання відзиву на позов попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державний реєстратор Арцизької міської ради Сідлецька О.М. в судове засідання не з`явилася, але від неї до суду надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за її відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Арцизької міської ради про дату, час і місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явилися, однак його неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 210/5579/20. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, приходить до наступного висновку. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів) рахунків тощо. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторони зробили про це відповідну заяву. Відповідно до частини 1, частини 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 133, частини 1, частини 2 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~пункту 2\~частини 2\~статті 141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1, частин 3, 5 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також, відповідно до статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19). Згідно з вимогами частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)). Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У справі «East/West Alliance Limited проти України» Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. На підтвердження понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу, представник відповідачки надав суду: договір про надання правової допомоги від 31 жовтня 2023 року, укладеного між адвокатом Кочуровим А.О. та [PERSON] , відповідачкою у справі, (а.с. 3-5); ордер на надання правничої (правової) допомоги від 31 жовтня 2023 року (а.с. 10); розрахунок гонорару та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 11 квітня 2024 року у розмірі 12000,00 грн., відповідно до якого відповідачці адвокатом Кочуровим А.О. була надана наступна правнича допомога:ознайомлення з матеріалами справи 1000,00 грн., складання і подання відзиву 4000,00 грн., складення і подання клопотання про залучення третьої особи 1000,00 грн., складення і подання клопотання про зупинення провадження у справі (двічі) 2000,00 грн., участь у судових засіданнях: 4 засідання (08 січня 2024 року, 30 січня 2024 року, 26 лютого 2024 року, 11 квітня 2024 року х 1000,00 грн. = 4000,00 грн.) (а.с. 7); квитанції до прибуткового касового ордера № 10/11 від 10 листопада 2023 року, № 08/12 від 08 грудня 2023 року, № 08/01 від 08 січня 2024 року, № 30/01 від 30 січня 2024 року, № 26/02 від 26 лютого 2024 року, № 25/02 від 25 лютого 2024 року, № 11/04 від 11 квітня 2024 року, № 09/04 від 09 квітня 2024 року (а.с. 6, 8, 9). Разом з тим, відомостей про те, яка вартість години роботи адвоката матеріали справи не містять. Проаналізувавши долучений до матеріалів справи детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 11 квітня 2024 року, який містить опис наданих [PERSON] адвокатом Кочуровим А.О. послуг, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаних адвокатом Кочуровим А.О. наданих послуг не відповідає критерію розумності їхнього розміру у розумінні приписів частини 4 статті 137 ЦПК України. Крім того, суд дійшов висновку, щодо відсутності підстав для включення до розміру витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок позивача вартість послуги\~складання заяви і подання заяви про зупинення провадження (двічі) 2000,00 грн., оскільки ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 26 лютого 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідачки адвоката Кочурова А.О. було відмовлено та визнано процесуально недоцільним, а отже і для збільшення розміру судових витрат, які понесла сторона відповідача є необґрунтованим. З приводу неподання представником відповідачки разом із поданням відзиву попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідачка понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, в тому числі витрат на надання правової допомоги, слід зазначити наступне. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі\~№ 922/676/21, вказав, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Так, позивач, зазначаючи про неподання відповідачкою попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, в тому числі витрат на надання правової допомоги, разом з першою заявою по суті справи, клопотання про відмову в стягненні витрат на правову допомогу з цієї підстави не заявляє. Зважаючи на те, що представником відповідачки до закінчення судових дебатів у справі зроблено відповідну заяву про надання протягом пяти днів після ухвалення рішення суду доказів витрат на правничу допомогу, та в межах передбаченого законом строку подано відповідні докази разом з доказами їх надсилання іншій стороні, при цьому сторона позивача мала достатньо часу для належної підготовки до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими, відповідно, дотримання принципу змагальності сторін було забезпечено. Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу відповідачки завищеним та не співмірним складності справи та обсягу наданих послуг, враховуючи не значну складність справи, сталість судової практики з розгляду аналогічних спорів, час, витрачений адвокатом відповідачки при розгляді справи, з врахуванням наданого суду детального опису робіт, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи та відсутність відомостей про фінансовий стан обох сторін, а саме в сумі 8000,00 грн. на користь відповідачки.

Outcome: partial