Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Зазначає, що 28 липня 2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб, під час якого [INFO] народився син [PERSON] . У зв"язку з протилежними поглядами на сімейне життя, різним відношенням до сім"ї та подружніх обов"язків, сімейне життя з відповідачем не склалося. На даний час сім"я остаточно припинила своє існування, спільне господарство не ведеться. Примирення між ними неможливе, оскільки не відповідає її інтересам та інтересам дитини. Шлюбні відносини існують лише формально. Крім того, відповідач лише частково бере участь в утриманні їх спільної дитини, обов"язок щодо матеріального забезпечення дитини виконується ним не в повній мірі. Дитина проживає\~з нею\~та знаходиться\~на її\~утриманні.\~Батько дитини\~періодично цікавиться\~життям та\~вихованням дитини,\~перераховує кошти\~для задоволення\~окремих її\~потреб,\~лише на\~її прохання.\~Відповідач є\~працездатним,\~ інших осіб на утриманні не має. Враховуючи викладене,\~просить суд\~розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28.07.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноармійського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №22; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді від 16.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, остання надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав суду письмові клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав повністю та просить його задовільнити. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як передбачено ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за\~захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних\~прав,\~свобод чи\~інтересів.\~\~ Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28 липня 2015 року, виданого відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Червоноармійського районного\~управління юстиції\~у Житомирській\~області, учасники справи уклали шлюб 28 липня 2015 року, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за №22 (а.с.7). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 жовтня 2016 року, вбачається, що учасники справи являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до довідки № 512 від 01.04.2024, виданої виконкомом Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , проживає по [ADDRESS] , без реєстрації, з сином [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося, у зв"язку з різними поглядами на сімейне життя, різним відношенням до сім"ї та подружніх обов"язків. На даний час разом не проживають, спільного бюджету та господарства не ведуть. Шлюбні відносини існують лише формально. Зберегти сім`ю та примиритися сторони не бажають. Отже, суд вважає, що подальше перебування подружжя у шлюбі, суперечить їх інтересам, а тому приходить до висновку про необхідність розірвання вказаного шлюбу. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як вбачається з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.\~\~\~ Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З досліджених у суді доказів вбачається, що за станом здоров`я відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має, матеріальну допомогу на утримання дитини надає періодично. Сторони добровільної угоди про сплату аліментів не досягли. На підставі викладеного та враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, а також інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд вважає обґрунтованими\~ позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.04.2024 і до досягнення дитиною повноліття, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з нього слід стягнути на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову про розірвання шлюбу в розмірі 605,60 грн, а інші 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн. слід повернути позивачці з державного бюджету. При зверненні до суду позивачку звільнено від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів на дитину, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved