Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою, у якій просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до повноліття дітей, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, і на час звернення до суду із цим позовом вона звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Від спільного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований за кордоном в Словаччині, працює в галузі будівництва, має реально високий дохід в розмірі від 750 до 2500 Євро, що становить 30750-100000 гривень на місяць. У зв`язку з тим, що їй самій важко утримувати дітей, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. У судове засідання позивачка не прибула, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, а також зазначила, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання також не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій також зазначив, що позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03.05.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи. 22.05.2024 до Рожнятівського районного\~суду Івано-Франківської\~області від\~позивачки поступила\~заява про\~розгляд справи\~у її\~відсутності (а.с.25),\~у якій\~вона також\~зазначила,\~щопозов підтримує. 22.05.2024 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від відповідача поступила заява про розгляд справи у його відсутності, у якій він також зазначив, що позов визнає повністю, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному позивачкою розмірі, тобто по 5000 гривень на кожну дитину щомісяця (а.с.26). Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у судовому засіданні на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Відповідно до копії паспорта громадянина України [NUMBER] (а.с.5) позивачка у цій справі [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії паспорта громадянина України [NUMBER] (а.с.7) відповідач у цій справі [PERSON] , [INFO] . Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.05.2010 (а.с.4) підтверджено, що 13.05.2010 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №3. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.09.2010, серії [NUMBER] від 27.10.2011 (а.с.9, 11) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підтвердження офіційного працевлаштування відповідача за кордоном, позивачка долучила до матеріалів справи копію трудової угоди викладену іноземною мовою (а.с. 17-24). Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від обов`язку матеріально утримувати своїх дітей, тому між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні дітей. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: беручи до уваги позицію позивачки та визнання позову відповідачем, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У частині 1 статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2024 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дитини. Судом не береться до уваги надану позивачкою копію трудової угоди на підтвердження офіційного працевлаштування відповідача за кордоном та отримання ним щомісячної заробітної плати, оскільки суду не надано перекладу цього доказу державною мовою. Разом з тим, суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що їхні спільні із відповідачем діти проживають разом з нею. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні дітей не бере, тому вона просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 гривень на кожну дитину, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей. Відповідач не надав суду докази добровільного надання допомоги на утримання дітей, не довів та не обґрунтував свою неспроможність сплачувати аліменти, а також не спростував доводи, зазначені у позовній заяві, хоча визнав позовні вимоги в повному обсязі, тому аліменти на утримання неповнолітніх дітей підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 гривень на кожну дитину щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, у тому числі відсутність у відповідача інших документально підтверджених утриманців, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1200 грн., на підтвердження чого надає суду квитанцію №1-02/05-24 від 02.05.2024 (а.с.10) на вказану суму за складання позовної заяви адвокатом Ошустом С.Є. (а.с.10). Також, беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved