Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,8952 га, яка складається з земельних ділянок: площею 0,1902 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0132, площею 0,1494 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0530, площею 0,3382 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0339, та площею 0,2174 га - кадастровий номер 4621883600:06:000:0236, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Колтівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Заповіт батько позивача за життя не склав. Після смерті батька, він, протягом шести місяців вступив в управління та володіння спадковим майном, проживав та був зареєстрований з ним за однією адресою. [INFO] померла його мати - [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не склала. До складу спадщини після її смерті входить земельна ділянка площею 1,1519 га, яка складається із земельних ділянок: площею 0,1880 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0133, площею 0,4085 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0529, площею 0,3380 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0338 та площею 0,2174 га - кадастровий номер 4621883600:06:000:0235, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Колтівської сільської ради Золочівського району Львівської області. На день смерті його матері він постійно проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою. Позивач спадкує майно після смерті батьків, як спадкоємець за законом першої черги. Інших спадкоємців першої черги за законом, які б прийняли спадщину після смерті батьків , немає. Вказує, що спадщину прийняв після смерті батьків. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом йому було відмовлено, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, які би підтверджували право власності спадкодавців на спірні земельні ділянки. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернувся до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . З копії свідоцтва про народження, судом встановлено, що [PERSON] доводився батьком позивача. Як встановлено з копії державного акту на земельну ділянку серії ЛВ №064900, [PERSON] належала земельна ділянка 0,8952 га, яка складається з земельних ділянок: площею 0,1902 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0132, площею 0, 1494 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0530, площею 0,3382 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0339, та площею 0,2174 га - кадастровий номер 4621883600:06:000:0236, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Колтівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Згідно довідки №600 від 06.10.2021 року, виданої Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, останнім місцем проживання [PERSON] , який помер [INFO] , було [ADDRESS] . Заповіт від його імені в сільській раді не посвідчувався. На день його смерті разом з ним постійно проживали та були зареєстровані за вказаною вище адресою його дружина - [PERSON] , син - [PERSON] та онуки. Як встановлено із витягу із спадкового реєстру, інформація в спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня, що свідчить про те, що ніхто із можливих спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадищни після його смерті, а також про відсутність заповіту, складеного в нотаріальній конторі. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася 14.01.2003, на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відтак, враховуючи вищенаведене, із досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину після смерті батька прийняв. Окрім того, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка доводилася матір`ю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про смерть. У відповідності до копії державного акту серії ЛВ №064899, судом встановлено, що [PERSON] за життя належала земельна ділянка площею 1,1519 га, яка складається із земельних ділянок: площею 0,1880 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0133, площею 0,4085 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0529, площею 0,3380 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0338 та площею 0,2174 га - кадастровий номер 4621883600:06:000:0235, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Колтівської сільської ради Золочівського району Львівської області. На день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з нею за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані син- [PERSON] та внуки. Окрім того, з витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00038332759 від 01.02.2023 року, судом встановлено, що [PERSON] з 27.04.1974 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Як встановлено із витягу із спадкового реєстру, інформація в спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня, що свідчить про те, що ніхто із можливих спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадщини після його смерті, а також про відсутність заповіту, складеного в нотаріальній конторі. У зв`язку з тим, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася після 01.01.2004 року, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписамист. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Відповідно дост.1217,1218ЦКУкраїни,спадкуванняздійснюєтьсяза заповітом або зазаконом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цьогоКодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 3ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна після смерті батьків, як спадкоємець за законом першої черги, спадщину прийняв, наявність інформації про відсутність заповітів складених спадкодавцями, відсутність інформації про інших можливих спадкоємців, які б прийняли спадщину, відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, що є перешкодою для реалізації ним свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved