Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Представник позивача адвокат Ходіна Н.В., повноваження якої підтверджено довіреністю від 08.12.2023 року, через підсистему «Електронний суд» звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом за змістом якого просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 17.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 220. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони не зважаючи на довготривале сумісне життя та спільних неповнолітніх дітей, сторони не змогли налагодити відносини. Подружнє життя сторін протягом останнього часу поступово погіршувалось, що й фактично призвело до припинення шлюбних відносин, як наслідок, на даний час їх шлюб існує лише формально. Жодних перспектив на відновлення сімейних стосунків не має. Подальше спільне життя в якості подружжя буде суперечити інтересам сторін. Крім того вказано, що майновий спір, а також спір щодо місця проживання їх спільних неповнолітніх дітей між сторонами відсутній, а після розірвання шлюбу позивач хоче залишити своє шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 29.12.2023 року відкрито провадження в даній справі, а сторони повідомлено, що її розгляд здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.\~178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Ухвалою суду від 24.01.2024 року задоволено клопотання відповідача про надання строку для примирення та призначено подружжю [PERSON] та [PERSON] строк для примирення три місяці, після сплину якого, ухвалою суду від 07.05.2024 року провадження в даній справі поновлено. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з`явились. Представником позивача адвокатом Ходіною Н.В., повноваження якої підтверджено довіреністю від 08.12.2023 року, через підсистему «Електронний суд», надіслано заяву за змістом якої просить провести розгляд справи без участі позивача та його представника, а також вказує про підтримання позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотань від його імені до суду про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з 17.11.2007 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 220, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17.11.2007\~року серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями\~свідоцтв про\~народження серії\~ [NUMBER] , виданого 27.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, серії [NUMBER] , виданого 11.03.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, відповідно. Сторони припинили спільне проживання як подружжя, хоч відповідач і намагався зберегти сім`ю, позивач категорично налаштована на припинення шлюбних відносин, а вжиті судом заходи до примирення сторін не забезпечили їх примирення. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Положеннями ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. За змістом ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Приписами ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Положеннями ч. 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, то бажання припинити шлюбні відносини хоча б одного з подружжя, є достатньою підставою для розірвання шлюбу, оскільки примушування як жінки, так і чоловіка до шлюбу не допускається. При цьому, вжиті судом заходи до примирення сторін не забезпечили збереження їх шлюбу, що свідчить про стійкість та категоричність бажання позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем, та неможливість відповідача вжити дієвих заходів до їх примирення. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що подальше\~спільне життя\~ [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст.\~141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору в розмірі 1\~073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп., що підтверджується роздруківкою квитанції АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 08.12.2023 року № M77X-0859-3MCH-573A, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved