Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд розірвати шлюбу, укладений 16.04.2016 року між позивачем та відповідачем, актовий запис №84. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.04.2016 року позивач та відповідач уклали шлюб. В шлюбі у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивач, спору щодо місця проживання дітей сторони не мають. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, отже позивач вважає, що сім`я розпалась та збереженню не підлягає, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року відкрито спрощене провадження у вищевказаній цивільній справі, призначено судове засідання. Сторони в судове засідання 27.05.2024 року не з`явились. Представник позивача [PERSON] адвокат Сергієнко Ю.М. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мозгова О.А. подала заяву, в якій зазначила, що відповідач визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу, просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність відповідача, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 16.04.2016 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №84 і підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.04.2016 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 4). В шлюбі у позивача та відповідача народилися діти [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №401 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.08.2017 року, та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №400 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.08.2017 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, неповнолітніх дітей та відповідача, яка позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved