Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Представник позивача \~Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Гайова Анастасія Сергіївна звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 30.05.2021 р. в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» [PERSON] подав заявку на отримання кредиту № 4503318. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 4503318 від 30.05.2021 року з ТОВ «Мілоан". На підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 5 000 грн. Кредитний договір укладено строком на 15 днів. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 13.09.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 4503318 від 30.05.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс» в результаті чого останнє набуло права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 22 450 грн, з яких 5\~000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 16\~500 грн - заборгованість за відсотками; 950 грн. заборгованість за комісійними винагородами. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4503318 від 30.05.2021 року в розмірі 22 450 грн. та судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривень та 6\~000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 02 квітня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 15 травня 2024 року відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити без участі представника позивача. Не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи ТзОВ «Мілоан» в судове засідання не з`явився, хоча, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Луцького міськрайонного суду Волинської області, що відповідає вимогам ч.10 ст.187 ЦПК України. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно доп.1 ч. 3ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Матеріалами справи встановлено, що 30.05.2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» [PERSON] подав заявку на отримання кредиту № 4503318. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті. Законодавством України передбачено оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 4503318 від 30.05.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 4503318 від 30.05.2021, з ТОВ «Мілоан». Кредитний Договір № 4503318 від 30.05.2021 року було укладено строком на 15 днів; проценти за користування кредитом: 2,00%,комісія за надання кредиту 19 % одноразово;погоджена сума кредиту 5\~000 грн. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. 13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 07Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до договору відступлення № 07Т ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 22 450 грн, з яких 5\~000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 16\~500 грн - заборгованість за відсотками; 950 грн. заборгованість за комісійними винагородами (а.с.14). Відповідно до розрахунку заборгованості, у відповідача за період з 13.09.2021 року по 20.02.2024 року наявний борг на суму 22 450 грн, з яких 5\~000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 16\~500 грн - заборгованість за відсотками; 950 грн. заборгованість за комісійними винагородами. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У відповідності до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як визначається ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, - ч. 2 ст. 1050 ЦК України, Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, встановив, що відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взяті на себе зобов`язання перед фактором ТОВ «Діджи Фінанс», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між відповідачем і первісним кредитором, а тому приходить до висновку, що заборгованість за кредитом на загальну суму 22 450 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позов підлягає задоволенню. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції\~про сплату\~№ 0669-9853-4541-7660\~від 29.03.2024,\~позивачем було\~сплачено судовий\~збір у\~сумі 2\~422\~грн.\~40\~коп,а тому вказана сума судового збору, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У відповідності до ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представником позивача поданий до суду договір про надання правничої допомоги № 42649746 від 11.12.2023 року, акт про підтвердження факту надання правничої(правової) допомоги адвокатом від 20.02.2024р.до вказаного договору на суму 6000,00 грн. Представником позивача подано суду опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом з детальним описом витрат часу, необхідних для надання правничої допомоги, тому суд вважає, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Outcome: approved