Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 45000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2021 з вини відповідача, який керував транспортним засобом «Ford Sierra», д.н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] . Оскільки на момент ДТП діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №204939104, забезпеченим транспортом згідно з яким є транспортний засіб «Ford Sierra», д.н.з. [NUMBER] , власник пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивачем було здійснено таку на суму 45000 грн. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 21.03.2022 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КпАП України, згідно з якою відповідач залишив місце ДТП. З урахуванням наведеного, оскільки до позивача на підставі пп.в п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перейшло право зворотної вимоги до відповідача, тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 02.01.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30.01.2024, яке неодноразово відкладалося, востаннє на 16.05.2024. 13.03.2024 надійшов відзив на позовну заяву (а.с.66-69), а в судовому засіданні 17.04.2024 прийнято доповнення до відзиву (а.с.90-92), у яких відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки не погоджується із викладеними у постанові Личаківського районного суду м. Львова від 21.03.2022 у справі №463/590/22 обставинами, так як Правил дорожнього руху він не порушував, умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди не мав, а позивачем доказів заподіяння відповідачем механічних пошкоджень транспортному засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , не представлено. Більше того, постановою Львівського апеляційного суду від 29.03.2024 змінено постанову Личаківського районного суду м. Львова від 21.03.2022 у справі №463/590/22 та виключено із її мотивувальної частини посилання на встановлення вини [PERSON] на вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КпАП України. Оскільки відповідач не заподіював транспортному засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , механічних пошкоджень та не залишав самовільно місця дорожньо-транспортної пригоди, докази протилежного в матеріалах справи відсутні, тому вважає, що позов не підлягає до задоволення. 03.04.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 07.02.2018 у справі №910/18319/16, закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є нереабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні ДТП. В судове засідання представник позивача не з`явилася, разом з тим подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у відзиві та доповненні до відзиву. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 21.03.2022 у справі №463/590/22 (а.с.19), зміненою постановою Львівського апеляційного суду від 29.03.2024 (а.с.93-95), провадження у справі про вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КпАП України, закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. При цьому, судом встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №105947 від 14 січня 2022 року вбачається, що [PERSON] 17.07.2021 о 09:50 на автодорозі М-06 Київ-Чоп 711 км., керуючи транспортним засобом «Ford Sierra», н.з. [NUMBER] , порушив вимоги п.2.3.Б, 10.1, 14.2 Правил дорожнього руху, не був уважним до дорожньої обстановки перед перестроюванням та зміною напрямку руху, не переконався у безпечності здійснюючи обгін, не переконався, що жоден із водіїв, які рухаються за ним і яким він може створити перешкоди, не розпочали обгону в результаті створив аварійну ситуацію для транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , який як наслідок застосував екстрене гальмування та змінив напрямок руху в результаті відбувся занос із подальшим виїздом в кювет, в результаті чого транспортний засіб «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, залишив, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України). Згідно з ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди, 17.07.2021, діяв поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності 204939104, забезпеченим транспортом згідно з яким є транспортний засіб «Ford Sierra», д.н.з. [NUMBER] . Згідно з висновком експерта №63/21 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 28.07.2021 (а.с.21-36) вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 17.07.2021 становить 63063 грн. 40 коп. Разом з тим, позивач та потерпілий [PERSON] 29.06.2022 уклали угоду про розмір страхового відшкодування, згідно з якою досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стявся 17.07.2021 складає 45000 грн. та така позивачем була виплачена потерпілій 07.07.2022, що підтверджується копією платіжної інструкції №29452 від 06.07.2022 (а.с.38). Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з пп.в п.38.1.1 ч.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як зазначалося вище водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON] , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, що підтверджується постановою Личаківського районного суду м.Львова від 21.03.2022 у справі №463/590/22 (а.с.19), зміненою постановою Львівського апеляційного суду від 29.03.2024 (а.с.93-95), повідомленням про дорожньо-транспортну-пригоду (а.с.8). При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що постановою Львівського апеляційного суду від 29.03.2024 змінено постанову Личаківського районного суду м. Львова від 21.03.2022 у справі №463/590/22 та виключено із її мотивувальної частини посилання на встановлення вини [PERSON] на вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КпАП України, оскільки як вбачається зі змісту вказаної постанови [PERSON] в апеляційній скарзі просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, однак апеляційну скаргу задоволено частково та залишено без змін постанову місцевого суду, зокрема в частині закриття провадження у справі саме у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КпАП України, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 686/4557/18. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, оскільки [PERSON] не представив суду доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин з приводу пошкодження ним транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] та самовільного залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується представленими позивачем доказами, вказаними вище, у зв`язку з чим позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право подати регресний позов, та до нього, як страхової організації, що сплатила страхове відшкодування, перейшло право вимоги, яку потерпіла, яка одержала страхове відшкодування, мала до [PERSON] як особи, відповідальної за завдані збитки, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 2684 грн. судового збору (а.с.6) та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с.42-53).

Outcome: approved