Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

На адресу суду від представника позивача надійшла письмова заява про встановлення розміру судових витрат та про розподіл судових витрат після ухвалення рішення у справі на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09.05.2024 року позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів - задоволено в повному обсязі. У травні 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Череда Т.М. звернувся до суду з заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення на користь позивача з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 8 500,00 грн. У судове засідання учасники справи не викликались. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та поданої заяви, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом`янськогорайонного суду м. Києва від 09 травня 2024 року у цивільній справі № 760/8248/24 позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів - задоволено. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відтак, вищевказані положення процесуального законодавства не передбачають обов`язку суду відмовити стороні у відшкодуванні відповідних судових витрат у разі незазначення розміру орієнтовних витрат на правову допомогу у позовній заяві. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (абз. 2 ч. 8 ст.141 ЦПК України). Як встановлено, позивачем/заявником було дотримано вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України та подано як відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів, так і докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу протягом встановленого строку. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. До заяви про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат представник позивача згідно вимог ст. 141 ЦПК України долучив наступні докази: копію акту наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.04.2024, детальним описом наданих послуг професійної правничої допомоги, копією платіжної інструкції № @PL089093 від 08.04.2024 року, копією платіжної інструкції № @PL173358 від 08.05.2024 року. Із долучених письмових доказів вбачається, що між адвокатом Чередою Т.М. та клієнтом [PERSON] 08.04.2024 було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № б/н. З копії акту наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.04.2024 грн., вбачається, що правова допомога складається з: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, підготовлення та подання позовної заяви, участь адвоката у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно правової позиція, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відтак, беручи до уваги положення ст. ст. 137, 141 ЦПК України та висновки Верховного Суду щодо застосування норм у подібних правовідносинах, аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Справа про стягнення аліментів не належить до складних справ за критеріями предмету та підстав позову, кількості учасників та предмету доказування, така була призначена до розгляду у спрощеному провадженні. На думку суду, відповідач не повинен нести тягар вказаних витрат у наведеному розмірі та відшкодовувати їх, покладення таких на відповідача є необґрунтованим та надмірним за даних умов. Враховуючи складність справи, досвід адвоката (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ЧК № 000959 від 16.07.2018), принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення даної заяви про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 4000,00 грн. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Беручи до уваги вимоги ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, враховуючи задоволення позову у повному обсязі, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 4000,00 грн.

Outcome: partial