Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. В заяві вказує, що з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2000 року, який було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2015 року. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу, виданого 20.02.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, відповідач сплачував аліменти на його утримання, після досягнення сином повноліття [INFO] , стягнення аліментів було припинено. З вересня 2022 року [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання, факультету ННІМБ Одеського національного морського університету, отримує стипендію у розмірі 1180 грн., строком навчання до 30.06.2026 року. Відповідач в добровільному порядку допомогу не надає, хоча має таку можливість, є працездатною особою, інших стягнень за виконавчими провадженнями не має. Враховуючи, що відповідач за станом здоров`я та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, просила суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини із всіх видів доходів батька, на період його навчання, але не менше ніж 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації та підвищення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову, і до досягнення ним 23-х років. Ухвалою судді від 01.04.2024 року справу прийнято до розгляд, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою суду від 19.04.2024 року виправлено писку в ухвалі про відкриття провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Перевірив матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). На його утримання за судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2019 року стягувалися аліменти з батька [PERSON] , який є відповідачем у справі (а.с. 13). [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання, курсу ННІМБ Одеського національного морського університету, строком навчання до 30.06.2026 року (а.с. 14). Статтею 199 СК України внормовано обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей за сукупності кількох передумов (якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу). Згідно з ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В силу роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України обов`язок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов`язує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною за віком особою, тому суд не знаходить підстав для звільнення батька від участі в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання. Бере до уваги суд і відсутність будь-яких доказів про наявність обставин, які в силу ст. ст. 182, 198, 200 СК України могли б зумовити зменшення розміру аліментів порівняно з тим, стягнення якого просить позивач. Хоча ст. 182 СК України, положеннями якої в силу ст. 200 СК повинен керуватися суд, визначаючи розмір аліментів для повнолітніх доньки, сина, і встановлює мінімальну межу аліментів у вигляді 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не знаходить підстав для обмеження розміру аліментів посиланням на цей розмір, оскільки в силу наведеної статті 182 СК її положення ґрунтуються на прожитковому мінімумі для дитини, тоді як діти сторін, досягнувши віку повної цивільної дієздатності, в силу закону втратили цей статус. З огляду на викладені обставини суд у відповідності до ст. ст. 182, 200 СК України вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця, що на думку суду, є домірними як майновому стану платника аліментів, так і потребі повнолітнього сина в утримані, який продовжує навчання. Судовий збір, від попередньої оплати якого звільнено позивача, в силу цивільного процесуального закону належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial