Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У грудні 2023 року до суду надійшла указана позовна заява, в якій позивач просить витребувати у відповідача на свою користь оригінал свідоцтва про право власності за № [NUMBER] , виданого 07.12.2009 відносно квартири [ADDRESS] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що квартира [ADDRESS] належить їй, відповідачу, який є її колишнім чоловіком, та їхній спільній дочці [PERSON] в розмірі по 1/3 частці кожному з них згідно свідоцтва про право власності від 07.12.2009. Ця квартира була отримана позивачем в результаті перебування на квартирному обліку в міськвиконкомі в загальній черзі в списку позачергового одержання житла за № 1060 з 14.02.2002, рішення № 73 сім`єю в складі трьох осіб, а саме позивача, відповідача та їхньої дочки. Наразі вона та її дочка бажають відчужити свої частки квартири, оскільки дочка проживає в місті Києві, а позивач не може проживати в цій квартирі через систематичне застосування відносно неї домашнього насилля. Для подальшого здійснення правочину купівлі-продажу квартири позивачу необхідно мати в наявності свідоцтво про право власності на житло, яке ні позивач, ні її дочка не мають, та яке знаходиться у відповідача, у зв`язку з чим позивач не має можливості реалізувати своє право власності. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 21.12.2023 відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача до суду відзив на позовну заяву не надходив. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності та вказала про підтримання позовних вимог й відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ \~ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки № 39555106 від 31.12.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової позивачу, відповідачу та [PERSON] по 1/3 частці кожному на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 07.12.2009, виданого відділом приватизації державного житлового фонду. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 04.03.2021 в справі № 295/1083/21 шлюб, зареєстрований 05.06.1993 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 19.07.2023 в справі № 295/6146/22 встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками квартири. На звернення позивача до Управління житлового господарства Житомирської міської ради з питання видачі їй дублікату свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] листом від 05.10.2023 їй повідомлено про відсутність підстав для видачі дублікату зазначеного правовстановлюючого документу оскільки оригінал свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 07.12.2009 не втрачений, а знаходиться у [PERSON] . При цьому зазначено, що відповідно до Тимчасового порядку видачі дублікату свідоцтва про право власності на житло відділом приватизації державного житлового фонду м. Житомира, затвердженого рішенням міськвиконкому від 08.10.2009 № 692, дублікат свідоцтва про право власності на житло надається власнику (співвласникам, правонаступникам) квартири у разі втрати, знищення або пошкодження оригіналу документа. Довідкою Житомирського\~РУП ГУНП\~в Житомирській\~області про\~результати розгляду\~матеріалів,\~зареєстрованих ЄО\~№ 9293\~від 01.04.2022,\~та довідкою\~Житомирського РУП\~ГУНП в\~Житомирській області\~про результати\~перевірки за\~заявами [PERSON] \~щодо вчинення\~неправомірних дій\~ [PERSON] \~від 03.01.2022\~підтверджується неодноразове\~звернення позивача\~до правоохоронного\~органу з\~приводу вчинення\~її колишнім\~чоловіком [PERSON] \~домашнього фізичного\~та психологічного\~насильства стосовно\~неї.\~ \~ Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)). Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства» та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. постанови ВП ВС 05.06.2018, справа № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18); 30.01.2019, справа № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18); 11.09.2019, справа № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19); 19.02.2020, справа № 210/4458/15-ц (провадження № 14-354цс19); 04.04.2020, справа № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19); 16.06.20, справа № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19); 15.09.2020, справа № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19) та ін. Як визначено статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За правилами статті 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~ Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що оригінал свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого відділом приватизації\~державного житлового\~фонду м.\~Житомира 07.12.2009 на квартиру [ADDRESS] знаходиться у відповідача згідно змісту листа Управління житлового господарства Житомирської міської ради від 05.10.2023, чим порушуються права позивача як співвласника нерухомого майна. Наведені обставини щодо утримання відповідачем оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру за допомогою певних засобів доказування не спростовані, а тому оскільки позивач не має можливості отримати дублікат правовстановлюючого документа на квартиру,

Outcome: approved