Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.04.2024 позовну заяву ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер будівництво» про стягнення суми страхового відшкодування в порядку суброгації задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Віннер будівництво» на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в порядку суброгації суму страхового відшкодування у розмірі 218 909,34 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 283,64 грн. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування - відмовлено. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Василевський О.Л., звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 75 000,00 грн. В обґрунтування заяви зазначив, що з метою забезпечення представництва інтересів відповідача в суді у вказаній справі та надання інших видів правової допомоги між ним та [PERSON] було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 7 від 22.06.2023, відповідно до якого вартість наданих відповідачу послуг складає 75 000,00 грн., що підтверджується відповідними документами. Таким чином, судові витрати, що поніс відповідач у зв`язку із розглядом справи №756/3499/23 складають 75 000,00 грн., які представник відповідача просить стягнути з позивача. 25.04.2024 на адресу суду надійшли заперечення представника позивача, у яких останній просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, з наступних підстав. Зазначив, що представником відповідача надані докази сплати [PERSON] лише частини заявленої вартості правових послуг на суму 14 000,00 грн., а тому у нього існують сумніви щодо сплати останнім їх залишку. Вартість наданих представником відповідача послуг вважав завищеною та необґрунтованою, зокрема, внаслідок включення до заявлених витрат походи представника відповідача до поштового відділення, складання актів та рахунків наданих послуг, складання розрахунків судових витрат. Представник позивача Заїка В.П. подав заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат за його відсутності. Представник відповідача - адвокат Василевський О.Л. подав до суду заяву про розгляд заяви про розподіл судових витрат за його відсутності та відсутності відповідача, заявлені вимоги підтримав. Представник ТОВ «Віннер будівництво» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Зважаючи на положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, ознайомившись з заявою про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.04.2024 позовну заяву ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер будівництво» про стягнення суми страхового відшкодування в порядку суброгації задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Віннер будівництво» на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в порядку суброгації суму страхового відшкодування у розмірі 218 909,34 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 283,64 грн. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування - відмовлено. За приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial