Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що він одружився з відповідачем 13 жовтня 1984 року, шлюб між ними зареєстрований Виконавчим комітетом Журавичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, актовий запис № 14. Від шлюбу в них народились діти, які станом на час звернення до суду є повнолітніми. Позивач зазначає, що його сімейне життя з відповідачем не склалось, стосунки між ним та дружиною психологічно важкі та неприязні. 16 лютого 2022 року він вигнав відповідачку з дому, оскільки дружина таємно від нього виносила речі з помешкання, періодично не ночувала вдома. Тож подружні стосунки між ними припинені, вони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. На переконання позивача подальше збереження шлюбу з відповідачем буде суперечити його інтересам. На підставі наведеного позивач просить шлюб, укладений між ним та\~ відповідачем, розірвати. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року в прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення відмовлено. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що категорично заперечує можливість примирення з дружиною, оскільки в них вкрай напружені і конфліктні стосунки. Також позивач повідомив, що в певний період часу відповідач вирішила, що на них «накладено порчу», в зв`язку з чим почала вдома виконувати певні дії нібито з метою зняття цієї порчі, наприклад посипати все землею чи сіллю. Таку обстановку вдома він більше не міг витримувати, а тому попросив жінку зібрати свої речі та залишити помешкання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні щодо розірвання шлюбу заперечувала, наполягала на наданні судом строку для примирення. Відповідач зазначила, що хоче повернутись додому, де зможе підтримувати порядок. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13 жовтня 1984 року Виконавчим комітетом Журавичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, актовий запис № 14 (а. с. 4). Станом на день звернення до суду в сторін неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина\~\~ зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч. 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Суд установив, що сторони не примирились. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та зазначає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. На переконання суду, заява відповідача про надання строку для примирення виступає інструментом маніпуляції, оскільки відповідач вважає неправомірним її виселення з помешкання, про що свідчить її зустрічний позов. Заслуховуючи пояснення сторін у судовому засіданні, суд дійшов висновку про недоцільність вжиття заходів щодо примирення сторін, адже ані позивач, ані відповідач не мають дійсних намірів відновити сімейні стосунки, засновані на взаємній любові, повазі та турботі. Також суд ураховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в цій сім`ї, та з врахуванням вимог ст.ст.\~24,\~55,\~56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2\~ст. 115 СК України\~рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved