Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

До Острозького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовано\~тим,\~що вона\~з26.05.2002 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 15.06.2016 року у справі №567/128/16-ц. Вказує, що від даного шлюбу з відповідачем вони мають двох спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження яких вона вказана їх матір`ю, а відповідач - батьком. У встановленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював та на даний час не оспорює. Зазначає, що вона з дітьми зареєстрована разом з відповідачем в [ADDRESS] , проте фактично вона разом з дітьми проживає за іншою адресою в [ADDRESS] . Вказує, що з часу розірвання шлюбу відповідач матеріальну участь в утриманні їх спільних дітей бере нерегулярно та в недостатньому обсязі, діти знаходяться на її повному матеріальному утриманні, однак самостійно вона не може надати для них належне утримання, достатнє для їхнього віку, оскільки на даний час весь її дохід складається із державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та компенсації за надання соціальних послуг громадянам похилого віку з когнітивними порушеннями. Інших джерел доходу вона не має, працевлаштуватися на даний час вона позбавлена можливості, оскільки здійснює постійний догляд за своїм батьком [PERSON] , який довічно є особою з інвалідністю І групи та потребує постійного стороннього догляду. Вказує, що власного нерухомого, рухомого майна не має, грошові заощадження у неї відсутні. Стан здоров`я у неї та їхніх спільних з відповідачем дітей добрий. Зазначає, що з часу розірвання шлюбу з відповідачем, останній матеріальну участь в утриманні їх спільних дітей бере нерегулярно та в недостатньому обсязі, зокрема, востаннє в листопаді 2023 року відповідач після тривалих вмовлянь та прохань надав на утримання дітей кошти в сумі близько 2000 грн. Покликається на те, що відповідач самоусунувся від матеріального утримання дітей, хоча має можливість брати участь в їхньому утриманні, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатним, та має можливість працювати, отримувати дохід, виїжджає за межі України для виконання зварювальних робіт, від чого отримує дохід, який використовує для задоволення власних потреб. Власного рухомого майна та грошових заощаджень відповідач немає, стан здоров`я у нього добрий, інші особи на його утриманні не знаходяться. Зазначає, що домовленість з відповідачем щодо утримання їхніх спільних дітей відсутня, та відповідач свій обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття належним чином не виконує. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає, що й спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом. Посилаючись на те, що відповідач є фізично здоровим та на утриманні інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає, позивачка просить визначити розмір аліментів на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6\~000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову, що буде відповідати їх віку та щоденним потребам. Ухвалою суду від 11.03.2024р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався. За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі та згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 15 червня 2016 року, що набрало законної сили 30 червня 2016 року, у цивільній справі № 567/128/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26 травня 2002 року у виконкомі Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, актовий запис № 10, було розірвано (а.с.10). Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.12.2003 року, та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.07.2014 року (а.с.11, 12). Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 166/07.14-12 від 13.02.2024 року, позивачка [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою : [ADDRESS] , де також зареєстрований відповідач (а.с.13). Згідно акту перевірки житлових умов заявника № 121/07.14-07 від 14.02.2024 р. позивачка разом з дітьми фактично проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , та здійснює догляд за батьком [PERSON] , якому встановлено І групу інвалідності (а.с.14). Відповідно до\~довідки №308\~від 07.02.2024\~року [PERSON] \~перебуває на\~обліку в\~управлінні праці\~та соціального\~захисту населення\~виконкому Острозької\~міської ради\~та отримує\~соціальну допомогу\~малозабезпеченим сім`ям,\~розмір якої\~за період\~з серпня\~2023\~року по\~січень 2024\~року складає\~25609,41\~грн.\~(а.с.15).\~ Відповідно до\~довідки №309\~від 07.02.2024\~року [PERSON] \~перебуває на\~обліку в\~управлінні праці\~та соціального\~захисту населення\~виконкому Острозької\~міської ради\~та отримує\~компенсацію за\~надання соціальних\~послуг громадянам\~похилого віку\~з когнітивними\~порушеннями,\~розмір якої\~за період\~з серпня\~2023\~року по\~січень 2024\~року складає\~595,06\~грн.\~(а.с.16).\~ Згідно свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] від 21.05.1985 р. її батьком є [PERSON] , який довічно є особою з інвалідністю І групи та потребує постійного стороннього догляду, про що свідчить довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 505916 від 10.09.2019 р. (а.с.17-18). З повідомлення Державної прикордонної служби України №19-18850/18/24-Вих від 18.03.2024 року вбачається, що відповідач [PERSON] неодноразово здійснював перетин кордону України в напрямку Республіка Польща та у зворотньому напрямку, востаннє він 07.12.2021р. виїхав за межі території України та назад не повертався (а.с.29). З матеріалів справи та доводів позивачки судом встановлено, що малолітні діти проживають разом з позивачкою в [ADDRESS] , та перебувають на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач належної участі в утриманні дітей не приймає, та наведені обставини відповідачем не спростовані. Отже, з доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що позивачка та відповідач разом не проживають, їхні діти проживають з позивачкою та між батьками дітей не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні дітей. Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180\~СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року у розмірі 3196 грн. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком двох неповнолітніх дітей, належним чином участі в їх утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у їх матеріальному забезпеченні. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні своїх дітей, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей. Згідно з ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст.81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.12.2019р. у справі №344/10971/16-ц, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року. Враховуючи наведене,\~а також\~виходячи з\~того,\~що сторони\~повинні забезпечити\~дітям рівень\~життя,\~необхідний і\~достатній для\~їх нормального\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку,\~виходячи з\~рівності прав\~та обов`язків\~батьків щодо\~дітей,\~встановленого прожиткового\~мінімуму,\~та враховуючи\~зростаючі потреби\~дітей,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивачки\~аліментів на\~утриманнянеповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.02.2024р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітніх дітей, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка. В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач інших дітей\~та непрацездатних\~осіб на\~утриманні не\~має,\~за віком\~та станом\~здоров`я\~є працездатним.\~Доказів,\~які б\~спростовували встановлені\~судом обставини\~відповідач не\~надав,\~а тому\~суд приходить\~до переконання\~про те,\~що відповідач\~може сплачувати\~аліменти у\~вищевказаному розмірі. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд згідно ст.141 СК України виходить з принципу рівності батьків, відповідно до якого позивачка як мати дітей також зобов`язана в рівній мірі з відповідачем брати участь в їх утриманні, а відтак суд приходить до висновку, що заявлений позивачкою до стягнення з відповідача розмір аліментів підлягає зменшенню. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позов про стягнення аліментів був поданий 16.02.2024 року, а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial