Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 17.05.2021 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 21.03.2019 року, укладеною між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником - [PERSON] . 18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за Договором (угодою) від 21.03.2019 року, укладеною між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником - [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі по тексту ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за кредитним договором № 501124133 від 21.03.2019 року, що був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Посилаючись на вищевикладені обставини та виходячи з того, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є новим кредитором по відношенню до боржника - [PERSON] , позивач звернувся до суду з цим позовом. Позивач вказав, що станом на день подачі позову заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються. У зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 09.01.2024 року (відповідно до розрахунку) в розмірі 95100, 42 грн., з яких заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 42961, 70 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 49419, 78 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 2718, 94 грн. Позивач вказав, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат не проводилося. Також позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані із розглядом справи, що складаються із судового збору в сумі 3028 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 17000 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2024 року відкрито провадження в цій справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 17.04.2024 року (а. с. 51). 17.04.2024 року слухання справи не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по кримінальній справі. Розгляд справи відкладено на 23.05.2024 року. В судове засідання, призначене на 23.05.2024 року сторони не з`явилися. Позивач у позовній заяві вказав, що просить розгляд справи проводити за відсутності представника, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Сповіщення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, здійснювалось судом шляхом направлення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з судовою повісткою на відому суду адресу зареєстрованого місця проживання [PERSON] , зазначену у Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя (від 07.02.2024 р.) а саме: [ADDRESS] . Така адреса співпадає з адресою, вказаною позивачем у позові. Однак поштова кореспонденція скерована на ім`я відповідача повернута до суду без вручення, з підстав «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак про причини неявки суд не повідомив, як і не надав відзив на позовну заяву, тому, з урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень проти винесення судом заочного рішення, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 21.03.2019 року між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» було укладено договір (угоду) про надання кредиту № 501124133. Сума кредиту 50000 грн., строк кредиту 48 міс., процентна ставка фіксована: 33% річних. Тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія. Анкета-заява заповнена позичальником [PERSON] за його присутності та завірена його власноручним підписом. Банк виконав умови договору, перерахувавши того ж дня на рахунок [PERSON] 50000 грн., що підтверджено копією меморіального ордеру № 633748 від 21.03.2019 р. (а. с. 5-8). Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені кредитним договором. Проте боржник належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором (угодою), тому станом на 17.05.2021 року заборгованість за цим договором складала 68998, 55 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту 42961, 70 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 26036, 85 грн., нараховані відсотки згідно кредитного договору 23382, 93 грн. (а. с. 14-15). 17.05.2021 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 21.03.2019 року, укладеною між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником - [PERSON] . Згідно Додатку 1-1 до Договору факторингу № 2 та Витягу з Додатку 1-1 заборгованість відповідача складала 68998, 55 грн., (а. с.11-13; 14-15; 16). 18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за Договором (угодою) від 21.03.2019 року, укладеною між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником - [PERSON] (а. с. 16; 17-19; 21-24). 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі по тексту ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за кредитним договором № 501124133 від 21.03.2019 року, що був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . На дату укладення Договору відступлення права вимоги заборгованість відповідача складала 92381, 48 грн., що підтверджено реєстром боржників та витягом з цього реєстру (а. с. 25-27; 28-29; 30). Посилаючись на вищевикладені обставини та виходячи з того, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є новим кредитором по відношенню до боржника - [PERSON] , позивач звернувся до суду з цим позовом. Позивач вказав, що станом на день подачі позову заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються. У зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 09.01.2024 року (відповідно до розрахунку) в розмірі 95100, 42 грн., з яких заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 42961, 70 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 49419, 78 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 2718, 94 грн. Позивач вказав, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат не проводилося. Також позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані із розглядом справи, що складаються із судового збору в сумі 3028 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 17000 грн. Згідно з ст. ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); дарування (частина друга статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України). Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням умов кредитного договору (угоди) № 501124133 від 21.03.2019 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Альфа Банк», відповідач допустив заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача, в розмірі 95100, 42 грн., з яких заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 42961, 70 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 49419, 78 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості станом на 09.01.2024 року) 2718, 94 грн. Суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в частині стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно положень ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 3028 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, розмір яких за матеріалами позовної заяви складає 17000 грн., суд виходить з наступного. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, розмір яких за матеріалами позовної заяви складає 10000 грн., суд виходить з наступного. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача надано: договір про надання правової допомоги від № 07/07-2022 від 07.07.2022, звіт від 26.12.2023 про надання послуг за цим договором на суму 10 000 грн. Отже, розмір витрат на правничу допомогу, що понесений позивачем є належно обґрунтованим, а тому підлягає стягненню з відповідача в заявленому розмірі.

Outcome: approved