Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просить суд визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк терміном 2 (два) місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис №18865 В обгрунтування\~позову зазначила,\~що \~ [INFO] помер\~гр-н\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який постійно\~проживав та\~був зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~з яким\~вона проживала\~в офіційному\~зареєстрованому шлюбі.Гр-н [PERSON] помер на території російської федерації, бєлгородська область, раменський район, куди виїхав на роботу ще до початку введення воєнного стану та початку широкомасштабної збройної агресії росії в Україні. Підтвердженням факту смерті гр-на [PERSON] є копія свідоцтва про смерть Після смерті гр-на [PERSON] відкрилась спадщина, об`єктом якої є нерухоме майно в м. Харкові: квартира у будинку готельного типу загальною площею 25,8 м2, розташована в [ADDRESS] , яка є спільною сумісною власністю із позивачкою. Позивачка є єдиною спадкоємицею померлого, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Після її звернення до нотаріуса за відповідною консультацією, Позивачці було повідомлено, що термін для подачі заяви про прийняття спадщини пропущений і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. У встановлений законом шестимісячний строк Позивачка [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із наступними підставами. Позивачка дізналась про смерть чоловіка [PERSON] з телефонного дзвінка від його керівника 11 лютого 2022 року. Вона відразу зібралась та виїхала до території росії для участі в похоронах гр-на [PERSON] , 16.02.2022 року вона спілкувалась з його керівником. Тобто, з лютого 2022 року Позивачка перебувала на території російської федерації, що підтверджується відмітками про перетин державного кордону в паспорті Позивачки. Внаслідок пережитих стресів в зв`язку із втратою чоловіка та в зв`язку із початком воєнних дій проти України, у Позивачки значно погіршився стан здоров`я, загострились хронічні захворювання та Позивачка була змушена знаходитись на стаціонарному лікуванні , зокрема, з 26.10.2022 р. по 07.11.2022 року, також з 17.04.2023 року по 28.04.2023 року. Крім того, у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації та запровадженням військового стану на території України, Кабінетом Міністрів України затверджено розпорядження №188-р Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пункти контролю" від 28.02.2022 року, відповідно до якого з 00.00 28 лютого 2022 року було тимчасово закрито пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю на всій ділянці кордону з РФ, Білоруссю, а також на центральній ділянці українсько-молдовського кордону (Придністров`я). У зв`язку із даним обмеженням та поганим станом здоров`я (хвороби), Позивачка не мала можливості своєчасно повернутись до м. Харкова й вимушена була спочатку тривалий час перебувати в росії, намагаючись назбирати грошові кошти для повернення до України, а потім переїздила в Україну через треті країни (підтверджується відмітками в закордонному паспорті. У судовому засіданні представник позивач та позивач, яка також була допитана у судовому засіданні у якості свідка, підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити, надали суду пояснення, аналогічні викладеним вище. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у позовних вимогах, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, зазначив, що відсутні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. \~Статтею 16\~ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. \~\~\~\~Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. \~\~\~Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13\~ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. \~\~\~\~Згідно ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. \~\~\~Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. \~\~Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. \~\~Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. \~\~Статтями 78, 81\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що [INFO] помер гр-н [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ) який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з яким проживала в офіційному зареєстрованому шлюбі Позивачка [PERSON] (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ) Після смерті гр-на [PERSON] відкрилась спадщина, об`єктом якої є нерухоме майно в м. Харкові: квартира у будинку готельного типу загальною площею 25,8 м2, розташована в [ADDRESS] , яка є спільною сумісною власністю із позивачкою (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія 8-11-315980-Ц1 від 07 листопада 2011 року) Позивачка є єдиною спадкоємицею померлого, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського округу Харківської області Мітякіної С.З. від 25.10.2023 року №219/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] «в» Відповідно до ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Пунктом 1.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції (далі - Порядок) передбачено, що При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Пунктом 2.1 Порядку встановлено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Пунктами 3.1-3.5 глави 10 Порядку передбачено, що право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч.3 ст.1272 ЦК України. Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим\~Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України, затвердженими відповідними Законами України, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України. Позивач заяву до нотаріуса для прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця не подала з поважних причин, зокрема через збройну агресію і військові дії російської федерації на території України та стан здоров`я Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.80 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи обставини справи, а також те, що позивач, який є єдиним спадкоємцем, який звернувся за свідоцтвом про прийняття спадщини, пропущено строк для прийняття спадщини з причин, які визнані судом поважними, суд вважає можливим встановити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини - два місяці з дня набрання рішенням суду чинності.

Outcome: approved