Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований на території Латвійської Республіки 20 листопада 1982 року у виконавчому комітеті Варменської сільської ради Кулдізького району, актовий запис №4. За час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] та дочка [PERSON] , які на даний час вже є повнолітніми. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем протягом останніх десяти років не складається. Через часті непорозуміння та суперечки втратили почуття любові та припинили спільне проживання. Фактично останні десять років кожен з них живе окремим життя та власними інтересами, шлюб існує формально, подружніх взаємин не підтримують. Зазначає, що примирення з відповідачем неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Вважає, що шлюб носить формальний характер, що дає підстави для його розірвання. В судове засідання позивачка не з`явилася. До початку засідання подала заяву у якій клопотала про проведення розгляду справи у її відсутності. Заявлений позов підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, а у справах із іноземним елементом, також відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право». Згідно ч.1 ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб на території Латвійської Республіки 20 листопада 1982 року у виконавчому комітеті Варменської сільської ради Кулдізького району, актовий запис №4. За час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Шлюбні стосунки між сторонами припинені і шлюб фактично існує формально, його збереження суперечить інтересам позивачки. Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При чому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. З огляду на взаємини, які склались та існують між позивачкою та відповідачем, враховуючи те, що взаємини характерні для подружжя між ними припинено, шлюб існує формально, позивачка не бажає збереження шлюбу, стверджує, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити її інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved