Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

29.03.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 02.11.2019 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 175, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося тому, що чоловік протягом двох років проживає з іншою жінкою, шлюбні відносини припинені з 20.07.2022 року, тому вона дійшла до висновку, що збереження шлюбу неможливе. В добровільному порядку розірвати шлюб вони не можуть, так як від шлюбу мають одну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , тому позивач звертається до суду з позовною заявою. Також після розірвання просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді від 03.04.2024 року було відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала 01.04.2024 року власноруч написану заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, на розірванні шлюбу наполягала, у випадку неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду 16.05.2024 року заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, та проти того, щоб дитина залишилася проживати разом з матір`ю [PERSON] за адресою її проживання. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2019 року, який зареєстровано Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №175, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 02.11.2019 року (а.с.4). Під час знаходження у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 09 січня 2020 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису №7 від 09.01.2020 року (а.с.5), яка на даний час є малолітньою. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Позивач [PERSON] - громадянка України, відповідач [PERSON] громадянин Республіки Молдова, реєстрація шлюбу здійснена на території України, Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Судом встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають з липня 2022 року, сумісного господарства не ведуть, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, у чоловіка з`явилася інша жінка, сторони проживають окремо, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим. Спору щодо місця проживання малолітньої дочки на час розгляду справи не мають. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст. 110, ч.2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, що свідчить про обоюдне бажання подружжя розірвати шлюб. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Крім того, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved