Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

05.01.2024 до Ленінського районного суду міста Полтави надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження» про визнання права володіння і права власності на майно та витребування майна з чужого володіння. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у вересні 2021 року [PERSON] (надалі Відповідач), придбану у нього комбайн, який він придбав 30.10.2020 у [PERSON] , що був на той момент працівником ТОВ Підприємство «ВІДРОДЖЕНННЯ». Крім комбайна у [PERSON] він, на підставі усної домовленості, фактично придбав жатку «CASE-IiI 102025 N78CH №#CBJ033414#, Флекc 7,6 м.», вартістю 10000 дол. США та саморобний візок для транспортування даної жатки, 4-х колісний, довжиною приблизно 8 метрів, вартістю 2500 доларів США. У зв`язку з цим, у відповідності до ст. 397-398 ЦК України, у нього виникло право володіння вказаними технологічними транспортними засобами - жаткою та саморобним візком. Так, як безпосереднім продавцем вказаної техніки виступав [PERSON] , то документи на неї останній мав намір передати йому в подальшому, але до даного часу він фактично цього не зробив. Оскільки після придбання вказаної жатки та саморобного візка він не зміг фактично отримати у [PERSON] вказані документи, тому, відповідно, не зміг здійснити на себе державну реєстрацію вказаного технологічного транспортного засобу. Документи щодо жатки [PERSON] обіцяв надати згодом. Зауважив, що в подальшому беззаперечно мав наміри здійснити таку державну реєстрацію вказаної жатки та саморобного візка у встановленому чинним законодавством порядку, а саме після отримання документів від [PERSON] . Впродовж з жовтня 2020 року до моменту подання даної позовної заяви, періодично телефонував до [PERSON] з метою отримання документів, але останній послався на ситуацію в Україні, яка склалася у зв`язку з війною Російської Федерації проти України та запровадження у зв`язку з цим військового стану на території нашої держави, а також у зв`язку з тим, що на даний момент у нього не має відповідних документів на жатку та саморобний візок, і взагалі у нього відсутнє бажання цим займатися. Коли [PERSON] фактично забирав придбаний у нього комбайн, то разом з ним, без його відома, також без законних підстав, забрав та до цього часу не повернув вищевказані належні йому жатку та саморобний візок. За наявною у інформацією, відповідач на даний час, без жодних правових підстав, продовжує використовувати його жатку «CASE-IiI 102025 N78CH №#CBJ033414#, Флекc 7,6 м.» та саморобний візок для транспортування даної жатки, 4-х колесний, довжиною приблизно 8 метрів. З метою позасудового мирного вирішення вищевказаної ситуація 20.09.2022 письмово звертався до [PERSON] з пропозицією повернути жатку «CASE-IiI 102025 N78CH №#CBJ033414#, Флекc 7,6 м.» та саморобний візок. Крім того, здійснювалися телефонні дзвінки до [PERSON] , але він ніяк на них не реагував. Таким чином, на даний час виникла необхідності у захисті прав володіння і власності у судовому порядку. 23.09.2022 звернувся з письмовою заявою до Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області за фактом незаконного заволодіння моїми технологічними транспортними засобами. 28.09.2022 слідчим відділом Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 1202І2170420002062 по ч. 4 ст. 185 КК України за фактом викрадення технологічними транспортними засобами. На даний час є припущення, що відповідач своїми діями міг допустити факт знищення, пошкодження або відчудження належних йому жатки та саморобного візка, оскільки фактично, на момент подання до суду даної позовної заяви, він не розуміє в якому технічному стані перебувають технологічні транспортні засоби. У разі встановлення під час розгляду даної позовної заяви такого факту, вважаю за необхідне застосування вимоги щодо стягнення з відповідача завданих збитків. Просив визнати за ним право володіння на жатку «САSE-IiI102025 N78СН №#СВJ033414#, Флекс 7,6 м.» і саморобний візок для транспортування даної жатки, 4-х колесний, довжиною приблизно 8 метрів, які фактично позивачем придбані у [PERSON] ; визнати за ним право власності на жатку «САSE-IiI102025 N78СН №#СВJ033414#, Флекс 7,6 м.» і саморобний візок для транспортування даної жатки, 4-х, колесний, довжиною приблизно 8 метрів, які позивачем придбані у [PERSON] ; витребувати у відповідача - [PERSON] , [INFO] , уродженця: м. Лубни Полтавської області, ІПН [NUMBER] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий 17.08.2006 Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживаючого за адресою: [ADDRESS] , жатку «САSE-IiI102025 N78СН №#СВJ033414#, Флекс 7,6 м.» і саморобний візок для транспортування даної жатки, 4-х колесний, довжиною приблизно 8 метрів, та передати їх позивачі як законному володільцю і власникові у належному технічно-справному стані; у разі встановлення (на момент прийняття кінцевого рішення по суті справи щодо розгляду даної позовної заяви) факту пошкодження, знищення, втрати чи іншого способу незаконного відчудження належних позивачеві жатки «САSE-IiI102025 N78СН №#СВJ033414#, Флекс 7,6 м.» та саморобний візок для транспортування даної жатки, 4-х колесний, довжиною приблизно 8 метрів, зобов`язати відповідача - [PERSON] , [INFO] , уродженця: м. Лубни Полтавської області, ІПН [NUMBER] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий 17.08.2006 Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживаючого за адресою: [ADDRESS] компенсувати їх вартість в загальному розмірі 12 500 доларів США (станом на момент подання позовної заяви еквівалентно 457 107 гривень 50 коп.); стягнути судові витрати з відповідача. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 23.02.2023 прийнято позовну заяву до провадження, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 01.05.2023 відповідачем по справі подані до суду письмові пояснення по справі, які по суті є відзивом на позовну заяву, в яких [PERSON] зазначає, що позовну заяву, вважає такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Він є власником комбайна CASE ІН 2388, реєстраційний номер [NUMBER] відповідно до Свідоцтва про реєстрацію машини [NUMBER] . Повідомив, що не має жодного відношення до жатки «САSE-IiI102025 N78СН №#СВJ033414#, Флекс 7,6 м.» та саморобного візка для транспортування даної жатки, 4-х колесний. Крім того, не має жодного уявлення з приводу даних речей. Вважає за необхідне повідомити суд, що у нього та його господарстві ніколи не було жатки «САSE-IiI102025 N78СН №#СВJ033414#, Флекс 7,6 м.» та саморобного візка для транспортування даної жатки, 4-х колесний, які з надуманих підстав нібито він забрав у [PERSON] . Всі ці твердження є надуманими та не підтвердженими жодними доказами крім незрозумілих пояснень якихось третіх осіб. У своєму господарстві, використовує жатку для збору соняшника ЖСК-6, яку придбав 20.08.2021 року у м. Бердянськ. Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, документи, що жатка «САSE-IiI102025 N78СН №#СВJ033414#, Флекс 7,6 м.» та саморобний візок для транспортування даної жатки, 4-х колесний дійсно належали [PERSON] . Просив відмовити у задоволенні в позову в повному обсязі. До вказаного відзиву надав Свідоцтва про реєстрацію машини [NUMBER] на комбайн CASE ІН 2388, реєстраційний номер [NUMBER] та паспорт на жатку для прибирання соняшника ЖСК - 6. 16.08.2023 до суду від третьої особи - [PERSON] надійшли пояснення, в яких він зазначив, що власником спірного комбайна CASE IH 2388, реєстраційний номер [NUMBER] , жатки САSE-IiI102025 №78СН №СВJ033414, Флекс 7,6 м. та саморобного візка для транспортування даної жатки, 4-х колесний ніколи не являвся. Всі доводи [PERSON] є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що [PERSON] колись являвся власником вищезазначеної сільськогосподарської техніки. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 21.08.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, визнано явку третьої особи [PERSON] в судове засідання обов`язковою, задоволено клопотання представника позивача - адвоката Новосядлого А.В. про виклик свідків. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 31.01.2024 клопотання позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог задоволено - до участі у цивільній справі № 553/19/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання права володіння і права власності на майно та витребування майна з чужого володіння, залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження». Задоволено клопотання позивача про витребування доказів - витребувано у ТОВ Підприємство «Відродження» належним чином завірені копії: документів щодо реалізації [PERSON] ТОВ Підприємство «Відродження» сільськогосподарської техніки, а саме: жатки «САSE-IiI102025 N78СН №#СВJ033414#, Флекс 7,6 м.» та саморобного 4-х колісного візка для її транспортування; документів щодо зарахування на баланс та зняття з балансу ТОВ Підприємство «Відродження» сільськогосподарської техніки, а саме: жатки «САSE-IiI102025 N78СН №#СВJ033414#, Флекс 7,6 м.» та саморобного 4-х колісного візка для її транспортування. 03.04.2024 та повторно 07.05.2024 від представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження» до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких відповідно до договору № 30-10/20 купівлі-продажу техніки укладеного 30.10.2020 ТОВ Підприємство «Відродження» продало [PERSON] Комбайн зернозбиральний CASE 2388, 2008 року випуску, заводський № [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] за ціною 60000,00грн. та передало йому вказаний комбайн про що було підписано Акт приймання-передачі від 30.10.2020 року до договору № 30-10/20 купівлі-продажу техніки від 30.10.2020 року. ТОВ Підприємство «Відродження» не мало трудових відносин з [PERSON] , на його було видано довіреність на зняття з реєстрації комбайна зернозбирального CASE 2388, реєстраційний № [NUMBER] . Сільськогосподарська техніка: жатка CASE-Iil 102025 N78CH #CBJ033414#, Флеке 7,6м. та саморобний 4-х колісний візок для її транспортування на балансі ТОВ Підприємство «Відродження» не перебували. Документи щодо реалізації вказаної сільськогосподарської техніки [PERSON] у ТОВ Підприємство «Відродження» відсутні. Кошти за сільськогосподарську техніку: жатка CASE-Iil 102025 N78CH #CBJ033414#, Флекс 7,6м. та саморобний 4-х колісний візок для її транспортування на рахунок ТОВ Підприємство «Відродження» не находили. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що на підставі усної домовленості він придбав у третьої особи по справі [PERSON] сільськогосподарську техніку: жатка CASE-Iil 102025 N78CH #CBJ033414#, Флекс 7,6м. та саморобний 4-х колісний візок для її транспортування, по даному факту будь-яка інформація відсутня. Враховуючи вище вказане ТОВ Підприємство «Відродження» повідомляє, що немає відношення до предмета спору та спірних правовідносин. У вирішенні даної справи покладаємось на розсуд суду та просить дану справу розглядати без його участі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працював на комбайні CASE 2388 разом з жаткою у позивача два роки тому, який вилучив [PERSON] , ніякого відношення до зернової чи кукурузної жатки він не мав, ці жатки були придбані окремо у Комарова. Йому відомо, що комбайн позивач придбав у Комарова, подробиці йому не відомо про це відомо зі слів позивача. З [PERSON] зустрічались коли працювали в Лубенському районі. При зустрічі був присутній він, його напарник, [PERSON] та позивач. [PERSON] при зустрічі надавав поради, як полагодити комбайн, який мав дефект. Потім [PERSON] з`явився восени 2021, коли прибирали кукурудзу, та за борги позивача забрав комбайн, попередньо телефонував та попереджав, що приїде. При погрузці кукурудзяної жатки Geringhoff були присутні: він, його напарник [PERSON] , водій маніпулятора [PERSON] , який загинув на війні, та [PERSON] , позивача не було, але він телефонував та попередив про приїзд відповідача, якому потрібно загрузити жатку. [PERSON] жатка фірми CASE стояла у [PERSON] біля двору, де він проживає в с. Устивиця, там він її бачив востаннє. Потім він на наступний день перегнав комбайн відповідачу за вказівкою позивача. Про документи на жатку йому нічого не відомо. Про борги відомо зі слів позивача. Коли він приїхав з поля, приїхав відповідач маніпулятором погрузив жатку. Вказав, що йому відомо зі слів позивача, що жатку він придбав у [PERSON] . Коли позивач придбав жатку вони в трьох, він, позивач та Комарова її налаштовували. Жатка була червоного кольору, універсальна, Geringhoff Mais Star у робочому стані без дифектів. З позивачем знайомий тривалий час, він запропонував йому роботу. З відповідачем не був знайомий до моменту коли він забирав жатку, після того, як він забрав жатку працював один місяць, але він не повністю з ним розрахувався. Саморобний візок, який мав 4 маленькі колеса до жатки відповідач забрав з зерновою та кукурудзяною жатками. Обидві жатки були червоного кольору. Саморобний візок позивач придбав разом з жаткою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2020 року пригнав з ТОВ Підприємство «Відродження» комбайн CASE та жатку до нього CASE на візку, його функція були пригнати дану техніку, яку придбав позивач з Хорольського району в с. Устивиця, при цьому були присутні [PERSON] та [PERSON] . Комаров був представником ТОВ Підприємство «Відродження». Він працював у позивача не тривалий час у 2020 році та користувався даною технікою. В подальшому комбайн був переоформлений на [PERSON] , про що йому відомо з його слів. Жатка червоного кольору CASE, візок з двома осями, 4 колесами світло червоного кольору. [PERSON] жатка CASE використовувалася відповідачем під час збору урожаю у літку 2022 в с. Устивиця, оскільки він працював на ній впізнав її за номером, оскільки мав фото серійного номеру даної жатки. В період з 2020-2021 жатка CASE стояла біля його двору. Він особисто не був свідком коли відповідач забирав жатку. З позивачем у поганих відносинах, він є колишнім зятем. Після літа 2022 жатку зернову більше не бачив. Коли помітив, що жатка, яка стояла поруч з його двором зникла повідомив про це позивачу. Візок до жатки був з труби, мав дві осі, труба по середині. Вказав, що не був ні коли членом фермерського господарства, лише допомагав колишньому зятю. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі. Представник позивача - адвокат Новосядлий А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з підставі викладених у позовній заяві. В ході розгляду справи відмовився від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувати проти задоволення позову з підставі викладених у письмових поясненнях. В ході розгляду справи відмовився від допиту свідка [PERSON] . Представник третьої особи ТОВ Підприємство «Відродження» в судове засідання не з`явився, але від нього надійшли письмові пояснення в яких він у вирішенні даної справи поклався на розсуд суду та просив дану справу розглядати без його участі. В судовому засіданні 21.12.2023 третя особа [PERSON] надав пояснення, та за клопотанням представника позивача, за згодою відповідно до норм ст. 234 ЦПК України був допитаний в якості свідка, суду пояснив, що він був довіреною особою ТОВ Підприємство «Відродження» під час продажу [PERSON] комбайну із жневаркою, вартість якої входила у вартість комбайну, вартість якого він не пам`ятає. До його повноважень належало зняти комбайн з обліку, він ніколи не був робітником ТОВ Підприємство «Відродження». Договір купівлі - продажу був укладений в двадцятих числах квітні 2020 року з відстрочкою до жовтня місяця. В жовтні після розрахунку позивач набув право власності на комбайн. Саморобний візок під жневарку був подарований позивачу, оскільки він був саморобний та вартості не представляв. Комбайн був переданий відповідно до акту прийому-передачі. Жатка ніяким чином не реєструються тому в договорі вона та саморобний візок не зазначалися. Яким чином було знято з балансового обліку ТОВ Підприємство «Відродження» жатку та саморобний візок йому не відомо. Комбайн разом з жаткою та візком позивач забрав у квітні 2020 року після укладення договору. Під час укладення договору був присутній [PERSON] , його тесть [PERSON] та робітник, який мав працювати в майбутньому на даному комбайні. Комбайн забрали своїм ходом разом з жаткою та візком. Після повного розрахунку у вересні чи жовтні точно не пам`ятає був укладений договір позивач набув право власності на комбайн. Договір купівлі - продажу був укладений між директором ТОВ Підприємство «Відродження» та [PERSON] . На момент укладення договору купівлі - продажу між ТОВ Підприємство «Відродження» та [PERSON] директором ТОВ Підприємство «Відродження» був [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи [PERSON] , показання допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. На підтвердження позовних вимог позивачем надано до суду наступні докази. Договір купівлі-продажу техніки № 30-10/20 від 30.10.2020, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження», в особі [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) 30.10.2020 року уклали Договір купівлі-продажу техніки № 30-10/20 від 30.10.2020, відповідно до п.п. 1.1, 3.1 якого Продавець продав належну йому сільськогосподарську техніку - Комбайн зернозбиральний, марки САSE-2388, 2008 року випуску, заводський номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 60000 грн. Право власності на сільськогосподарську техніку переходить від Продавця до Покупця в момент підписання акта приймання-передачі. Згідно акту приймання-передачі до Договору № 30-10/20 купівлі-продажу техніки від 30.10.2020, який не містить дати, Товариство з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження», в особі [PERSON] та [PERSON] склали акт про те, що Продавець передав, а покупець прийняв сільськогосподарську техніку: Комбайн зернозбиральний, марки САSE-2388, 2008 року випуску, заводський номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 60000 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] , комбайн зернозбиральний марки САSE ІН 2388, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , об`єм двигуна 8300 см. куб., потужність двигуна 246,00 кВт, маса машини 12800 кг. Належить [PERSON] . Як вбачається з листа [PERSON] адресованого [PERSON] від 20.09.2022, позивач просив повернути жатку «CASE- Iil 102025 N78CH #CBJ033414#, Флеке 7,6м, вартістю 30 000 дол США, яку він придбав у ТОВ «Відродження» та візок для транспортуванні даної жатки (саморобний, на 4 колесах, довжиною приблизно 8 м ), вартість 2500 доларів США, які на даний час з невідомих йому причин заходяться у незаконному розпорядженні відповідача. З електронних звернень позивача до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Полтавської окружної прокуратури, вбачається, що останній повідомляв про незаконне заволодіння [PERSON] жаткою CASE- Iil 102025 N78CH #CBJ033414#, Флеке 7,6м та саморобним візком для транспортування даної жатки, 4 колісним, довжиною приблизно 8 м. Однак доказів порушення кримінального провадження за результатами звернення позивача суду надано не було, а також не було надано актуальної інформації щодо стану розслідування кримінального провадження в разі його порушення, та не заявлялося клопотання про витребування актуальної інформації щодо стану розслідування кримінального провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Так, відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Тобто, виступаючи гарантом реалізації законних прав, держава тим самим забезпечує одночасно і виконання громадянами обов`язків, покладених на них державою, а також власними договірними та іншими зобов`язаннями. Статтею 41 Конституції України та статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з його волі. Власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) звернула увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Частиною 2 ст. 328 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності набуття права власності, та за умовами ч. 3 ст. 397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із Закону або рішення суду. Таким чином, позивач має довести відсутність у відповідача правових підстав володіння майном. В свою чергу позивач має підтвердити своє право власності на спірне майно. З контексту статті 387 ЦК України вбачається, що позивачем може бути лише законний власник, особа, яка володіє майном на відповідній правовій підставі. Відповідачем виступає особа, яка заволоділа чужим майном, або набула його за відповідним правочином з третьою особою. Незаконне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на правовий титул. Незаконні володільці відповідають перед власником майна неоднаково, залежно від того, чи є вони добросовісними або недобросовісними набувачами майна. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 69, ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження набуття ним права власності на жатку CASE- Iil 102025 N78CH #CBJ033414#, Флеке 7,6м та саморобний візок для транспортування даної жатки, 4 колісний, довжиною приблизно 8 м., а також перебування даних об`єктів у володінні та користуванні відповідача [PERSON] . Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Оцінюючи докази, а саме показання свідків, які були допитані в судовому засідання, суд зазначає, що жоден з допитаних свідків, з їх пояснень, не підтвердити набуття [PERSON] на законних підставах права власності на жатку CASE- Iil 102025 N78CH #CBJ033414#, Флеке 7,6м та саморобний візок для транспортування даної жатки, 4 колісний, довжиною приблизно 8 м, у даному випадку вказані показання, з урахуванням положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України, не можуть підтверджувати факти про які заявляє позивач та які входять до предмету доказування. Суд критично відноситься до інших доказів позивача, приєднаних до позову, а саме витягу з ЄРДР № 12022170420002062 від 28.09.2022 року, який не стосується розгляду даної справи, оскільки підтверджує відкриття кримінального провадження за зверненням гр. [PERSON] щодо викрадення належної йому жатки «Geringhoff MS-SC 800/B 408311870/BD72», оскільки, з урахуванням положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України, витяг не може підтверджувати факти про які заявляє позивач та які входять до предмету доказування. З огляду на викладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed