Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18.04.2024 у задоволенні позовних вимог [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: державний нотаріус П`ятої Київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернявська А.С. про визнання заповіту недійсним - відмовлено. 23.04.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Палій А.В. через систему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до заяви представник відповідача просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 43900,00 грн. Сторона позивача в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, жодних заяв на адресу суду не надходило. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Палій А.В. надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у її відсутність, заяву підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: - чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; - чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; - поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; - дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Разом з тим, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Згідно з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 слідує, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В питанні критеріїв виснувала Велика палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15ц. Суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також в питанні надання доказів правомірності надання правової допомоги, варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги ( договору, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтам тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Представник відповідача на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 43900,00 грн. надала договір про надання правової допомоги від 18.10.2022, акт виконаних робіт та наданих послуг з договором про надання правової допомоги адвоката б/н від 18.10.2022, копію квитанції про сплату відповідачем 37500,00 грн. Судом встановлено, що 18.10.2022 між адвокатом Палій А.В. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги адвокатом. Відповідно до п. 1.1 договору адвокат взяла на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 4.1 договору, для початку виконання робіт клієнт сплачує адвокату аванс у розмірі 6 400,00 грн. та сторони дійшли згоди щодо розміру послуг: вартість однієї години роботи становить 1 000,00 грн., написання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, пояснення - 2 500,00 грн., вартість представництва інтересів у суді першої інстанції за одне судове засідання становить 1 700,00 грн., вартість адвокатського запиту - 1 200,00 грн., вартість заяви, клопотання - 1 200,00 грн. Відповідно до акту виконаних робіт та наданих послуг від 01.11.2022 за надання консультації та написання відзиву, [PERSON] сплатив 6400 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 235 від 24.10.2022 (Т. 1 а.с. 119). 01.02.2023 року між [PERSON] та адвокатом Палій А.В. укладено Додатковий договір № 1 до Договору про надання правової допомоги з адвокатом б/н, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди щодо розміру послуг, зокрема, вартість однієї години роботи адвоката становить 1 600,00 грн., написання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, пояснення - 3 000,00 грн., вартість представництва інтересів у суді першої інстанції за одне судове засідання становить - 2 000,00 грн., вартість адвокатського запиту - 1 800,00 грн., вартість заяви, клопотання - 1 800,00 грн. (том 1 а.с. 242) Згідно акту виконаних робіт та наданих послуг від 18.04.2024 та копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 18.04.2024, [PERSON] сплатив 37500,00 грн. за витрати на професійну правничу допомогу. Разом з тим, враховуючи те, що судове засідання 09.05.2023 не відбулось, проте враховано в акті від 18.04.2024, виходячи з того, що до 04.12.2023 другим позивачем був [PERSON] , обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення з позивача витрати за надання правничої правової допомоги на користь відповідача в сумі 20000,00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved