Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та дітьми. У своєї позовній заяві з урахуванням уточненої позовної заяви просили суд: 1) Зобов?язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у контактах із онуками [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] 2) Визначити [PERSON] способи участі у вихованні та спілкуванні з онуками [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] наступним чином: - З понеділка по п?ятницю з 08:15 до 08:45 під час супроводження онуків [PERSON] та [PERSON] до дитячого садочка; - З понеділка по п?ятницю з 18:00 до 19:00 під час вечірніх прогулянок в т.ч. на дитячих майданчиках та місцях загального відпочинку; - Вихідні дні кожного другого та четвертого тижня з 16:00 до 19:00 в місцях загального відпочинку та/або за місцем проживання Позивача; - Державні свята (в Україні та/або Федеративній Республіці Німеччина) в непарні роки з 16:00 до 19:00 в місцях загального відпочинку та/або за місцем проживання Позивача; - Дні народження онуків ([INFO] та [INFO]) в непарні роки з 16:00 до 19:00 в місцях загального відпочинку та/або за місцем проживання Позивача. - День народження Позивача ([INFO]) кожного року з 16:00 до 19:00 в місцях загального відпочинку та/або за місцем проживання Позивача. 3) Визначити контактний номер телефону онуки [PERSON] засобом зв`язку [NUMBER] . 6) Зобов?язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у побаченні з дітьми [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та надавати дітей відповідно до такого графіку зустрічей: - У будні (четвер, п?ятниця, понеділок) та вихідні дні (субота, неділя) кожного першого, третього, п?ятого тижня з четверга з 16 год. до 08 год. понеділка з ночівлею без присутності матері, з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - Державне свято (в Україні та/або Федеративній Республіці Німеччина) Новий рік 31-1 січня, в не парні роки - з 16 год. 31 грудня до 20 год. 1 січня з ночівлею, без присутності матері, з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або в місця перебування батька або у загальних місцях відпочинку. - Державне свято (в Україні та/або Федеративній Республіці Німеччина) Великдень в парні роки - з 10 год. п?ятниці, що передує святкуванню Великодня до 20 год. наступного понеділка після святкування Великодня, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - Державне свято (в Україні та/або Федеративній Республіці Німеччина) День праці - 1 травня в парні роки в наступний спосіб з 10 год. до 20 год. 1 травня, без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - Вознесіння Господнє (в Україні та/або в Федеративній Республіці Німеччина) - в парні роки з 10 год. до 20 год. свята Вознесіння Господнього, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - День Національної Єдності (в Федеративній Республіці Німеччина) (03 жовтня 2023 року) в не парні роки з 10 год. до 20 год. 03 жовтня, без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - Різдво (25 - 26 грудня) (в Україні та/або Федеративній Республіці Німеччина) в парні роки з 10 год. 25 грудня до 20 год. 26 грудня, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - Дні народження доньки та синів ([INFO] та [INFO]) визначити Позивачу в парні роки - в наступний спосіб з 10 год. дня народження до 20 год. дня наступного за днем народження, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - День народження Позивача [INFO] визначити кожного року Позивачу в наступний спосіб з 10 год. [INFO] до 20 год. 23 липня, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - Для сумісного відпочинку та оздоровлення дітей, без присутності матері кожного року визначити Позивачу - влітку 30 календарних днів з 1 липня по 31 липня включно, з ночівлею без присутності матері за місцем проживання або перебування батька, взимку 10 календарних днів з 02 січня по 12 січня включно, з ночівлею без присутності матері, за місцем проживання або перебування батька. Свою позовну заяву обґрунтували тим, що до 06.03.2022 подружжя [PERSON] проживало разом з дітьми в Україні. 06.03.2022 подружжя та троє дітей виїхали у Федеративну Республіку Німеччина як шукачі тимчасового притулку, де 30.03.2022 року зареєструвались за адресою: [ADDRESS] . До кінця червня між сторонами були добропорядні сімейні стосунки. В подальшому батьку було заборонено спілкуватися з дітьми. На переконання позивачів, відповідач вчиняє психологічний тиск на дітей та блокує будь-які спроби спілкування. Виходячи з наведеного Позивачі зверталися до суду із позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з онуками та дітьми, адже відсутність можливості контактувати із дітьми може позбавити їх родинних зв?язків з бабусею та батьком, що негативно відобразитися на психологічному та фізичному розвитку дітей. Ухвалою суду від 12 липня 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 14 листопада 2023 року на адресу суду надійшов лист від Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної державної адміністрації з зазначенням того, що під час вивчення матеріалів справи з?ясовано, що сторони у зазначених справах гр. [PERSON] , гр. [PERSON] , гр. [PERSON] разом з трьома дітьми фактично проживають в м. Вупперталь, Федеративна Республіка Німеччина, а гр. [PERSON] - на окупованій території України. Враховуючи зазначене, діючи в межах чинного законодавства України, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування не має можливості для підготовки висновку до суду щодо врегулювання спору, зважаючи на фактичну відсутність дітей, їх батьків, дідуся та бабусі на території Печерського району міста Києва. 19 грудня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання про поновлення строку на відзив та відзив на позовну заяву. Відповідно до змісту відзиву вбачається, що представник заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки стороною відповідача не вчиняються перешкоди у спілкуванні бабусі з онуками. Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті. Ухвалами суду від 19 грудня 2023 року заяви [PERSON] - адвокатки Ярошенко О.М. про забезпечення позову було повернуто заявнику. 18 березня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника [PERSON] - адвокатки Ярошенко О.М. про долучення доказів у справі. 08 квітня 2024 року на адресу суду надійшли письмові пояснення [PERSON] . У вказаних поясненнях позивач просив суд долучити письмові докази та задовольнити позовні вимоги. Також 08 квітня 2024 року за клопотанням представника [PERSON] - адвокатки Істоміної В.Л. було долучено матеріали психологічної експертизи у сімейній справі щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON], реєстраційний номер справи: 61 F 184/22 та 61 F 133/23, Щодо врегулювання батьківської опіки та визначення порядку спілкування з дітьми від 15 лютого 2024 року. Представник Позивача 1- адвокатка Ярошенко О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач 2 - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити у повному обсязі та надати йому можливість спілкуватися з дітьми. Представника Відповідачки - [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення перешкод у спілкування бабусі з онуками, а щодо спілкування дітей з батьком зауважила про недоцільність такого спілкування з урахування психологічних досліджень. Треті особи у судове засідання свої представників не направили, подавали заяви про розгляд справи без їх участі. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Сторонами не було спростовано те, що [PERSON] (надалі - Позивач 1) є мамою [PERSON] (Позивач 2) та бабусею: [PERSON] [INFO] , малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . 10 серпня 2003 року між [PERSON] (надалі - Позивачем 2) та [PERSON] (надалі - Відповідачем) Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва зареєстровано шлюб, про що в книзі записів актів цивільного стану зроблено запис за №1591. Від шлюбу подружжя мають трьох дітей: - [PERSON] [INFO] ; - [PERSON] [INFO] ; - [PERSON] [INFO] . До 06 березня 2022 року подружжя проживало разом з дітьми в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності Позивачу 2. 06 березня 2022 року подружжя та троє дітей виїхали у Федеративну Республіку Німеччина як шукачі тимчасового притулку, де 30.03.2022 року зареєструвались за адресою: [ADDRESS] . З 08 березня 2022 року Позивач 2 доглядав за дітьми та займався їх вихованням, оскільки Відповідач працювала онлайн. З кінця квітня 2022 року донька [PERSON] почала відвідувати гімназію у м. Вуперталь. На початку травня 2022 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON] почали відвідувати дитячий садок. До кінця червня між Позивачем 2 та Відповідачем були добропорядні сімейні стосунки. Діти перебували як з Позивачем 2, так і з Відповідачем, без обмеження часу, вільно спілкуватись, гратись та проводити час разом. У серпні 2022 року Відповідач прийняла рішення розлучитися з Позивачем 2. 20 серпня 2022 року, в ході сварки між сторонами, працівниками поліції було складено відносно Позивача 2 та виселено із орендованої квартири. 09 вересня 2022 року в Окружному суду м. Вупперталь відбулось судове засідання за позовною заявою Відповідача про продовження Позивачу 2 строку обмеження у використанні квартири ще на 6 місяців. Так, відповідно до Мирової угоди, засвідченої Окружним судом м. Вупперталь: - Позивач 2 погоджується з тим, що Відповідач та їхні діти залишаються в квартирі, якою раніше користувалися подружжя. Позивачу 2 забороняється відвідувати спільну орендовану квартиру по [ADDRESS] . - Позивач 2 зобов?язується передати Відповідачу ключі від квартири. Вручення відбудеться після сьогоднішнього засідання в присутності законного представника Відповідача. - Позивач 2 створює файл зі своїми особистими речами. Він передає цей файл через адвоката адвокату іншої сторони. Потім Відповідач упакує ці речі та розмістить їх у коридорі у визначений адвокатом час. Особистого контакту між особами під час передачі не буде. - Позивач 2 та Відповідач зобов?язуються не контактувати одна з одною особисто чи за допомогою будь-яких засобів зв?язку. - Якщо сторони зустрінуться випадково на вулиці чи в офісі, відповідна відстань буде негайно визначена. - Позивач 2 зобов?язується не приходити в дитячий садок хлопчиків і школу дочки. Він також зобов?язується письмово не звертатися до цих установ. Департаментом Захисту Дітей м. Вупперталь у вересні 2022 року Відповідачці та дітям була запропонована робота з психологами (російськомовними) для подолання психологічної травми. Це підтверджує лист від психолога [PERSON] , яка регулярно працює з дітьми. Даний лист долучено представником Відповідача разом із поясненням Відповідача до матеріалів справи. Згідно довідки психолога, сімейного психотерапевта [PERSON] , а саме щодо відносин дітей із Позивачкою, тобто бабусею та дідусем по батьківській лінії, то на даному етапі їхньої роботи (мається на увазі роботою з дітьми) вони не виявлені як важливі для дітей люди. Щодо батька, психолог вказала «Мені дуже шкода, що батько ( [PERSON] ) дітей не готовий щиро аналізувати свою поведінку, як він вибудовує стосунки та чому діти, навіть через рік дистанції з ним (яку він регулярно порушує, спеціально оселившись неподалік них і таким чином провокуючи «випадкові зустрічі». З вересня по грудень 2022 року Позивач 2 декілька разів зустрічав своїх синів на дитячому майданчику та на вулиці, при цьому він не наближався до них. Напередодні Дня народження синів Позивач 2 просив німецьких фахівців-психологів організувати зустріч із ними, щоб їх привітати. Зі свого боку фахівці-психологи відповіли Позивачу 2, що поговорить із Відповідачем про можливість привітати синів. 11 листопада 2022 року фахівці відправили лист, в якому було вказано, що діти бояться зустрічатися з Позивачем 2. Також сторонами не було спростовано те, що 07 січня 2023 року Позивачка 1 разом із онукою [PERSON] приїхали до Німеччини. В той же день після обіду бабуся прийшла до онуків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За твердженням Позивачки, Відповідач відчинила двері, побачила Позивача 1, відповіла їй, що ні вона ні її онуки не потребують подарунків. В квартиру Відповідач так і не впустила Позивача, позбавивши можливості побачити онуків. 10 січня 2023 року Відповідач прислала повідомлення з наступним текстом (далі мовою оригіналу): «Здравствуйте, в сложившейся нынешней ситуации нет целесообразности Ваших встреч с детьми. Также прошу больше не приходить к нам домой без предварительного согласования времени. Хорошего вечера». Далі, Позивач 1 багато разів зустрічала онуків та вулиці у супроводі Відповідача та/або [PERSON] (матір Відповідачки). Під час цих випадкових зустрічей обидві стримували дітей та забороняли їм наближатися до Позивачки 1. 29 березня 2023 року представник Позивачки 1 адвокат Блюм Юлія звернулась із заявою до Відповідача із проханням встановлення контактів із онуками, а саме: 1. кілька разів протягом тижня з 16 до 18 на дитячому майданчику або в закритому ігровому центрі. 2. контакт у святкові дні, чергуючи парні та непарні роки, напередодні Нового року, Різдва, Великодня, Дня праці тощо, а також на дні народження дітей та на день народження клієнта. За бажанням дітей контактні дати можуть відбуватися з ночівлею. 06 квітня 2023 року Позивач 1 отримала відповідь Відповідача, в якій вказано, що «... Діти не мають жодного зв?язку з бабусею, вони взагалі не знають Вашого клієнта. Зокрема, двоє синів бачили Вашу клієнтку лише кілька разів. Коли сім?я ще жила в Україні, Ваша клієнтка жила за більш ніж 800 км від неї і багато працювала. Через ці зовнішні обставини регулярні зустрічі були неможливими. Коли Ваша клієнтка приїжджала, вона не проводила час з дітьми, а насамперед шукала контакту з сином і вирішувала з ним необхідні питання або проводила час з ним. Крім того, діти в даний час дуже зайняті, не в останню чергу через судовий процес, який ініціював Ваш клієнт. Вони повинні зустрічатися з судовим виконавцем, вони повинні зустрічатися з помічниками, які працюють в сім?ї, і вони повинні проводити дозвілля, яке повинно полегшити їхнє облаштування в Німеччині. Щоденник дітей заповнений. Додаткові зустрічі з бабусею, з якою немає жодних стосунків, наразі означатиме стрес для дітей». 28 квітня 2023 року представник Позивачки 1 адвокат Лопатін Г.В. повторно звернувся до Відповідача із заявою про встановлення контактів бабусі із онуками, а саме: кожного дня під час супроводження дітей до дитячого садочка та до школи, після дитячого садочка та зі школи, проводження часу дітей під час вечірніх прогулянок в т.ч. на дитячих майданчиках у будні дні, а у вихідні дні та державні свята в т.ч. у дні народження онуків та клієнти ([INFO], [INFO], [INFO]) - проводження часу під час прогулянок в т.ч. на дитячих майданчиках. 03 липня 2023 року Позивач 2 зустрічався із німецькими фахівцями-психологами. Предметом зустрічі було налагодити контакти з дітьми за допомогою листів. Позивач 2 приготував по альбому для кожного з дітей. Листом фахівців-психологів від 01.09.2023 року Позивач 2 отримав інформацію, що альбоми, які ним передавались дітям, знаходяться у Відповідача, яка не має бажання їх передавати дітям. 14 червня 2023 року Позивач 2 запропонував зустріч із Відповідачем, щоб обговорити подальші сімейні перспективи у нейтральному місці за участю адвокатів сторін. 22 червня 2023 року представник Відповідача направила відповідь представнику Позивача 2, де вказала, що зустріч не можлива по причині мовного бар?єру, що Відповідач не володіє російською мовою, а Позивач 2 - німецькою. Щодо позовних вимог, суд доходить наступних висновків. Відповідно до ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, відповідно до ст. 263 СК України, у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.91 р., дата набуття чинності для України 27.09.91 р.) передбачено: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини», а також положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України містить: «Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини...». Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень (зокрема у справах «Хокканен проти Фінляндії», «Фуска проти Румунії») наголосив, що при визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв?язків із сім?єю, крім випадків, коли сім?я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, та забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - реалізація матір?ю, батьком, іншими членами сім?ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, інші члени сім?ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов?язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Таким чином реалізація батьками свого права на спілкування з дитиною у будь якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвитку онука та його спілкуванню з бабусею. Згідно з ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов?язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов?язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров?я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров?я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Також, відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім?ї разом з батьками або в сім?ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні прав і обов?язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов?язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків в прямих контактів. Батьки які проживають окремо від дитини, зобов?язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як зазначає ч. 2, ст. 3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої резолюцією №44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року держави-учасниці зобов?язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов?язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 5 цієї Конвенції наголошує, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов?язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім?ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Частина 3 статті 9 Конвенції продовжує, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частина 2 статті 14 цієї Конвенції передбачає, що держави-учасниці поважають права та обов?язки батьків і у відповідних випадках законних опікунів керувати дитиною в здійсненні її права методом, що відповідає здібностям дитини, які розвиваються. Частина 1 статті 18 Конвенції вказує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи викладені норми, Позивач не тільки має право, а й зобов?язаний брати участь у вихованні дітей і має право на особисте спілкування з ними, а Відповідач не має право перешкоджати Позивачу спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач 2 є здоровою людиною, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, інших дітей на утриманні не має, обставини, які б могли негативно вплинути на дітей, з його боку відсутні. Суд зазначає, що з метою забезпечення гармонійного розвитку дітей вкрай важливо проводити спільний час з батьком і у святкові дні (відповідно до запропонованого графіку, щоб у матері теж була можливість проводити святкові дні з дітьми), щоб не втрачати емоційний зв?язок та мати можливість виховувати дітей. Позивач просить врахувати свята, як в Німеччині так і в Україні для того щоб рішення могло виконуватися в тій країні де наразі проживають діти. Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, стороною Відповідача було неодноразово наголошено та здійснено посилання на психологічну експертизу у сімейній справі щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON], реєстраційний номер справи: 61 F 184/22 та 61 F 133/23, Щодо врегулювання батьківської опіки та визначення порядку спілкування з дітьми від 15 лютого 2024 року. З даного приводу суд зазначає наступне. В розумінні ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Відповідно до п. 1.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року за № 705/3145 Призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі - експерти), їх обов?язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному, Кримінально процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законами України «Про судову експертизу», «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та цією Інструкцією. Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. На підставі ч. 3 ст. 103 ЦПК України Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч. 5 ст. 103 ЦПК України Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Згідно ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. З долучених матеріалів справи вбачається, що дана психологічна експертиза була зроблена на підставі німецького законодавства та дана експертиза, а відтак в розумінні цивільного процесуального законодавства України: - не є судовою експертизою, оскільки виконана в рамках іншої судової справи в суді м. Вуперталь; - не є експертизою виконаною на замовлення учасника справи, оскільки виконана німецькими експертами, які не пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, які атестовані та не отримали кваліфікацію судових експертів з певної спеціальності у порядку, передбаченому Законом України «Про судову експертизу». Вже за наявності вказаних чинників, суд може критично розглядати вказаний висновок виключно у вигляді письмового доказу, тому що жодна обставина зазначена у ньому не є доведеною, належним фахівцем експертом. Водночас, в рамках вказаної цивільної справи вирішальним є сам зміст висновку, який суд оцінює критично виходячи з наступного. Зі змісту висновку вбачається, що що під час даного дослідження не проводилось психологічне обстеження Позивача 2 (а саме: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей). Велика частина дослідження присвячена аналізу суб?єктивної думки дружини, інших свідків, які інтерпретують дії батька виходячи виключно з власного бачення. Відповідне психологічне дослідження не ґрунтуються на результатах конкретних методик, а проведено виключно на результатах бесіди. Відповіді експертизи мають категоричний характер, не ґрунтуються на результатах методик - дослідження готовності батька до діалогу з матір?ю не проводилось, його здатність виховувати дітей не досліджувалась конкретними методами, а є відображенням суб?єктивної думки експерта та опитувальних осіб. Головне, що під час даного психологічного дослідження не було проведено спільну взаємодію Позивача 2 з дітьми, Позивач 2 жодного разу не зустрічався з дітьми. А тому, на переконання суду, вказане свідчить про відсутність повноти дослідження. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення рішення про встановлення режиму спілкування дітей з батьком та бабусею, оскільки таке рішення максимально відповідає їх інтересам. У зв`язку з викладеним слід визначити [PERSON] способи участі у вихованні та спілкуванні з онуками [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] наступним чином: - З понеділка по п?ятницю з 08:15 до 08:45 під час супроводження онуків до дитячого садочка; - З понеділка по п?ятницю з 18:00 до 19:00 під час вечірніх прогулянок в т.ч. на дитячих майданчиках та місцях загального відпочинку; - Вихідні дні кожного другого та четвертого тижня з 16:00 до 19:00 в місцях загального відпочинку та/або за місцем проживання Позивача; - Дні народження онуків ([INFO]) в непарні роки з 16:00 до 19:00 в місцях загального відпочинку та/або за місцем проживання Позивача. - День народження [PERSON] ([INFO]) кожного року з 16:00 до 19:00 в місцях загального відпочинку та/або за місцем проживання Позивача. Також обгрунтованими є вимоги, щодо зобов?язаняня [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у побаченні з дітьми [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та надавати дітей відповідно до такого графіку зустрічей: - У будні дні (четвер, п?ятниця, понеділок) та вихідні дні (субота, неділя) кожного першого, третього, п?ятого тижня з четверга з 16 год. до 08 год. понеділка з ночівлею без присутності матері, з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - Державне свято (в Україні та/або Федеративній Республіці Німеччина) Новий рік 31-01 січня, в не парні роки - з 16 год. 31 грудня до 20 год. 01 січня з ночівлею, без присутності матері, з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або в місця перебування батька або у загальних місцях відпочинку. - Державне свято (в Україні та/або Федеративній Республіці Німеччина) Великдень в парні роки - з 10 год. п?ятниці, що передує святкуванню Великодня до 20 год. наступного понеділка після святкування Великодня, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - Різдво (25 - 26 грудня) (в Україні та/або Федеративній Республіці Німеччина) в парні роки з 10 год. 25 грудня до 20 год. 26 грудня, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - Дні народження синів ([INFO]) визначити [PERSON] в парні роки - в наступний спосіб з 10 год. дня народження до 20 год. дня наступного за днем народження, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - День народження [PERSON] ([INFO]) визначити кожного року [PERSON] в наступний спосіб з 10 год. [INFO] до 20 год. 23 липня, з ночівлею, без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька або місця перебування батька, або у загальних місцях відпочинку. - Для сумісного відпочинку та оздоровлення дітей, без присутності матері кожного року визначити [PERSON] - влітку 30 календарних днів з 01 липня по 31 липня включно, з ночівлею без присутності матері за місцем проживання або перебування батька, взимку 10 календарних днів з 02 січня по 12 січня включно, з ночівлею без присутності матері, за місцем проживання або перебування батька. Водночас суд відзволяє в задоволені вимог в частині встановлення режиму спілкування з [PERSON] [INFO] , оскільки остання на момент винесення рішення вже є повнолітньою. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 142, 150-157, 160, 161, 171, 185 СК України, з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», постанови Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17, постанови Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №369/11745/16-ц, Закону України «Про охорону дитинства», Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», та

Outcome: partial