Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

\~ В лютому 2024 року представник [PERSON] , який діє в інтересах\~ [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Білоцерківська міська територіальна громада, посилаючись на наступні обставини. Він, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Його сестра [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . До своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на 5/24 житлового будинку. [PERSON] було складено заповіт від 28 березня 2014 року за зареєстрованим № 702 на його ім`я, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області. Також після смерті [PERSON] залишилось майно, яке спадкувалось за законом. Він звернувся до Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на майно, яке залишилося після смерті сестри. Однак, нотаріусом Юрченко Інною Олександрівною, було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 грудня 2023 року, оскільки відсутні документи що підтверджують родинні та інші відносини між [PERSON] та [PERSON] . Нотаріус зазначив, що відповідно до свідоцтва про народження від 28 червня 1969 року, виданого міським бюро ЗАГС м. Біла Церква Київської області, запис № 900 від 28 червня 1969 року зазначені відомості: дитина [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, громадян щодо актового запису про народження від 07 грудня 2023 року №00042627024 зазначено наступні відомості: дитина - [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Нотаріусом вказано, що неможливо ідентифікувати родинні стосунки, так як в паспорті спадкоємця та в свідоцтві про народження зазначено прізвище « [PERSON] », а у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження спадкодавця « [PERSON] ». Також в постанові зазначено, що [PERSON] , може звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до його свідоцтва про народження батьком вказано - [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Свідоцтва про народження його сестри немає, однак наявний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження його сестри, відповідно до якого батьком зазначено - [PERSON] , мати - [PERSON] . Таким чином наявні розбіжності у прізвищах їхніх\~ батьків і в імені матері, вказаних при реєстрації народження. Однак, [PERSON] та [PERSON] це одна і та сама особа і він є їхнім з [PERSON] батьком. Так, [PERSON] та [PERSON] також є однією і тією самою особою і їхньою з [PERSON] матір`ю. При реєстрації фактів їхнього з сестрою народження, працівниками відділів реєстрації актів цивільно стану було допущено помилки та описки в документах щодо імені та прізвища батьків. Проте, [PERSON] є його рідною сестрою. Вони з сестрою приймали спадщину після смерті їхньої матері [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 червня 1986 року. У даному свідоцтві вказано, що спадщину приймає син - [PERSON] (його брат), син - [PERSON] (він) та дочка - [PERSON] (змінила прізвище після укладення шлюбу. Зазначено, що він брат та сестра проживають за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою [PERSON] проживала і на день своєї смерті. Спочатку сестра змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , оскільки 15 грудня 1977 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Потім, вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , оскільки 14 липня 2009 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Тому, станом на дату смерті його сестра мала прізвище [PERSON] . Таким чином, на сьогодні у нього немає документального підтвердження того, що [PERSON] є його рідною сестрою через описки у документах про їх народження. Тому він змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON] , а саме, що він дійсно є її рідним братом. Просив суд встановити факт родинних відносин між ним, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (дівоче прізвище - [PERSON] ), яка померла [INFO] , а саме що він доводиться її рідним братом ( а. с. 1-3 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 року ( а. с. 21 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 187 ЦПК України ). Ухвалою судді від 27 литого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Білоцерківська міська територіальна громада про встановлення факту родинних відносин. Постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання на 01 квітня 2024 року ( а. с. 25 ). Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року витребувано у державного нотаріуса Юрченко Інни Олександрівни Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] ( а. с. 33-34 ). Розгляд справи було відкладено до 23 травня 2024року. 24 квітня 2024 року за вх. № 22949 судом отримано на виконання ухвали суду копію спадкової справи № 25/2003 до майна померлої [INFO] [PERSON] на 40 аркушах. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві та просив її задовольнити. В судовому засіданні\~ якості свідків було допитано [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , яка є цивільною дружиною заявника, проживають двадцять років,\~ в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] і [PERSON] є рідні брат та сестра. Свідок [PERSON] в судовому засіданні наголошував на тому, що вони з заявником разом працювали, товаришували більше тридцяти років, разом були на святах, допомагали один одному. Він був знайомий з\~ [PERSON] та підтвердив, що заявник та померла [PERSON] були рідними братом та сестрою. Заінтересована особа в судове зсідання свого представника не направила, 22.04.2024 року за вх. № 18654 судом отримано клопотання, в якому просили слухати справу № 357/2933/24 без представника Білоцерківської міської ради за наявними матеріалами у справі на розсуд суду ( а. с. 36 ). Інших заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Статтею 43 ЦПК України встановлений обов`язок добросовісно користування учасниками судового процесу процесуальними правами. Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами ( рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» ). За вказаних обставин, суд вважав про можливість проведення судового засідання за відсутністю заінтересованої особи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявним\~ в матеріалах справи свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 листопада 2022 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м. Київ ) ( а. с.10). Згідно отриманої на виконання ухвали суду від 01.04.2024 року копії спадкової справи № 25/2023, остання була заведена Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 20.01.2023 року після померлої [PERSON] на підставі заяви [PERSON] . Інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, спадкова справа не містить. 19 грудня 2023 року за вих. № 2594/02-31 державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Юрченко Інною Олександрівною винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало померлій [PERSON] , яка померла [INFO] ( а. с.12-13 ). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, слугувало те, що спадкоємцем [PERSON] \~ не було подано документів, що підтверджують родинних та інших відносин між [PERSON] . Нотаріус зазначив, що відповідно до свідоцтва про народження від 28 червня 1969 року, виданого міським бюро ЗАГС м. Біла Церква Київської області, запис № 900 від 28 червня 1969 року зазначені відомості: дитина [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, громадян щодо актового запису про народження від 07 грудня 2023 року №00042627024 зазначено наступні відомості: дитина - [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Нотаріусом вказано, що неможливо ідентифікувати родинні стосунки, так як в паспорті спадкоємця та в свідоцтві про народження зазначено прізвище « [PERSON] », а у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження спадкодавця « [PERSON] ». Звертаючись до суду з вказаною заявою, представник заявника просив встановити факт родинних стосунків між [PERSON] та померлою, оскільки померла доводилась йому рідною сестрою. Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові\~ від 15 квітня 2020 року справі № 302/991/19, провадження № 61-1128св20. Як встановлено судом, на час розгляду даної цивільної справи, інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, спадкова справа не містить. Так, відповідно до свідоцтва про народження заявника, виданого 28 червня 1969 року міським бюро ЗАГС м. Біла Церква Київської області, запис № 900 в ньому зазначені відомості: дитина [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ( а. с. 8 ). В свою чергу, свідоцтва про народження його ( заявника ) сестри немає, водночас, наявний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 22.11.2022 року свідчить про те, що батьками [PERSON] , [INFO] зазначено [PERSON] ( батько ) та\~ [PERSON] ( мати ). Окрім цього, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, громадян щодо актового запису про народження від 07 грудня 2023 року №00042627024, який міститься в матеріалах спадкової справи, в якому зазначено наступні відомості: дитина - [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , мати - [PERSON] . З наявного в матеріалах справи свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 червня 1986 року,\~ якому вказано, що спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] приймає син - [PERSON] , син - [PERSON] та дочка - [PERSON] ( а. с. 11 ). Спадщина складалася з 5/8 частин жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, виданих Першою Білоцерківською державною нотаріальною контрою 22.01.1980 року за реєстрами № 1216 та 1218 і зареєстрованих в Інвентарбюро за № 6798. Встановлено, що [PERSON] \~ змінила прізвище на [PERSON] , оскільки 15 грудня 1977 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо підтвердження дошлюбного прізвища ( а. с. 14 ). В подальшому остання змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , оскільки 14 липня 2009 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо підтвердження дошлюбного прізвища ( а. с. 15 ). Отже,\~ станом на дату смерті [PERSON] мала прізвище [PERSON] . Померла [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації з 25.02.1978 року, що свідчить наявний в матеріалах спадкової справи Витяг з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 29.12.2022 року. З наявного в матеріалах спадкової справи Заповіту від 28.03.2014 року, [PERSON] заповідала на випадок її смерті належний їй на праві особистої приватної власності 5/24 частин житлового будинку за [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [ADDRESS] була змінена на [ADDRESS] , за цією адресою [PERSON] проживала і на день своєї смерті. В матеріалах справи містяться свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 16, 17 ). Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи документи, суд приходить до висновку, що дійсно в них наявні розбіжності у прізвищах їхніх\~ батьків і в імені матері, вказаних при реєстрації народження. Окрім цього, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] , зазначивши, що заявник [PERSON] та померла [PERSON] були рідними братом та сестрою. Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої. Оскільки виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, заявник вірно звернувся в суд із заявою про встановлення цих фактів, розгляд яких здійснюється за правилами окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( ч. 1 ст. 80 ЦПК України ). Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, судом достовірно встановлений факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] ,\~ що належним чином підтверджується доказами, що знаходяться в матеріалах справи та обставинами встановленими під час розгляду даної цивільної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (суд ураховує роз`яснення Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: "суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину"). Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.\~ Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи, що Законом не передбачено порядку встановлення факту родинних відносин та іншого способу у заявника немає, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини після смерті його сестри без встановлення факту родинних відносин, суд вважає заяву обґрунтованою та доведеною. Статтею 129 1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання). При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved