Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій з урахуванням заяви про збільшення вимог (а.с. 87), просив встановити факти, що мають юридичне значення, для отримання паспорта громадянина України, а саме: 1) встановити особу заявника - [PERSON] , який народився [INFO] в селі Звиняче Горохівського району Волинської області та проживає за адресою: [ADDRESS] ) факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991. У заяві зазначає, що народився [INFO] в селі Звиняче Горохівського району Волинської області. В період 1980-1988 років навчався в Брюховичівській восьмирічній школі Ковельського району Волинської області, з 1989 до 2010 року безперервно працював в колгоспі (пізніше ТОВ) «Дружба» Ковельського району. У 1996 році за договором купівлі-продажу придбав житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами в [ADDRESS] , про що видане реєстраційне посвідчення, а також отримав сертифікат про право на земельний пай. 27.11.2002 отримав свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, 07.07.2015 - картку платника податків. З моменту народження та дотепер не виїздив за межі України, працював і жив у селі, паспорт громадянина СРСР та України не отримував, на даний час виникла необхідність у оформленні документів щодо земельного паю, пенсії, військово облікових документів, тому звернувся до Ковельського відділу ДМС України у Волинській області із заявою про отримання паспорта громадянина України. Проте отримав відмову, у якій зазначено про неможливість встановлення його особи та належність до громадянства України за поданими документами. Відсутність паспортного документу обмежує заявника у правах, тому він просить встановити перелічені ним факти в судовому порядку. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав і пояснив, що народився в селі Звиняче Горохівського району Волинської області. Батька не знає. Проживав постійно з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла у молодому віці. Після того як згорів їхній будинок, вони переїхали жити в село Бруховичі Ковельського району Волинської області. З того часу постійно проживав в цьому селі. Мати працювала в колгоспі, він навчався в школі. Пройшовши навчання на тракториста, він з 1989 року працював в колгоспі і йому видали сертифікат на пай. Після смерті матері він придбав будинок в селі і проживає там із жінкою, яка є особою з інвалідністю. [PERSON] вважав, що мати оформила для нього документи, які посвідчують особу, а коли після смерті матері не зміг їх знайти, вирішив, що вони втрачені. Лише після звернення до УДМС з`ясував, що йому не видавався жоден паспорт. Отримати дублікат свідоцтва про народження він також не має можливості через відсутність документа, який посвідчує його особу. Без ідентифікації особи та встановлення факти його проживання на території України він не зможе отримати паспорт громадянина України. [PERSON] також пояснив, що не притягувався до кримінальної відповідальності і не проходив військову службу. Представник заявника адвокат Махнюк О.І. просила заяву задовольнити, врахувати при прийнятті рішення дані трудової книжки щодо виконання трудоднів в колгоспі станом на 1991 рік, а також показання свідків, які підтверджують безперервне проживання заявника з дитинства в селі Бруховичі Ковельського району Волинської області. Представник заінтересованої особи Ковельського відділу УДМС України у Волинській області Макаренко І.С. підтримала подані письмові пояснення представника УДМС України у Волинській області. У письмових пояснення (а.с.37-40, 99-101) представник УДМС України у Волинській області заперечив проти задоволення заяви, вважає факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 не доведеним. Вказав, що за базами даних УДМС [PERSON] не документувався паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року, паспортом громадянина України чи паспортом громадянина України для виїзду за кордон, не значиться зареєстрованим чи знятим з реєстрації, а наданих документів не достатньо для підтвердження факту постійного (безперервного) проживання на території України станом на 24.08.1991 чи 13.11.1991. З приводу ідентифікації особи заявника представник УДМС зазначив, що відповідно до приписів Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» процедура встановлення особи проводиться працівниками ДМС під час прийняття та опрацювання документів для оформлення паспорта громадянина України. Через відсутність документів, які підтверджують приналежність заявника до громадянства України у проведенні перевірки тотожності особи відмовлено. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення учасників, показання свідків, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких мотивів. Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України. Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України ). Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж ті, що вказані у частині першій статті, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Заявник просить встановити його особу та факт проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 з метою отримання паспорта громадянина України. Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України (пункт 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 N 2503-XII). Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з частиною першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України (пункт 1); особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав (пункт 2). Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 - з 13 листопада 1991 року. Отже, умовою належності до громадянства України є факт постійного проживання станом на 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або ж станом на 13.11.1991 - на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України». З метою організації виконання Закону України «Про громадянство України» Указом Президента України від 27.03.2001 №215/2001 затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215/2001). У пункті 7 Порядку №215/2001 визначено, що встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. Відповідно до пункту 8 Порядку №215/2001 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 9 Порядку №215/2001 визначений перелік документів, які особа подає для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону, серед яких також може бути рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Пунктом 120 Порядку №215/2001 визначено, що особам, які проживають в Україні і стосовно яких прийнято рішення про встановлення їх належності до громадянства України відповідно до пунктів 1 - 3 частини першої статті 3 Закону, територіальні підрозділи Державної міграційної служби України видають відповідні документи, які підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України. За змістом пунктів 8, 9 Порядку №215/2001 у разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР державна міграційна служба проводить процедуру встановлення особи. Статтею 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів, у тому числі паспорта громадянина України, який є документом, що посвідчує особу. Ідентифікація особи - це встановлення особи шляхом порівняння даних з наявною інформацією в реєстрах, картотеках, базах даних. Ідентифікація особи проводиться відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок №302). У пунктах 35 - 45 Порядку №302 передбачений перелік документів для оформлення паспорта, їх розгляд, процедура ідентифікації особи. Так, відповідно до пункту 35 заявник для оформлення паспорта подає: 1) свідоцтво про народження (за наявності) або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (за наявності), або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження); 2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; у випадках, коли у заявника з поважних причин (тривалий час не проживає з батьками, місце перебування батьків невідомо або вони померли, зв`язок з ними втрачено або вони позбавлені батьківських прав, про що зазначається у письмовому поясненні заявника) відсутня можливість подати документи, зазначені в абзаці першому цього підпункту, перевірка факту належності заявника до громадянства України здійснюється за обліками ДМС, інших державних та єдиних реєстрів, інформаційних баз, що перебувають у власності держави; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон, у тому числі строк дії якого закінчився (для особи, яка постійно проживає за кордоном або яка постійно проживала за кордоном та повернулася на постійне проживання в Україну, або для особи, яка набула громадянство України за кордоном); 3-1) заява про зняття з консульського обліку (для особи, яка досягла 14-річного віку, постійно проживала за кордоном та повернулася на постійне проживання в Україну) за встановленою формою (далі - заява про зняття з консульського обліку); 4) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб); 6) рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи); 7) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи; 8) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати; 9) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів): про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка; про народження дітей - свідоцтва про народження дітей; про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; документ, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків з даними про РНОКПП, або повідомлення про відмову від його прийняття, або дані про РНОКПП, внесені до паспорта або свідоцтва про народження. Особа може пред`явити копію документа, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, у тому числі в електронній формі, за умови наявності в територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта технічної можливості провести перевірку відповідності реєстраційних даних особи даним Державного реєстру фізичних осіб - платників податків в електронній формі інформаційно-телекомунікаційними засобами з використанням технічного та криптографічного захисту інформації відповідно до вимог законодавства з питань захисту інформації; 10) документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмову заяву в довільній формі, в якій зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про свідків, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи відповідно до абзацу третього пункту 43 цього Порядку. Працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснюється перевірка відомостей та документів, поданих свідками за наявними обліками ДМС, іншими державними та єдиними реєстрами, іншими інформаційними базами, що перебувають у власності держави; 11) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або яка перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби). Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт (пункт 38). Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи ( пункт 43 Порядку №302) Цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. У разі відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік), близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження того, що особа є членом сім`ї або близькою особою, подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності зазначених документів такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, або витяг з реєстру територіальної громади, а в разі їх відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, визначеною МВС. У разі встановлення працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС факту невідповідності відомостей, що містяться в документах, поданих заявником та/або свідками, відомостям, що містяться в наявних обліках ДМС, інших державних та єдиних реєстрах, інших інформаційних базах, що перебувають у власності держави, процедура встановлення особи не проводиться. За результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту державної реєстрації народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником (пунктах 44 - 45 Порядку №302). Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку. Згідно з абзацом 2 частини першої статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу з використанням процедури встановлення особи, особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. З урахуванням того, що встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, а також факту встановлення особи громадянина України має значення для отримання паспорту громадянина України, тобто документа, який посвідчує особу, ці факти можуть бути встановлені в порядку окремого провадження в межах цивільного судочинства на підставі досліджених судом доказів. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). За матеріалами справи 12.05.2023 [PERSON] звернувся до Ковельського відділу ДМС України у Волинській області із заявою щодо отримання паспорта громадянина України. 08.06.2023 отримав відповідь про можливість отримати паспорт лише після встановлення особи та встановлення факту постійного проживання на території України. 27.02.2024 [PERSON] звернувся повторно із заявою у Ковельський відділ УДМС у Волинській області про встановлення його особи для отримання паспорта громадянина України. 22.03.2024 Ковельським відділом УДМС у Волинській області відмовлено у такій заяві. Згідно з даними УДМС України [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року, паспортом громадянина України чи паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався, не значиться зареєстрованим чи знятим з реєстрації. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що заявник є племінником її чоловіка. Знає заявника з народження. Народився [PERSON] [INFO] в селі Звиняче Горохівського району Волинської області. Приблизно у 1980 році згорів будинок, в якому жив заявник із матір`ю [PERSON] , і вони приїхали в село Бруховичі Ковельського району. З того часу [PERSON] з села не виїздив. Спочатку ходив у школу, а потім працював у колгоспі. Сім`я жила скрутно. У молодому віці [PERSON] померла. Свідок підтвердила, що в залі суду дійсно знаходиться [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що була директором школи в селі Бруховичі, де з 1980 до 1988 року навчався присутній в залі суду [PERSON] . Після закінчення шкоди, він працевлаштувався у колгосп і постійно по тепер живе у селі. Свідки [PERSON] , [PERSON] також підтвердили, що з дитинства і по цей час заявник живе з ними по сусідству в селі Бруховичі Ковельського району. Показання свідків узгоджуються із письмовими доказами у справі. Згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження 09.01.1973 Звиняченською сільською радою Горохівського району внесені відомості про народження [INFO] в с.Звиняче Горохівського району [PERSON] . Запис вчинено на підставі довідки від 22.12.1972 (а.с.9,46). Батько - [PERSON] , українець. Мати - [PERSON] , [INFO] , українка, місце проживання село Звиняче Горохівського району Волинської області, працює дояркою в колгоспі імені Кірова. Особа матері встановлена свідками, про що зроблено запис. Свідоцтво про народження не видане, оскільки заявник потребує верифікації (а.с.46-47). [PERSON] померла [INFO] у віці 49 років, що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до актового запису про смерть [PERSON] на день смерті вона проживала у с. Бруховичі Ковельського району (а.с.28). Згідно з довідкою Голобського ліцею Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області від 01.05.2023 №109/01-31 [PERSON] навчався 01.09.1980 по 14.06.1988 у Брюховичівській восьмирічній школі Ковельського району, отримав свідоцтво про восьмирічну освіту № [NUMBER] , про що у книзі обліку і видачі свідоцтв про восьмирічну освіту 1987-1988 наявний запис №1 (а.с.8,61). Довідкою ліцею від 08.12.2023 №203/01-31 підтверджено ці обставини, а також те, що на фотокартці, наданій [PERSON] , є дійсно він (а.с.61,77). За повідомленням Професійно-технічного училища №22 смт. Луків від 23.11.2023 №799 [PERSON] з 01.09.1988 по 15.03.1989 навчався у цьому закладі та відрахований як такий, що самовільно залишив училище (а.с.64). Відповідно до записів у трудовій книжці [NUMBER] [PERSON] 10.03.1989 прийнятий в члени колгоспу «Дружба» Ковельського району Волинської області та на роботу в колгосп трактористом, де пропрацював з урахуванням процедур реорганізації та перейменувань до 21.05.2010 безперервно (а.с.48-49) Також у трудовій книжці відображено відпрацювання [PERSON] з 1989 до 2002 року щорічної кількості трудоднів (а.с.48-49). В архівній довідці Комунальної установи «Трудовий архів Голобської громади» від 22.01.2024 №52/9.12/2-24 зазначено про наявність у документах з особового складу фонду «Агрофірма «Дружба» смт. Голоби даних про відпрацьовані людинодні та встановлений мінімум виходів на роботу, нараховану заробітну плату за 1989-1993 щодо [PERSON] , 1972 року народження, наведено їх кількість та розмір (а.с.83). Голобська селищна рада Ковельського району в довідці від 07.08.2023 №521 підтверджує факт проживання [PERSON] станом на 27.08.1991 та 13.11.1991 і на даний час в [ADDRESS] (а.с.10). 11.03.1993 [PERSON] отримав свідоцтво серії [NUMBER] про те, що він пройшов навчання з підготовки класності трактористів-машиністів та склав кваліфікаційний іспит. Свідоцтво видане Волинським обласним учбовим центром підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів АПК по підготовці робітників для сільського господарства. Дійсність свідоцтва підтверджена довідкою цього центру від 09.12.2023 №529 (а.с.78). На підставі договору купівлі-продажу від 21.06.1996, посвідченого державним нотаріусом Ковельської районної нотаріальної контори, [PERSON] придбав у агрофірми «Дружба» цілий житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами в [ADDRESS] (а.с.15-17). 22.06.1996 Волинським обласним бюро технічної інвентаризації проведено державну реєстрацію вказаного об`єкту нерухомості за заявником, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.18). 20.12.1996 на ім`я [PERSON] виданий сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Дружба», розміром 4.26 умовних кадастрових гектарів (а.с.25). 04.02.1997 Ковельською ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області Фіскальної служби України проведено у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків реєстрацію платника податків [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , про що 07.07.2015 видано відповідну картку( а.с.24). 27.11.2002 [PERSON] отримав свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № [NUMBER] , серія свідоцтва [NUMBER] (а.с.22). Однак у базах обліку УДМС України у Волинській області [PERSON] не значиться (а.с.7) Оцінюючи докази у сукупності, суд не має сумніву у доведеності факту особи громадянина України [PERSON] та факту його проживання на території України станом на 24.08.1991 зокрема. Визначальним для суду є показання односельчан як свідків та дані трудової книжки колгоспника про виконання трудоднів уподовж 1991 року. Як випливає зі змісту статті 3 Закону України «Про громадянство України», юридичне значення має факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або ж станом на 13 листопада 1991 року. Заявник просить суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на ці дві дати. Громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках (стаття 1 Закону України «Про громадянство України»). Як встановлено у справі, правовий зв`язок заявника з державою Україна виник 24 серпня 1991 року. Для встановлення належності заявника до громадянства України та отримання паспорта громадянина України достатнім є встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991. Суд наголошує, що у справі вирішується питання встановлення факту саме належності до громадянства України, а не питання його набуття. Та обставина, що заявник станом на 24.08.1991 досяг повноліття, однак не отримав паспорт громадянина України, не припиняє його правовий зв`язок з державою, громадянкою якої була його мати, в якій він народився, жив, працював і отримав правовстановлюючі документи на житло та ідентифікуючі документи платника податку. У інший спосіб,ніж встановлення факту особи громадянина України та факту його проживання на території України захистити права заявника неможливо. Сплачений заявником судовий збір залишається за заявником.

Outcome: approved