Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

У грудні 2022 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мороз К.Т., в якій останні просили суд: -визнати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , житлом [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] ; -визнати за [PERSON] та її неповнолітнім сином [PERSON] право користування квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS] ; -вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що нею, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 10.05.2016, було набуто у власність квартиру [ADDRESS] . Після придбання квартири позивач у встановленому законодавством порядку зареєструвалась за цією адресою та в`їхала до нової оселі і мешкає там по теперішній час. [INFO] в неї народився син, який також зареєстрований і постійно мешкає у вказаній квартирі разом з позивачем з моменту свого народження і по теперішній час. Згодом позивачу стало відомо, що прокурором в інтересах громади було подано позов про витребування квартири у зв`язку з тим, що у 2015 році вона була незаконно приватизовано на підставі підроблених документів. В подальшому дана квартира неодноразово перепродавалася, про що під час її купівлі не знала. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2018, яка залишена без змін постановою ВС/КЦС від 24.03.2021, прийнятими за результатами розгляду справи №205/3243/17, витребувано від [PERSON] , з підстав визначених ст.388 ЦК України, на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, квартиру [ADDRESS] . При розгляді цієї справи, жодна з трьох інстанцій не досліджувала та не давала оцінку фактичним обставинам справи, а саме про наявність у позивача з сином достатнього та триваючого зв`язку із конкретним місцем проживання у спірній квартирі, та про відсутність у них іншого проживання. 05.03.2021 року представник позивача отримав постанову державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м.Дніпро) від 11.02.2021 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 205/3243/17 виданого 01.10.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про витребування у позивача спірної квартири на користь територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпровської міської ради. З того часу виконавча служба та представники відповідача неодноразово намагались виселити її з неповнолітнім сином з вищевказаного житлового приміщення, посилаючись на виконавчий лист, в якому немає жодного слова саме про виселення. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування, одним з повноважень відповідачів в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торгівельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку є розподіл та надання громадянам відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Вони з сином також є громадянами і членами громади, яким більше нема де жити. І вони, позбавившись права власності на квартиру вже несуть «непропорційний та надмірний тягар». Крім того зазначає, що виселення неповнолітнього без надання іншого житлового приміщення суперечить положенням законам України «Про охорону дитинства», Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» конвенції ООН про права дитини, яка є основним документом, що визначає правові стандарти у сфері захисту прав дитини, була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року і набула чинності 27 вересня 1991 року, Європейські конвенції про здійснення прав дітей 1996 року, ратифіковано 2006 року. З огляду на те, що вищезазначена квартира є єдиним житлом позивачів, а відповідачами вчиняються дії спрямовані на виселення [PERSON] та її сина з зазначеної нерухомості без надання іншого житла, остання,

Outcome: dismissed