Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

23 травня 2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить суд видати обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо: перебування в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції заявниці. Заява обґрунтована тим, що заявник проживає разом з сином в будинку за адресою: [ADDRESS] . Тривалий час його син веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, останні три роки сумісного проживання стали нестерпними, тому що до антисоціальної поведінки додались прояви домашнього насильства. Батько потерпає від психологічного та фізичного насильства, що проявляється в погрозах його життю та здоров`ю, штурлянні, хватанні його. Заявник неодноразово звертався до правоохоронних органів щодо поведінки сина, але син не змінює своєї поведінки. У зв`язку із вчиненням насильства з боку [PERSON] , заявник потребує захисту в формі обмежувального припису. Рух справи. Ухвалою суду провадження у справі відкрито. У судовому засіданні [PERSON] подану заяву підтримав, просив задовольнити. Додатково пояснив, що є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , та постійно проживає в цьому будинку. З ним в будинку проживає син, [PERSON] , який не працює, вживає алкогольні напої, в стані алкогольного сп`яніння син погрожує батьку, влаштовує сварки, може схопити ніж, погрожує відрізати голову вночі, коли батько спить. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] просив відмовити в задоволенні заяви. Вказав, що постійно з народження проживає за адресою: [ADDRESS] , не має іншого місця проживання. З батьком свариться, тому що батько до нього чіпляється, а він не може втриматись коли вип`є. Намагається залишатись в своїй кімнаті. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [PERSON] постійно проживає за адресою реєстрації свого місця проживання в будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] постійно проживає за адресою реєстрації свого місця проживання в будинку за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] підтвердили свої родинні стосунки, як батька та сина. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2023 року у справі № 185/8668/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою суду встановлено, що 24.06.2023 о 18:30 [PERSON] знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинив насильство в сім`ї відносно свого батька [PERSON] , виражався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Постанова суду набрала законної сили 12.09.2023 року. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року у справі №185/2649/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.2 КУпАП. Постановою суду встановлено, що 29.02.2024 року о 08.00 год. гр. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , ображав нецензурною лайкою батька гр. [PERSON] та погрожував йому фізичною розправою. Постанова суду набрала законної сили 09.04.2024 року. 29 лютого 2024 року винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , стосовно постраждалої особи - [PERSON] , заборонено кривднику контактувати з постраждалою особою з 29.02.2024 року по 05.03.2024 року. 24 травня 2024 року винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , стосовно постраждалої особи - [PERSON] , зобов`язано кривдника залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено кривднику контактувати з постраждалою особою з 24.05.2024 року по 03.06.2024 року. Отже, [PERSON] вчинив домашнє насильство щодо [PERSON] , тобто вчинив умисне систематичне психологічне насильство щодо батька [PERSON] , з яким проживає в одному будинку, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя [PERSON] . Згідно пояснень [PERSON] , він відчуває загрозу життю та здоров`ю, оскільки син після вживання алкогольних напоїв влаштовує сварки, погрожує фізичною розправою, може схопити ніж. Норми права, які застосував суд, та висновки суду за результатами розгляду справи. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Згідно статті 1\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом. Частиною 2 ст.\~3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з ч. ч. 2 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст. 350-6 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово був притягнутий до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за фактами систематичного вчинення домашнього насильства стосовно батька [PERSON] , стосовно кривдника [PERSON] було винесено термінові заборонні приписи 29.02.2024 року та 24.05.2024 року. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст. 82 ЦПК України). Суд враховує, що сумісне місце проживання [PERSON] та [PERSON] , будинок за адресою: [ADDRESS] , є єдиним місцем проживання [PERSON] . При цьому тимчасове обмеження права користування кривдника житлом з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. [PERSON] висновків для себе не зробив, продовжує протиправні дії стосовно батька [PERSON] , вчиняє дії фізичного та психологічного насильства. Судом встановлено, що дії [PERSON] щодо [PERSON] , свідчать про те, що станом на сьогодні існує реальна загроза життю та здоров`ю заявника, а також загроза його психічному здоров`ю. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що життя і здоров`я заявника, перебувають під постійною загрозою, а тому суд переконаний у необхідності видачі обмежувального припису. На виконання вимог частини 2 статті 350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган районної у місті ради за місцем проживання (перебування) заявника. Розподіл судових витрат. Судові витрати, відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України, відносяться за рахунок держави.

Outcome: partial