Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

03.01.2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому свої вимоги мотивує тим, що 07.12.2021 року між АТ «Кредобанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-342279, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 220000,00 грн на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Строк дії договору визначено до 04.12.2026 року. У відповідності до п. 4.1. Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 29,99% річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак позичальник грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями не надав. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №CL-342279 від 07.12.2021 року станом на 07.12.2023 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 335524,20 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 216976,33 грн; заборгованості за відсотками - 118547,87 грн. Позивач вбачає можливість залучити до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя, оскільки на момент укладання кредитного договору [PERSON] перебував у шлюбних відносинах та утворював сім`ю із [PERSON] . Тому позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №CL-342279 від 07.12.2021 року станом на 07.12.2023 року у розмірі 335524,20 грн, судовий збір у розмірі 5032,86 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 33552,42 грн. Ухвалою суду від 08.01.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. У судове засіданні представник позивача до суду не з`явився, просив позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без їх участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] повідомлялась про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явилась, про причини своєї неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надала. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 07.12.2021 року між АТ «Кредобанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-342279, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 220000,00 грн на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Строк дії договору визначено до 04.12.2026 року. У відповідності до п. 4.1. Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 29,99% річних. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору, Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 56 080,00 грн., а інші частина суми коштів за Кредитним договором - на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника, передбаченої у п. 2.4. Кредитного договору. Згідно з п. 6.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим відсоткам за користування кредитом позичальником у встановлені строки не була сплачена. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 638/18231/15-ц, а згодом КПС ВС у справі № 205/5882/18 звернула увагу, на те, що обов`язок подружжя перед кредитором є, солідарним, а не має поділятися навпіл: якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, цивільні права та обов`язки за цим договором виникають у обох з подружжя, незважаючи на відсутність у законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. У зв`язку з чим до даного спору солідарним відповідачем залучено іншого з подружжя - [PERSON] , оскільки на момент укладання кредитного договору [PERSON] перебував у шлюбних відносинах та утворював сім`ю із [PERSON] 01.11.2023 року представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовими вимогами про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором до [PERSON] та [PERSON] . 21.11.2023 року досудові вимоги до [PERSON] та [PERSON] повернулись відправнику. Причиною повернення листа стало закінчення встановленого терміну зберігання, що підтверджується витягом з офіційного сайту AT «Укрпошта» відстеження поштового відправлення за трек-номером №0209427459051 та №0209427460653 відповідно. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №CL-342279 від 07.12.2021 року станом на 07.12.2023 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 335524,20 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 216976,33 грн; заборгованості за відсотками - 118547,87 грн. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у випадку невиконання зобов`язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ч.1 ст. 1054 зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором №CL-342279\~від 07.12.2021\~року у\~розмірі 335524,20\~грн належить задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 5032,86 грн. Крім того,\~позивачем заявлено\~вимогу про\~стягнення з\~відповідача на\~користь банку\~витрат,\~пов`язаних з\~наданням професійної\~правничої допомоги у розмірі 33552,42 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Однак, позивачем не надані суду документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), а також акту про виконані роботи на професійну правничу допомогу адвоката, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Outcome: approved