Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

19 жовтня 2023 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просила визнати за нею право власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , кий помер [INFO] ; визнати, що позивач має право на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,1238 га (0,0946 га та 0,0292 га) для ведення особистого селянського господарства розташованих в межах с. Проців Бориспільського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Вимоги обґрунтовано тим, що частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] за життя належала нині покійному батьку позивача [PERSON] , яку на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2023 року, ухваленого у справі за № 359/7275/22, успадкувала [PERSON] .. Іншим співвласником даного домоволодіння на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 19 грудня 1995 року був його брат [PERSON] , який помер [INFO] . У визначений законом шестимісячний термін, а саме 22 серпня 2022 року, [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 69602022. 21 червня 2023 року державний нотаріус Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Ловчинська Л.А. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Підставами для вказаного слугувало те, що в договорі купівлі продажу від 19 грудня 1995 року не вказано розмір частки у домоволодінні, яка належала [PERSON] через що неможливо чітко визначити склад спадкового майна. Також державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і на земельні ділянки площею 0,15 га, 0,0805 га та 0,1238 га (0,0946 га та 0,0292 га), які були виділені [PERSON] на підставі рішення сесії Процівської сільської ради Бориспільського району від 16 листопада 2012 року за № 216, оскільки померлий за життя не набув права власності на них. Наявна лише виготовлена ТОВ «АВТ ІНВЕСТ» технічна документація щодо них. Враховуючи наведене, [PERSON] звернулась до суду з метою захисту спадкових прав. Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки і встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 лютого 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 лютого 2024 року витребувано від Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість позивач та представник позивача подали до суду заяви, якими позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити, розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Відповідач також подала до суду заяву, якою просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Приписами ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 3,\~4\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав люди-ни»\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 березня 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON] підтвердь-жуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 жовтня 1967 року Б/ЗАГЕ м. Борисів та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 24 березня 1990 року Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених; копією посвідки про народження серії [NUMBER] виданої [INFO] , копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 13 березня 1945 року Бориспільським районним ЗАГС. На випадок\~своєї смерті\~ [PERSON] заповіт за життя не склав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить : частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] та право на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,1238 га (0,0946 га та 0,0292 га) для ведення особистого селянського господарства розташо-ваних в межах с. Проців Бориспільського району Київської області. У встановлений законом строк позивач звернулась до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69816442. Відомості про інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку майна [PERSON] матеріали цивільної та спадкової справи не містять. 21 червня 2023 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Ловчинською Л.А. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , після смерті її рідного дядька, [PERSON] , померлого [INFO] . Відмова обґрунтована тим, що у договорі купівлі-продажу не визначено, яка саме частка житлового будинку належить померлому, а тому неможливо встановити склад спадкового майна. На підставі рішення Процівської сільської ради Бориспільського району №19 від 20 листопада 2015 року [ADDRESS] . З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що спору про спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] немає. Доказів протилежного суду не надано. Спірні правовідносини регулюються книгою 6 ЦК України «Спадкове право». Відповідно ч.4\~ст.25 ЦК України\~цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) припиняється у момент її смерті. Згідно ч. 1\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Відповідно ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У частинах 1 та 2\~ст.\~355\~ЦК України зазначено -\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.1, 2 ст.\~372ЦК\~України майно, що є у спільній сумісній власності,може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними,крім випадків,установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що за текстом договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями під [ADDRESS] від 19 грудня 1995 року не вказано яка саме частка належить покупцям [PERSON] та [PERSON] . Вказаний об`єкт нерухомого майна був у їх спільній сумісній власності. Обидва власники домоволодіння померли. Виходячи з загального правила, передбаченого ч. 2\~ст. 372 ЦК України, суд вважає, що частки співвласників у цьому нерухомому майні були рівними, тобто [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частці житлового будинку з надвірними будівлями під [ADDRESS] . Судом також встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 08 лютого 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями під [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення спадкових прав позивача та забезпечення юридичної визначеності належить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Відповідно ч. 1 ст.\~3\~ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Стаття 40 ЗК України\~передбачає, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. За змістом 1\~ст.\~116\~ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У частинах 1, 2, 7\~ст.\~118\~ЗК України вказано, що\~громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначе-них\~статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно повноважень, визначених\~ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Згідно ч. 1\~ст. 25 Закону України «Про землеустрій»\~документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Встановлено, що рішенням Процівської сільської ради за №216 від 16 листопада 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, а саме : [PERSON] площею 0,15 га для будівництва обслуговування житлового будинку та площею 0,1238 га (0,0946 га та 0,0292 га) для ведення особистого селянського господарства, виготовлену ТОВ «АВТ Інвест». З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] розпочав виготовлення проекту, збір необхідних документів, проте не встиг отримати правовстановлюючий документ, зареєстру-вати за собою право власності на вказану земельну ділянку. ЗК України\~визначав, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано то, відповідно статті 1216 ЦК України, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та\~не переходить до спадкомців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації, а не права власності на цю земельну ділянку. В такому випадку до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , ввійшло право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслугову-вання житлового будинку, що розташована в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,1238 га (0,0946 га та 0,0292 га) для ведення особистого селянського господарства розташованих в межах с. Проців Бориспільського району Київської області. Однак, позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку, відтак суд приходить переконання, що [PERSON] обрала неналежний спосіб захисту права, а тому у задоволенні позову в частині вимог про визнання права власності на земельну ділянку слід відмовити. Зважаючи на вказане, суд вважає доведеними обставини, зазначені в позовній заяві, а відтак наявні підстави для її часткового задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial