Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що у відповідності до заповіту, реєстраційний № 2026 від 25.08.2015, складеному та посвідченому приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. громадянка [PERSON] призначила позивача спадкоємцем належних їй на праві приватної власності земельних ділянок кадастровий номер 6323181300:12:002:0168 розміром 5,6523 га та кадастровий номер 6323181300:12:003:0034 площею 5,6526 га, які розташовані на території бувшої Красненської сільської ради Кегичівського району Харківської області та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] померла в м. Гомберг (Ефце) ФРН, актовий запис S 76/2022. Останній раз позивач спілкувався з [PERSON] в липні місяці 2020 року, коли вона разом зі своєю донькою [PERSON] приїздили з Німеччини до України і були в смт. Кегичівка, вирішуючи питання перерахунку пенсії та можливість отримання її за кордоном. При зустрічі, її донька [PERSON] , яка проживає в Федеративній Республіці Німеччина, розповідала позивачу, що зважаючи на те, що в Україні не має близьких родичів, які б доглядали за матір`ю, вона забрала її на проживання до себе в Німеччину ще в 2018 році. Будь яких контактів, які б давали змогу підтримувати зв`язок з ними позивачу залишено не було. Про смерть [PERSON] позивач дізнався в січні 2024 року від мешканців с. Красне, після чого через бувших сусідів [PERSON] , з якими її донька [PERSON] зв`язалася по телефону та повідомила про смерть матері, позивач отримав її контактні дані і відразу ж зв`язався з нею засобами зв`язку. Галина написала позивачу, що матір померла ще в 2022 році та надала свідоцтво про її смерть. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, в тому числі земельні ділянки, які в 2015 році заповідалися позивачу померлою, тому у відповідності до статті 1223 Цивільного кодексу України, як спадкоємець за заповітом 06.02.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. з заявою про прийняття спадщини по заповіту. 06.02.2024 за вих. № 37/02-31 нотаріусом було вручено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в порядку ст.1270 ЦК України з роз`ясненням необхідності звернення до суду з метою встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач не зміг скористатися своїм правом на прийняття спадщини з наступних причин. Відкриттям спадщини після смерті спадкодавця вважається день його смерті, тобто 21.09.2022. До приватного нотаріуса позивач звернувся 06.02.2024, тобто зі спливом більше шести місяців після відкриття спадщини. Не своєчасне подання заяви про прийняття спадщини пояснюється проживанням спадкодавця з 2018 року за межами України на території ФРН у своєї доньки, відсутністю на території України будь - яких близьких родичів померлої, що унеможливило передачу та отримання інформації про її смерть будь - яким чином і в тому числі, отримання позивачем даної інформації для реалізації свого права на прийняття спадщини в порядку виконання заповіту померлої. Крім того, донька померлої [PERSON] , при останній зустрічі в 2020 році обіцяла, що буде підтримувати зв`язок та повідомляти про стан здоров`я матері, чого нею до січня 2024 року зроблено не було. Зважаючи на дані обставини, а саме на довгострокове перебування спадкодавця за кордоном, відсутність можливості будь - якого зв`язку з нею та не отримання інформації від родичів про її смерть, позивач пропустив встановлений законодавством України строк для прийняття спадщини. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 19.02.2024 у цій справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засіданні. Зобов`язано приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. надати суду засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] №33/2023, номер у спадковому реєстрі 70368070, зареєстрованої 09.03.2023. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 26.03.2024 визнано поважними причини неподання доказів, поновлено пропущений процесуальний строк для витребування та подання додаткових доказів, долучено до матеріалів справи надані представником позивача 25.03.2024 докази. Зобов`язано приватного нотаріуса Лозівського нотаріального округу Даниленко Н.В. надати дані спадкової справи про загальний склад спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] 21.09.2022, та кола спадкоємців, які залучені до спадкування. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 18 квітня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено до судового розгляду. Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Представник позивача, адвокат Доценко Ю.Г. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Від відповідача Кегичівської селищної ради надійшла заява, згідно з якої вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що повністю узгоджуються з матеріалами справи. У зв`язку з чим просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення за наявними матеріалами справи. Розгляд справи просить проводити без участі його представника. Від третьої особи приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. надійшла заява про те, що прийняти участь у судовому засіданні не має можливості у зв`язку з виробничою необхідністю, справу просить слухати без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , місце смерті м. Гомберг (Ефце), що підтверджується копією свідоцтва про смерть реєстраційний номер [NUMBER] виданий відділом реєстрації актів цивільного стану м. Гомберг (Ефце) 21.09.2022. За життя спадкодавцю [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 5,6523 га, кадастровий номер 6323181300:12:002:0168, розташована на території Красненської сільської ради Кегичівського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №057789. Також [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 5,6526 га, кадастровий номер 6323181300:12:003:0034, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Красненської сільської ради, Кегичівського району, Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2011 №1527, копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №057821. [PERSON] 25.08.2015 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження на належні їй на праві приватної власності земельні ділянки розміром 5,6523 га, кадастровий номер 6323181300:12:002:0168 та земельну ділянку розміром 5,6526 га, кадастровий номер 6323181300:12:003:0034 та призначила спадкоємця [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту від 25.08.2015 посвідчений приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Лопайчук С.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №2026, бланк НАО 913758. Реєстрація заповіту у спадковому реєстрі підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41300779 від 25.08.2015. Позивач [PERSON] 06.02.2024 звернувся до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. від 06.02.2024 №37/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Підставою для відмови стало пропущення строку встановленого ст. 1272 ЦПК України для прийняття спадщини. З постанови також вбачається, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована в с. Єлизаветівка Лозівського району Харківської області. До майна померлої зареєстрована спадкова справа №33/2023. Згідно довідки старости Єлизаветівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області від 25.01.2024 №21.15.01-17, [PERSON] , 1939 року народження, яка померла [INFO] на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вищевказаною адресою до 2018 року фактично не проживала. З 2018 року по день смерті проживала за межами України у дочки. За місцем реєстрації у вищезазначений період не з`являлася. Відповідно до копії спадкової справи №33/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа заведена 09.03.2023 за заявою [PERSON] про прийняття спадщини померлої [PERSON] за заповітом, складеним на її ім`я, посвідченого [PERSON] , приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області, 12.10.2017 за реєстровим №1971. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру виданого 09.03.2023 вбачається наявність чинних заповітів номер в реєстрі 2026 НАО 913758 від 25.08.2015, та заповіт номер в реєстрі 1971 НМІ 784434 від 12.10.2017. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. від 01.04.2024 №196/01-16, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 26.03.2024, нотаріусом повідомлено, що нею надана до суду копія спадкової справи, інша інформація у спадковій справі відсутня. Відповідно до копії заповіту посвідченого приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. від 12.10.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1971, НМІ 784434, [PERSON] належну їй квартиру в [ADDRESS] заповіла спадкоємцю [PERSON] , [INFO] . З заповіту вбачається, що цим заповітом скасовується заповіт, що був посвідчений [PERSON] від 25.08.2016 за реєстровим №1912. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини в шестимісячний строк не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутися до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для цілей спадкового законодавства місцем постійного проживання особи є зареєстроване відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини як за заповітом так і за законом необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилається на те, що він не є родичем спадкодавця [PERSON] , яка проживала за межами території України, а тому про її смерть позивач об`єктивно не мав змоги знати. Про смерть [PERSON] йому вчасно родичами повідомлено не було. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р у справі № 565/1145/17, яка в силу ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Визначення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є оціночним поняттям та оцінюється судом в залежності від конкретних обставин справи. Судом було встановлено, що позивач дійсно проживала за кордоном, де і померла,. Позивач не є родичем чи близькою людиною спадкодавця, не міг знати про її смерть, що на думку суду є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, зі спадкової справи вбачається, що при відкритті спадкової справи нотаріусом було встановлено про наявність діючих заповітів, однак відомостей про вчинення дій щодо повідомлення спадкоємців спадкова справа не містить. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, що викликали труднощі у оформленні спадщини, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини та визнає причину пропуску строку для її подання поважною. Про розподіл судових витрат позивач не заявив. На підставі викладеного,

Outcome: approved