Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заподіяну злочином майнову шкоду у розмірі 4791526,01 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 серпня 2023 року Залізничним районним судом м. Львова у кримінальному провадженні №12013150010000837 про обвинувачення [PERSON] за ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 209 КК України, [PERSON] за ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України, [PERSON] за ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України ухвалено вирок, яким [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано винними у тому, що будучи засновниками та пасторами релігійної громадської організації «Церква «Посольства Благословенного царства Божого для всіх народів», переслідуючи корисливі мотиви з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, направлених на протиправне заволодіння майном та грошовими коштами громадян, шляхом обману та зловживання довірою, під виглядом здійснення господарської та інвестиційної діяльності діючи упродовж 2007 - 2008 років на території м. Львова та Львівської області вчиняли заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману та зловживання довірою в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04.12.2023 року даний вирок суду стосовно [PERSON] та [PERSON] скасовано та звільнено їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, кримінальне провадження закрито. Так, будучи під впливом обману відповідачів, які, шляхом зловживання її довірою, пообіцяли їй покращення матеріального стану без жодних негативних наслідків, а тому позивач надала [PERSON] усі документи на квартиру [ADDRESS] для використання такої як застави при отриманні кредиту та 17.09.2007 року у приватного нотаріуса підписала всі документи. У подальшому відповідач [PERSON] повідомив їй, що банком надано кредит у сумі 6300 доларів США і що такі гроші будуть ним та [PERSON] інвестовані у нерухомість. У березні 2010 року позивач дізналась про рішення Сихівського районного суду м. Львова, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - належну їй квартиру [ADDRESS] за невиконання кредитного договору від 17.09.2007 року, укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, сума заподіяної [PERSON] майнової шкоди відповідає сумі заборгованості перед ПАТ «КБ «Приватбанк» і становить 4791526,01 грн. Оскільки шкода, яка завдана протиправними діями відповідачів, ними не відшкодована, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.02.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Суд, ухвалив розглядати справу за відсутності позивача та її представника, які у судове засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Баранов С.О. подав суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також за відсутності відповідачів, які у судове засідання вчергове не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзиву не подали, сторона позивача не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про можливість, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, вивчивши зібрані по справі докази, суд виходив з наступного. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 17.08.2023 року у кримінальному провадженні №12013150010000837 [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 209 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від форм власності а також посади, пов`язані з розпорядженням фінансовими ресурсами на строк 2 роки та з конфіскацією майна; [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України та призначено покарання у виді 8 /восьми/ років позбавлення волі з конфіскацією майна; [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України та призначено покарання у виді 8 /восьми/ років позбавлення волі з конфіскацією майна /а.с.42-97/. Із змісту даного вироку суду вбачається, що у вересні 2007 року [PERSON] , перебуваючи у м. Львові, діючи з корисливих мотивів згідно із розробленим нею злочинним планом, за попередньою змовою групою осіб, спільно із [PERSON] , згідно обвинувального акту, обвинуваченим [PERSON] та [PERSON] у відповідності до відведених їм ролей та реалізовуючи спільний, єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману та зловживання довірою переконали прихожан Церкви «Посольство Боже» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які опинились у важких життєвих обставинах (чоловіки [PERSON] та [PERSON] були безробітними і зловживали спиртними напоями, а чоловік [PERSON] помер) отримати у банківських установах кредитні кошти та вкласти їх у бізнес пасторів Церкви «Посольство Боже» на вигідних для прихожан умовах. З метою забезпечення гарантованого отримання [PERSON] кредитних грошових коштів та максимального збільшення суми кредиту, [PERSON] , діючи з корисливих мотивів, переконала прихожан Церкви «Посольство Боже» [PERSON] , яка також працювала в [PERSON] . нянею її дитини, та [PERSON] виступити майновими поручителями під час отримання [PERSON] кредиту, надавши у заставу банку своє житло. Згідно із розробленим злочинним планом, відомим усім співучасникам кримінального правопорушення, оформленням кредитного договору та договорів застави керував [PERSON] і як наслідок, 17.09.2007 між прихожанкою Церкви «Посольство Боже» [PERSON] та ПрАТ «ПриватБанк» укладено кредитний договір на суму 127 тис. доларів США, під заставу двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] та трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Отримавши цього ж дня в касі ПрАТ «ПриватБанк», що у м. Львові по вул. Гуцульській грошові кошти в сумі 127 тис. доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 17.09.2007 становило 641350, 00 грн., [PERSON] передала їх [PERSON] та Згідно обвинувального акту, обвинуваченому [PERSON] , які її супроводжували та контролювали отримання кредиту. У подальшому, вказані грошові кошти [PERSON] та [PERSON] , діючи згідно із розробленим злочинним планом перевезли в офісне приміщення, за адресою: [ADDRESS] де передали їх [PERSON] , з метою подальшого розподілення грошових коштів між усіма співучасниками злочинних дій. З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, створення хибного враження у вигідності фінансової операції та приховування своєї злочинної діяльності, [PERSON] , перебуваючи в офісі фірми "Амбасадор", що у [ADDRESS] , 19.09.2007 повідомила [PERSON] , що частина грошових коштів в сумі 1200, 00 доларів США повинна бути передана в фонд Церкви «Посольство Боже», а грошові кошти у сумі 2800,00 доларів США повинні бути передані [PERSON] під виглядом позики. В цей же день укладено договір позики між [PERSON] (позиководавець) та [PERSON] (позичальник) про те, що позикодавець надає позичальнику позику в сумі 2800,00 доларів США що за офіційним курсом НБ України станом на 19.09.2008 становить 14140,00 гривень строком на один рік. Проте, фактично грошові кошти в загальній сумі 127 тис. доларів США ще 17.09.2007 отримав [PERSON] . Також, після заволодіння грошовими коштами прихожан в загальній сумі 127 тис. доларів США, з метою приховування своєї злочинної діяльності та створення у [PERSON] хибного враження про надійність і вигідність фінансової операції, 18.09.2007, перебуваючи в офісі фірми "Амбасадор" на [ADDRESS] , [PERSON] передала [PERSON] 10700, 00 доларів США щоб остання здійснювала щомісячні проплати відсотків по кредиту в сумі 890 доларів США, а також передала останній розписку про те, що [PERSON] позичила в [PERSON] 40 тис. доларів США на купівлю земельної ділянки в с.Сокільники, Пустомитівського р-ну, Львівської області. Одночасно, з метою приховування своєї злочинної діяльності, [PERSON] переконаннями змусила [PERSON] підписати фіктивний договір позики від 19.09.2007 [PERSON] 43 тис. доларів США. Отримані шахрайським способом грошові кошти були розподілені між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно обвинувального акту, обвинуваченим [PERSON] та привласнені ними, чим спричинено матеріальну шкоду [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в загальній сумі 641350, 00 грн. Вироком Залізничного районного суду м. Львова 17.08.2023 року у кримінальному провадженні №12013150010000837 цивільний позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану злочином в розмірі 126 559/сто двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять/ доларів США 66 центів, що станом на день розгляду справи еквівалентно 4675280 /чотири мільйона шістсот сімдесят п`ять тисяч двісті вісімдесят/ гривень 90 копійок./. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04.12.2023 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 17.09.2023 року стосовно [PERSON] , [PERSON] скасовано та звільнено [PERSON] , [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо них закрито. Таким чином, кримінальне провадження закрито з нереабілітуючої підстави. Також ухвалою Львівського апеляційного суду вирок суду від 04.12.2023 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 17.08.2023 року щодо [PERSON] змінено, постановлено вважати його засудженим за ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 190 КК України до 8 років позбавлення волі та звільнено останнього від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України Вирок суду в частині цивільних позовів потерпілих до обвинувачених скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства /а.с.98-131, 132-137/. Із долучених до матеріалів справи документів судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2015 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 березня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено та у рахунок погашення заборгованості в розмірі 126 559,06 (сто двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять доларів 6 центів США), що еквівалентно 2 750 128,30 грн. ( два мільйони сімсот п`ятдесят тисяч сто двадцять вісім грн. 30 коп.) та складається з: 106 987,98 доларів США - заборгованість за кредитом, 13 789,11 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2 320 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3 461,94 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором; за кредитним договором №LVH9GA00000131 від 17 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] загальною площею 51,6 кв.м, яка належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру, виданого 23 грудня 1997 року виконавчим комітетом Львівської міської ради, зареєстрованого в ЛОДК БТ1 та ЕО за №26064, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою 3 вересня 2007 року, зареєстрованого в ОКП ЛОР «БТ1 та ЕО» 5 вересня 2007 року за №18790052; відповідно до договору іпотеки квартири від 17 вересня 2007 року; та квартиру [ADDRESS] загальною площею 67,8 кв.м, що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування квартири, посвідченого Шостою Львівською держаною нотаріальною конторою 29 серпня 2005 року (№2-1772 у реєстрі), зареєстрованого в ОКП ЛОР «БТ1 та ЕО» 5 вересня 2005 року за №104933638; шляхом продажу вказаних предметів іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк»(49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» вcix повноважень, необхідних для здійснення продажу, з початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на час реалізації предмета іпотеки (квартири [ADDRESS] , але не меншою ніж 353 500 (триста п`ятдесят три тисячі п`ятсот) грн.; з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» вcix повноважень, необхідних для здійснення продажу, з початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на час реалізації предмета іпотеки (квартири [ADDRESS] ), але не меншою ніж 378 750 (триста сімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят) грн. На час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню./а.с.35-41/ Відповідно до положень ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч. 1 ст. 1190 ЦК солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди. Частиною 2 вказаної статті ЦК України визначено, що за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. за №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення майнової шкоди є підставною, законною, обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду, а тому, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути порівно судовий збір.

Outcome: approved