Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

05 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до Богородчанського районного суду з заявою у якій просила суд, встановити факти родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON] , що померла [INFO] . Заявниця [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 лютого 2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Любінець О.П. із заявою щодо оформлення спадщини за законом після смерті матері [PERSON] та оформлення права власності на спадкове майно після смерті маминої сестри [PERSON] до якого вступила її мати ще задовго до своєї смерті в порядку спадкування за законом. На підставі її звернення, нотаріусом була відкрита спадкова справа № 72036019. Спадкове майно після смерті матері вона прийняла фактом постійного проживання зі спадкодавцем, однак у зв`язку з розбіжностями (неточності у написанні імен та прізвищ, а також відсутність свідоцтва про шлюб маминої сестри - [PERSON] , які містяться у документах, приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Любінець О.П. рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин між нею та матір`ю та її рідною сестрою. Заявник [PERSON] , народилася [INFO] в селі Старуня Богородчанського району Івано-Франківської області. Після укладення шлюбу [INFO] із [PERSON] , взяла прізвище чоловіка, відповідно « [PERSON] » змінила на « [PERSON] » . В свідоцтві про народження заявниці вказано, що громадянка [PERSON] , народилася [INFO] в селі Старуня Богородчанського району Івано-Франківської області, в графі «батьки» зазначено, що її батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Однак в написанні її імені допущено помилку: написано « [PERSON] » замість « [PERSON] »; а також помилку в імені її матері, написано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». В свідоцтві про смерть матері її ім`я та прізвище вказані вірно, зокрема зазначено: « [PERSON] , померла [INFO] у віці 61 рік, про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] зроблено запис за №22. Місце смерті - с.Старуня Богородчанського району івано-Франківської області». Свідоцтва про народження матері [PERSON] та її сестри [PERSON] не збереглися, однак родинні зв`язки підтверджуються архівними даними Держаного архіву Івано-Франківської області. В архівній довідці про народження матері зазначено: « [PERSON] (так в документі) народилася [INFO] у с. Старуня Надвірнянського повіту (нині Івано-Франківського району), хрещена 15 липня 1936 року у церкві в селі Старуня (а/з №59). Батько: [PERSON] , син [ADDRESS] » (копія архівної довідки від 28.02.2024 року № ІІІ-18(Ц)/06-06 додається). В архівній довідці про народження сестри матері зазначено: « [PERSON] народилася [INFO] (так в документі) у с. Старуня Богородчанського повіту повіту (нині Івано-Франківського району), хрещена 27. .1923 року у церкві в селі Старуня (а/з №19). Батько: [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] , уродж. [PERSON] Мати: [PERSON] , донька [PERSON] і [PERSON], уродж. [PERSON]» (копія архівної довідки від 28.02.2024 року № ІІІ-18(Ц)/06-06 додається). Заявнику відомо, що [PERSON] на початку 1940-х років вийшла заміж (церковний шлюб) та взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Однак їхнє свідоцтво про одруження не збереглося. На її звернення до Державного архіву Івано-Франківської області, отримала письмову відповідь: «У метричній книзі реєстрації шлюбів церкви с. Старуня Солотвинського повіту (нині Івано-Франківського району) за 1943 рік та книгах реєстрації актів цивільного стану про шлюби за 1944-1947 роки актового запису про шлюб [PERSON] не виявлено. Метричні книги реєстрації шлюбів церкви с. Старуня та книги реєстрації актів цивільного стану про шлюби за 1940-1942 роки до Державного архіву Івано-Франківської області не надходили» (лист-відповідь державного архіву Івано-Франківської області від 28.02.2024 року № ІІІ-18(Ц)/06-06 додається). Втрата метричних книг могла бути пов`язана із адміністративною реформою цього часу та окупаційними діями спочатку Польщі, а потім Німеччини. Так, загальновідомий історичний факт, що під час адміністративної реформи з розпорядженням Міністерства внутрішніх справ РП 1 серпня 1934 року утворена адміністративна субодиниця Надвірнянського повіту Станиславівського воєводства і Крайсгауптманшафту Станіслав під назвою Гміна Старуня (гміна - найменша адміністративна одиниця Польщі). Село Старуня стало центром сільської ґміни Старуня, утвореної з попередніх самоврядних сільських гмін «Ґрабовєц», «Гвозд», «Молоткув», «Старуня», «Журакі». 17 січня 1940 р. Ґміна ліквідована у зв`язку з утворенням Солотвинського району. Ґміна була відновлена на час німецької окупації з липня 1941 р. до липня 1944 р. [PERSON] померла [INFO] , про що 22 жовтня 1996 року Виконавчим комітетом Старунської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області складено актовий запис №33. Свідоцтво про смерть у неї відсутнє. Той факт, що [PERSON] є сестрою [PERSON] підтверджується також довідкою Старунського старостинського округу №7, в якій зазначено, що «на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в управління спадковим майном вступила її сестра [PERSON] ». Ухвалою від 05 квітня 2024 року було відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд на 29 квітня 2024 року. Ухвалою від 05 квітня 2024 року за клопотанням заявниці [PERSON] витребувано із Богородчанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції України, копію актового запису про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] . 29 квітня 2024 року справа не слухалась у зв`язку із неявкою учасників. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Левкун Т.В. підтримали доводи заяви та просили її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи - Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області не з`явився, сільський голова 17 квітня 2024 року надіслав на адресу суду через систему Електронний суд заяву про розгляд справи за відсутності представника ради за наявними матеріалами справи. Не мають заперечень проти задоволення заяви. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 у справі N 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, вислухавши заявника та її представника, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Частиною 2 ст. 124Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Верховний Суд України у листі від 01 січня 2012 року "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснив, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, у якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно вимог ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт неможливості одержання або відновлення документів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі N 320/948/18 (провадження N 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Верховного Суду від 06 березня 2023 року у справі N 357/6441/21-ц зазначено, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); сімейних відносин; відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини). Позитивні юридичні факти, тобто ті, які повинні існувати на час відкриття спадщини і можуть зумовлювати, за передбачених у ЦК України умов, виникнення права на спадкування за законом. Аналіз положень глави 68 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини). Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі N 638/15738/17 (провадження N 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Судом встановлено, що 21 лютого 2024 року заявник звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Любінець О.П. із заявою щодо оформлення спадщини за законом після смерті моєї матері [PERSON] . На підставі цього звернення, нотаріусом була відкрита спадкова справа № 72036019, що підтверджується копією витягу № 75920551 від 21 лютого 2024 року про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.17). З дослідженої копії повторно виданого свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 07 грудня 1978 року (а.с.15) вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Старуня Богородчанського району Івано-Франківської області, в графі «батьки» зазначено, що батько - [PERSON] , мати - [PERSON] Згідно копії паспорта заявника [PERSON] , народилася [INFO] в селі Старуня Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с.7-8). Таким чином в написанні імені заявника допущено помилку: написано « [PERSON] » замість « [PERSON] »; а також помилку в імені матері, написано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Із копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 06 вересня 1980 року Старунською сільською радою народних депутатів (а.с.16) вбачається, що після укладення шлюбу із [PERSON] , заявник взяла прізвище чоловіка, відповідно « [PERSON] » змінила на « [PERSON] ». Із копії свідоцтва про смерть від 15 червня 1998 року серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 61 рік, про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] зроблено запис за №22. Місце смерті - с.Старуня Богородчанського району івано-Франківської області (а.с.18). Із дослідженої копії архівної довідки від 28 лютого 2024 року № ІІІ-18(Ц)/06-06 встановлено: « [PERSON] (так в документі) народилася [INFO] у с. Старуня Надвірнянського повіту (нині Івано-Франківського району), хрещена 15 липня 1936 року у церкві в селі Старуня (а/з № [NUMBER] ), Батько: [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] , уродж. [PERSON]; Мати: [PERSON] , донька [PERSON] і [PERSON], уродж. [PERSON] » (а.с.20). Із дослідженої копії архівної довідки від 28 лютого 2024 року № ІІІ-18(Ц)/06-06 встановлено, що « [PERSON] народилася [INFO] (так в документі) у с. Старуня Богородчанського повіту повіту (нині Івано-Франківського району), хрещена 27. .1923 року у церкві в селі Старуня (а/з №19). Батько: [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] , уродж. [PERSON]; Мати: [PERSON] , донька [PERSON] і [PERSON], уродж. [PERSON] » (а.с.19) . Заявник зазначає, що мамина сестра - [PERSON] на початку 1940-х років (найімовірніше 1940-1941 рр.) вийшла заміж (церковний шлюб) та взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Однак свідоцтво про одруження не збереглося. Згідно листа державного архіву Івано-Франківської області від 28 лютого 2024 року № ІІІ-18(Ц)/06-06 «У метричній книзі реєстрації шлюбів церкви с. Старуня Солотвинського повіту (нині Івано-Франківського району) за 1943 рік та книгах реєстрації актів цивільного стану про шлюби за 1944-1947 роки актового запису про шлюб [PERSON] не виявлено. Метричні книги реєстрації шлюбів церкви с. Старуня та книги реєстрації актів цивільного стану про шлюби за 1940-1942 роки до Державного архіву Івано-Франківської області не надходили» (а.с.21). Заявник зазначає, що втрата метричних книг могла бути пов`язана із адміністративною реформою цього часу та окупаційними діями спочатку Польщі, а потім Німеччини. Так, загальновідомий історичний факт, що під час адміністративної реформи з розпорядженням Міністерства внутрішніх справ РП 1 серпня 1934 року утворена адміністративна субодиниця Надвірнянського повіту Станиславівського воєводства і Крайсгауптманшафту Станіслав під назвою Гміна Старуня (гміна - найменша адміністративна одиниця Польщі). Село Старуня стало центром сільської ґміни Старуня, утвореної з попередніх самоврядних сільських гмін «Ґрабовєц», «Гвозд», «Молоткув», «Старуня», «Журакі». 17 січня 1940 р. Ґміна ліквідована у зв`язку з утворенням Солотвинського району. Ґміна була відновлена на час німецької окупації з липня 1941 р. до липня 1944 р. З копії актового запису про смерть №33 від 22 жовтня 1996 року, виданого виконавчим комітетом Старунської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.35). Згідно копії довідки від 15.03.2024 року № 406/11-07-31 Старунського старостинського округу №7 «на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в управління спадковим майном вступила її сестра [PERSON] » (а.с.22). Свідок [PERSON] дала показання, що проживає в селі Старуня Івано-Франківської області з моменту народження у 1949 році і до сьогодні. Заявниця по справі є її сусідкою. Вона була добре знайома та часто спілкувалася з [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Ці жінки були рідними сестрами. Батьками [PERSON] та [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] у початку 1940-х років вийшла заміж у селі Старуня за [PERSON] із сусіднього села та взяла прізвище чоловіка " [PERSON] ". Вони брали церковний шлюб. У 1958 році [PERSON] народила дочку [PERSON] (у селі її називали [PERSON] ). [PERSON] у 1980 році вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". Свідок [PERSON] дала показання, що з моменту народження і по даний час проживає в [ADDRESS] . Вона була добре знайома із [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , що померла [INFO] , які були рідними сестрами. Вона з ними та часто спілкувалася. Їй відомо, що батьками [PERSON] та [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . Також їй добре відомо, що [PERSON] на початку 1940-х років вийшла заміж (обвінчалися в церкві в селі Старуня) та взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Сестра [PERSON] - [PERSON] (в селі її називали [PERSON] або просто [PERSON] ) у 1958 році народила дочку - [PERSON] (в селі її звали [PERSON] ). Суд визнає достовірність показів вказаних свідків, оскільки вони узгоджуються із дослідженими у справі письмовими доказами та поясненнями заявника та його представника. Таким чином матеріали справи містять достатні, належні та допустимі докази, які підтверджують факти щодо того, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON] , що померла [INFO] . Заявник [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Мета, з якою заявник просить встановити ці факти, це реалізація його права на отримання спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду встановлено, факт родинних відносин, а тому суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved