Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Ткачук Ю.В. звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Згідно заявлених вимог представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 61 115,00 грн та витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 4 800,00 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 05 липня 2023 року сталось залиття належної позивачу квартири з квартири, яка знаходиться поверхом вище, в якій проживає відповідач. Того ж дня, [PERSON] направив заявку в комплексну диспетчерську службу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» про залиття його квартири №135 з квартири №141 . Відповідно до акту від 21 липня 2023 року при комісійному обстежені квартири №135 виявлено сліди залиття в коридорі, великій та малій кімнатах і кухні. При комісійному обстежені квартири №141 виявлено, що в санвузлі лопнуло латунне коліно перед запірною арматурою холодного водопостачання. Представник позивача зазначає, що заявок на ремонт сантехнічного обладнання з квартири №141 до ЖЕД-410, аварійну службу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва » не надходило, в акті вказана причина залиття - недбале відношення до санітарно-технічного обладнання квартири [ADDRESS] . За результатами проведення незалежної оцінки майна розмір матеріального збитку завданого квартирі [ADDRESS] , з урахуванням фізичного зносу становить 61 115,00 грн. Вартість проведеної експертизи становить 4 800,00 грн. Позивач звертався до відповідача з проханням добровільно відшкодувати завдані збитки, але відповідач відмовилась. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (а.с.44-45) Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 18 грудня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. За доводами відзиву, акт комісійного обстеження квартири від 21 липня 2023 року не відповідає вимогам Правил, отже не є доказом залиття квартири, оскільки не відповідає приписам законодавства: не підписаний сторонами, не містить відомостей про те, що відповідач запрошувалась для огляду квартири, хто є власником, наймачем чи орендарем квартири, з вини якого сталось залиття та в ньому відсутні чітко описані обсяги пошкодженого майна в приміщеннях квартири, характер ушкоджень та обсяги необхідного ремонту квартири, отже розрахунки збитків на підставі такого акту не є достовірними. Крім того, на думку відповідача, в акті відсутні однозначні висновки щодо вини особи, яка вчинила залиття, акт складений за відсутності власника чи представника винної сторони. У відзиві наводиться припущення, що подія залиття могла статися в результаті різкої суттєвої зміни тиску або незадовільного технічного стану внутрішньобудинкового трубопроводу холодного водопостачання та зазначається, що аварійна ситуація в квартирі позивача сталась в результаті того, що у санвузлі лопнуло латунне коліно перед запірною арматурою, тобто до першої запірної арматури, що є невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи водопостачання, тобто не є зоною відповідальності відповідача. Також відповідач вважає недопустимим доказом звіт про оцінку майна, оскільки в звіті не зазначено, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготований для подання до суду, а особа, яка його складала не включена в реєстр атестований судових експертів. Крім того, в кошторисі відображене майно не зафіксоване в акті обстеження квартири від 21 липня 2023 року, отже кошторис є значно завищеним. Також відсутні відомості про реальний стан майна до моменту залиття. За доводами відзиву, відсутні докази, які дали б можливість встановити дійсну причину залиття квартири та причинно-наслідковий зв`язок між залиттям квартири позивача і діями відповідача, отже позивачем не доведено складу цивільного правопорушення, як необхідної передумови для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. (а.с.55-66) 22 грудня 2023 року надійшла відповідь на відзив позивача [PERSON] , подана представником - адвокат Ткачук Ю.В., за доводами якої відповідачем не заперечується факт проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] , акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не заперечуються і не спростовані. Також вказується на наведені у відзиві припущення щодо можливих причин залиття. На переконання позивача вина відповідача очевидна, оскільки залиття сталося через лопнувше коліно перед запірною арматурою холодного водопостачання в квартирі №141 , в якій проживає відповідач і несе відповідальність за належний стан та справність. Також у відповіді зазначається, що висновок оцінювача складений з урахуванням даних, отриманих під час огляду квартири позивача за участю заявника, відповідач був належним чином повідомлений про час проведення оцінки, доказів які б вказували на сумніви в повноті, якості та правильності висновку або недостатності кваліфікації оцінювача, відповідач суду не надала, як і альтернативного розрахунку оцінки матеріального збитку. (а.с.69-71) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 січня 2024 року витребувано з Першої київської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи була заведена спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , 1942 року народження, РНОКПП [NUMBER] . Якщо так, повідомити яким нотаріусом заведена спадкова справа. (а.с.87, 88-89) 11 січня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення, в яких наведені доводи аналогічні викладеним у відзиві та зазначено про відсутність доказів повідомлення власників чи мешканців квартири [ADDRESS] про дату комісійного обстеження, в акті не зазначено, що з ним ознайомлені мешканці квартири, які його підписують, акт не був вручений відповідачу. Також наводиться детальне обґрунтування наявних, на думку відповідача, вад акту та звіту. (а.с.92-97) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року витребувано у Сьомої київської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію матеріалів спадкової справи номер у спадковому реєстрі 46247674, заведеної 24 січня 2009 року щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , 1942 року народження. (а.с.112, 116-117) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.182, 186-187) Представник позивача [PERSON] - адвокат Ткачук Ю.В. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, додатково пояснила, що відповідач була повідомлена листом про дату та час оцінки, проте не з`явилась. Зазначила, що цивільне законодавство передбачає презумпцію вини в деліктних правовідносинах та підкреслила, що відповідач повинна була оцінювати стан труб в квартирі, щоб не сталось їх розриву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову та пояснила, що 05 липня 2023 року вона була в квартирі [ADDRESS] , в якій періодично проживає. Зазначена квартира належала її матері, спадщину вона прийняла, проте не оформила свідоцтво. 05 липня 2023 року вона була в квартирі №141 , приблизно о 12 годині в туалеті прорвало коліно на трубі. Перекрити воду відповідач не мала можливості, оскільки прорив стався на ділянці труби до вентиля. Відповідач покликала сусідів, які допомагали прибирати та викликали аварійну службу, проте сантехніки прибули лише о 13 годині 25 хвилин та перекрили воду. Зазначила, що її вина в залитті квартири позивача не доведена, відсутній зв`язок між її діями та залиттям, оскільки коліно, яке розірвало, вона замінювала декілька років тому, а прорив міг статися через підвищення тиску водопостачання, що неможливо перевірити. Також пояснила, що через 14 днів син позивача вирішив, що вона винна в залитті, запропонував відшкодувати 7 552,00 грн, на що відповідач відмовила, оскільки її вини в залитті немає, вона теж постраждала, та запропонувала позивачу будівельні матеріали. Додатково пояснила, що в день залиття сантехники оглядали в її квартирі причини залиття, а наступного дня замінили труби. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 24 грудня 2003 року (а.с.10). Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] 20 лютого 2012 року зареєстровано за [PERSON] (особа померла). (а.с.37, 153-154) З матеріалів спадкової справи №62, заведеної щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що остання померла [INFO] (а.с.127-зворот), єдиним спадкоємцем, який у визначені законом строки звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, є донька спадкодавця - відповідач у справі [PERSON] (а.с. 127, 128-зворот - 139-140) Також, за матеріалами спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину за законом щодо квартири за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] ще не видано. Право власності припиняється, серед іншого, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України). Згідно положень ч.1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, за виключенням права на розпорядження нею. Комісією у складі працівників дільниці №4 ЖЕД №410 21 липня 2023 року було складено акт про те, що 05 липня 2023 року, о 12 годині 40 хвилин від мешканців квартири [ADDRESS] надійшла заявка про залиття з квартири № 141 . На момент прибуття, слюсарем сантехніком було перекрито стояк холодного водопостачання. При обстеженні квартири № 141 виявлено, що в сан. вузлі лопнуло латунне коліно перед запірною арматурою холодного водопостачання. Після проведення ремонтних робіт власниками квартири водопостачання було віднослено. Заявок на ремонт сантехнічного обладнання з квартири №141 до ЖЕД-410, аварійну службу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва » не надходило. Зі слів мешканців квартири №135 це не перше залиття. Причини залиття: недбале відношення до санітарно технічного обладнання кв. [ADDRESS] . При комісійному обстеженні квартири №135 виявлено: коридор - стеля - водоемульсійне пофарбування, відшарування, жовті плями, стіни - шпалери імпортні, відшарування; велика кімната - стеля - водоемульсійне пофарбування, жовті плями, стіни - шпалери імпортні, відшарування, жовті вологі плями, під шпалерами чорні плями; мала кімната - підлога - паркет, вздуття, стіни - шпалери імпортні, жовті вологі плями, відшарування, на балці перекриття тріщини, стеля - водоемульсійне пофарбування, жовті плями; кухня - шпалери імпортні, відшарування, на балці перекриття жовті вологі плями. Зі слів власника квартири ремонт виконувався у вересні 2006 року. (а.с.9) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , яка розташована на 5-му поверсі. 05 липня 2023 року свідок приїхала додому до 12 години, через деякий час почула крики з 6-го поверху, свідок піднялась на 6-й поверх, сусіди допомагали вичерпувати воду в квартирі №141 , сусідка з 7-го поверху викликала аварійну службу. Також свідок показала, що вона в кв. №141 допомагала вичерпувати воду в коридорі, бачила, що прорвало трубу, яка знаходиться в туалеті. Зазначила, що сусіди не змогли перекрити воду, вона теж набрала аварійну службу, яка приїхала приблизно о 13 годині 25 хвилин та перекрили воду, після чого сантехніки заходили в квартиру №141 . Згідно Звіту про оцінку матеріального збитку (шкоди), завданого квартирі [ADDRESS] , складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] 08 серпня 2023 року, дата оцінки - 02 серпня 2023 року, розмір матеріального збитку становить 61 115,00 грн (з урахуванням ПДВ). (а.с.13-36) Згідно наявної в матеріалах справи квитанції, за проведення оцінки сплачено 4 800,00 грн. (а.с.12) Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20)). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див.: постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). У ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Відповідно до ч.1 ст.10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц (провадження № 61-28098св18)). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Диспозитивність - один з базових принципів судочинства,

Outcome: approved