Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] від імені та в інтересах якої діє адвокат Лейб`юк Оксана Василівна звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про\~стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання та суми коштів сплачених за навчання повнолітньої дитини за попередні періоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 25.06.2005 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис N? 927), з 25.06.2005 по 26.02.2008 рік. У шлюбі в сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду від 26.02.2008 справа №? 2-398-1/08, шлюб між сторонами, розірвано. Відповідно до наказу керівництва Національного університету «Львівська політехніка», син - [PERSON] зарахований на перший курс заочної форми навчання (бакалаврського) рівня вищої освіти на освітньо-професійну програму «Автомобільний транспорт» в Інститут механічної інженерії та транспорту Національного університету «Львівська політехніка». Завершення навчання - 30 червня 2026 року. На даний час, [PERSON] є студентом другого курсу зазначеного вище начального закладу. Загальна вартість платної освітньої послуги в Національному університеті «Львівська політехніка» за весь термін навчання для студента [PERSON] без врахування інфляції становить 50 000,00 грн. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців станом на листопад 2023 року за навчання студента [PERSON] здійснено три оплати на загальну суму 18 750,00 грн. Платником за навчання виступала позивач особисто. Позивач самостійно утримує сина, несе всі витрати на його утримання, домовитися про добровільну матеріальну допомогу з батьком дитини їй не вдалося. З початку навчання сина, нею понесені витрати на оплату за навчання на загальну суму 18 750,00 грн. На думку позивача з відповідача має бути стягнуто частину (1/2) коштів оплати за навчання сина в Національному університеті «Львівська політехніка» в сумі 9375,00 гривень. [PERSON] є повнолітнім сином відповідача, який продовжує навчання, доходів не має, проживає разом з позивачем, а тому позивач вважає, що він потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання, а відповідач має змогу надавати синові таку допомогу. Перешкод для виконання відповідачем обов?язку у виді сплати аліментів по утриманню власної повнолітньої дитини у розмірі достатньому для забезпечення її життєвих потреб не має. Просить, ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01.12.2023 і до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років; стягнути (1/2) коштів оплати за навчання сина в Національному університеті «Львівська політехніка в сумі 9 375,00 гривень; стягнути 2500 грн. витрат пов?язаних із поданням цього позову та відподно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу по аліментам за один місяць. Позивачем у позовній заяві зазначено про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, відзив не подав. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини свої неявки не повідомив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. [PERSON] є сином позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 26 червня 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис № 2602 (а.с.22). Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 26 лютого 2008 р. у справі №2-398-1/08, шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , розірвано (а.с.19). [PERSON] , [INFO] відповідно до наказу №2931-4-10 від 09.09.2022 р. зарахований на перший курс заочної форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти на освітньо-професійну програму «Автомобільний транспорт» спеціальності 274 «Автомобільний транспорт» в Інститут механічної інженерії та транспорту Національного університету «Львівська політехніка», є студентом другого курсу Інституту механічної інженерії та транспорту Національного університету «Львівська політехніка» і навчається в академічній групі АТ-21з на заочній формі за кошти фізичної особи. Студент [PERSON] навчання на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти в Інституті механічної інженерії та транспорту Національного університету «Львівська політехніка» за ОПП «Автомобільний транспорт» спеціальності 274 «Автомобільний транспорт» завершує 30 червня 2026 року. Загальна вартість платної освітньої послуги в Національному університеті «Львівська політехніка» за весь термін навчання для студента [PERSON] без урахування інфляції становить 50 000,00 грн (п?ятдесят тисяч гривень) (договір N?427-18к від 02.09.2022). Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців станом на листопад 2023 року за навчання студента [PERSON] здійснено три оплати на загальну суму 18 750 грн. (платник [PERSON] ) (а.с.23) Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України Про охорону дитинства ). Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі - СК України ) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Даний позов пред`явлено про стягнення з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліментів в розмірі 3000,00 грн., а також стягнення витрат на оплату навчання у розмірі 9375, 00 грн. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] на даний час виповнилось 18 років, він є студентом заочної форми навчання і потребує утримання. Суд доходить висновку, що заявлений позов слід задовольнити частково та визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання на заочній формі навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, за освітньо-професійною програмою «Автомобільний транспорт» спеціальності 274 «Автомобільний транспорт» в Інституті механічної інженерії та транспорту Національного університету «Львівська політехніка», у твердій грошовій сумі в \~ \~ \~ \~розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 13 грудня 2023 року до досягнення останнім 23-річного віку. Стягнення аліментів також припиняється у разі припинення навчання. Крім того, позивачем подано суду копії трьох квитанцій ( а.с.26) по 6250,00 грн. кожна, які оплачено нею як вартість навчання сина [PERSON] . Відтак половина суми вартості навчання вже сплачених позивачем підлягає стягненню з відповідача як батька дитини, що продовжує навчання, оскільки батьки мають рівні права і обов`язки щодо дітей, в тому числі і повнолітніх, які продовжують навчання. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Згідно положень ч.ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем долучено до матеріалів справи копію договору № 41 про надання правової допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера №2 від 22.11.2023 р. та акт про надання послуг від 12.12.2023 року на суму 2500 грн. Враховуючи визначені ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача слід стягнути 1073 гривні 60 копійок судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",

Outcome: partial