Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

30 січня 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Мотуза Олександра Володимировича звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позиція позивача Позивач посилається на те, що він протягом тривалого часу працював у шкідливих умовах на виробничих структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», під час роботи з ним стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом форми Н-1 від 04 червня 1999 року № 58. Довідкою МСЕК від 29 вересня 1999 року позивачу встановлено первинно 50 відсотків втрати професійної працездатності. В подальшому довідкою МСЕК від 30 вересня 2002 року позивачу повторно безстроково встановлено 50 відсотків втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. Позивач вважає, що за таких обставин відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки він втратив здоров`я саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 245\~000 грн. Заяви та клопотання відповідача Представник відповідача просить витребувати додаткові докази: інформацію про те, чи звертався [PERSON] з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з позовом про відшкодування моральної шкоди, акт первинного та повторних оглядів [PERSON] на МСЕК, матеріали на підтвердження виконання позивачем вимог індивідуальних програм реабілітації. Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право\~працівника на\~відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок\~професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Зазначений висновок стосувався визначення періоду виникнення у потерпілого права на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням того, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, момент виникнення права на відшкодування моральної шкоди мав значення для визначення особи, яка має виплачувати таке відшкодування (за рахунок Фонду чи за рахунок роботодавця). Наявність довідки про результати повторного огляду свідчить про наявність первісної довідки, оскільки за загальним правилом переогляд проводиться щорічно. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 185/10591/21. \~ \~ \~Тому немає\~необхідності у\~витребуванні актів\~ огляду\~позивача у\~МСЕК.\~Представником позивача\~ надано\~копію довідки\~МСЕК про\~первинне встановлення\~ позивачу\~втрати професійної\~працездатності за\~професійними захворюваннями,\~отриманої у\~відповідь на\~адвокатський запит. Інші додаткові докази, які просить витребувати представник відповідача, не стосуються предмету позову. Тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача про витребування додаткових доказів. Також представником відповідача подано клопотання про визнання обов`язковою участі позивача у судовому розгляді справи. За змістом статей 81, 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. \~ \~ Позивачем\~додані до\~позовної заяви\~письмові докази,\~що підтверджують\~обставини,\~на які\~він посилається\~у позовній\~заяві,\~а саме:\~ його\~роботу на\~підприємстві відповідача\~у шкідливих\~умовах,\~ \~встановлення йому\~висновком МСЕК\~первинновтрати професійної працездатності. За змістом статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Позиція позивача по справі детально викладена у позовній заяві, зокрема позивачем зроблений докладний опис негативних змін у його житті, спричинених ушкодженням здоров`я, тому немає необхідності обов`язкової явки позивача у судове засідання. Також представником відповідача подана заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, виникає з трудових правовідносин, тому може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження згідно з пунктом 2 частини 1 статті 274 ЦПК України. Ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дану категорію справ не віднесено до тих, які можуть розглядатися лише за правилами загального позовного провадження. Крім того позивач за змістом позовної заяви просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Тому заяву представника відповідача слід залишити без задоволення і розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ Заперечення відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, а також наявності вини підприємства у спричиненні цієї шкоди. Також у відзиві на позов представник відповідача просить зобов`язати позивача подати заяву свідка по суті поставлених питань у порядку та в строк, встановлений частиною 3 статті 93 ЦПК України, Як передбачено статтею 92 ЦПК України, сторони можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи, за їхньою згодою, у тому числі за власною ініціативою. Суд не вправі зобов`язувати позивача подати заяву свідка по суті поставлених у відзиві питань, якщо позивач не подав таку заяву за власною ініціативою. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини,\~встановлені судом 03 червня 1999 року під час роботи на шахті «Павлоградська» об`єднання «Павлоградвугілля», правонаступником якого є відповідач, з підземним машиністом гірничовиїмкових машин [PERSON] стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом форми Н-1 від 04 червня 1999 року № 58. Потерпілий отримав травму під час проведення такелажних робіт - забій поперекового відділу хребта. (а.с.11-12) Комунальним закладом «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» на адвокатський запит представника позивача надані належним чином завірені копії довідок: -серії ДНА01 № 170082 від 29 вересня 1999 року про первинне визначення [PERSON] 50 відсотків втрати професійної працездатності, -серії ДНА01 № 238054 від 20 грудня 2000 року про повторне визначення [PERSON] 50 відсотків втрати професійної працездатності. (а.с.13-15) Довідкою серії ДНА01 № 313954 від 30 вересня 2002 року [PERSON] встановлено повторно безстроково 50 відсотків втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом. (а.с.16) Надані позивачем докази є належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування і допустимими, оскільки одержані в порядку, встановленому законом. Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог. Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності, тобто з 29 вересня 1999 року. У Єдиному державному реєстрі судових рішень під реєстраційним номером 150189 міститься рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2006 року, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до \~Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підприємстві та професійних захворювань України в м. Павлограді\~ про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з виробничою травмою від 1999 року. За змістом цього рішення позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, оскільки первинний висновок ВТЕК, яким позивачу встановлена втрата працездатності, був до 2001 року. \~ \~ Норми права, які застосував суд Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право\~працівника на\~відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок\~професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Зазначений висновок стосувався визначення періоду виникнення у потерпілого права на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням того, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, момент виникнення права на відшкодування моральної шкоди мав значення для визначення особи, яка має виплачувати таке відшкодування (за рахунок Фонду соціального страхування чи за рахунок роботодавця). Тобто від дати встановлення стійкої втрати працездатності вперше залежить, яка особа має відшкодувати заподіяну працівнику моральну шкоду. \~ \~ \~ Згідно\~з положеннями\~статті 5\~Цивільного кодексу\~України,\~акти цивільного\~законодавства регулюють\~відносини,\~які виникли\~з дня\~набрання ними\~чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року, з подальшими змінами та доповненнями, № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Отже, при вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін та коли завдана моральна шкода. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Вказана правова позиція знайшла своє відображення у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року, справа № 210/3177/17. Відповідальність роботодавця за заподіяння моральної шкоди умовами виробництва була вперше передбачена Законом України «Про охорону праці» № 2694-XII від 14.10.1992 року, згодом Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, та в подальшому 24 грудня 1999 року була закріплена у статті 237-1 КЗпП України. Як встановлено з матеріалів справи, позивачу первинно встановлено 50 відсотків втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом висновком МСЕК від 29 вересня 1999 року. \~ \~ \~Згідно сталої\~практики Верховного\~Суду,\~ потерпілі\~мають право\~на відшкодування\~моральної шкоди\~за рахунок\~Фонду соціального страхування від нещасних випадків, якщо стійка втрата працездатності у зв`язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням уперше встановлена МСЭК в період з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року. З урахуванням того, що до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення таких правовідносин, стосовно 50 відсотків втрати позивачем професійної працездатності за трудовим каліцтвом підлягають застосуванню норми Закону України «Про охорону праці» у редакції, що була чинною на час первинного встановлення позивачу стійкої втрати працездатності вперше (29 вересня 1999 року). Згідно статті 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як встановлено судом, з позивачем стався нещасний випадок, який призвів до часткової втрати працездатності, під час роботи на виробничому структурному підрозділі підприємства, правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Згідно статті 17 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) власник зобов`язаний створити в кожному структурному підрозділі і на робочому місці умови праці відповідно до вимог нормативних актів, а також забезпечити додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці. Таким чином станом на день встановлення позивачу стійкої втрати працездатності вперше (50 відсотків, довідка від 29 вересня 1999 року) обов`язок по відшкодуванню працівнику моральної шкоди покладався на роботодавця. Тому наявні підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди, заподіяної позивачу травмуванням під час виконання трудових обов`язків. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок трудового каліцтва позивач частково втратив професійну працездатність, став інвалідом, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Таким чином судом встановлено наявність порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виробничої травми та обмеження працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 100 000 грн. Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції, що є чинною на день розгляду справи в суді, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у\~вигляді \~відшкодування матеріальної\~або немайнової\~(моральної)\~шкоди,\~крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Визначена судом сума моральної шкоди перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2024 року (7100 х 4 = 28\~400), тому ця сума підлягає стягненню з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях , тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.

Outcome: partial