Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

1.Позиція позивача. 17 січня 2024 року [PERSON] подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви [PERSON] «про розподіл майна подружжя та стягнення грошової компенсації». Згідно до змісту позовних вимог [PERSON] просить: -поновити строк для звернення до суду з позовною заявою; -визнати автомобіль «Chevrolet Epica», 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , придбаним в період шлюбу, та визнати, що ідеальні частки [PERSON] та [PERSON] у спільному майні автомобілі Chevrolet Epica», 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , становлять по частині за кожним; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість частки у спільному майні - вартості автомобіля «Chevrolet Epica», 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , в розмірі 87\~090 грн. та припинити право [PERSON] на частку у спільному майні автомобіля «Chevrolet Epica», 2008 року випуску, білого кольору, з моменту отримання грошової компенсації у розмірі 87090 грн. від [PERSON] . В обґрунтування свої позиції зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] перебувала з 30 липня 2005 року. Зареєстровано шлюб було у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 503. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З моменту припинення шлюбних відносин сторони мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть та не мають загального бюджету. На даний момент рішенням Заводського районного суду від 13.05.2020 по справі №208/1530/20 за позовом [PERSON] їх шлюб було розірвано. Син [PERSON] залишився проживати разом з позивачем, є хворим на цукровий діабет, а вона здійснює постійний догляд за ним. У період зареєстрованого шлюбу, а саме 15 січня 2014 року, подружжям був придбаний автомобіль-седан «Chevrolet Epica», 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , видане Центром ДАІ 1205 ГУМВС України в Дніпропетровській області 15.01.2014 р.). На момент придбання автомобіля позивач не приділила належної уваги тому, що право власності на транспортний засіб було зареєстровано на [PERSON] . Її зазначив він у техпаспорті як особу, яка має право користуватися даним автомобілем. Між строноми були міцні подружні стосунки, разом виховували дитину, працювали і всіляко намагались поліпшувати життя. Використовували разом автотранспорт також і для поліпшення здоров`я сина, і для покращення якості його життя в цілому. Однак, зараз стосунки з [PERSON] напружені, втратили взаєморозуміння, припинили спілкування. Син [PERSON] є дитиною з інвалідністю, і потребує завжди сторонньої допомоги та піклування, частих відвідувань лікаря, періодичного стаціонарного лікування, постійного контролю показників крові, цукру, специфічного харчування та реабілітації. Усі ці заходи можна було б організувати більш якісно, за умови наявності автотранспорту. Батько дитини, [PERSON] , працює в іншому місті, створює нові родинні стосунки, в рамках яких і використовує автомобіль, придбаний в період шлюбу за сумісно нажиті кошти. Це унеможливлює сумісне використання даного автомобіля. Після припинення шлюбних відносин позивач позбавлена можливості користуватися автомобілем «Chevrolet Epica», проблеми сина із здоро`вям та потреби у перевезеннях вже не цікавлять відповідача. [PERSON] намагалася вирішити з відповідачем питання добровільного розподілу майна, придбаного в період шлюбу, отримати компенсацію половини вартості автомобіля «Chevrolet Epica», 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] . Однак, порозуміння в цьому питанні не знайшли, що змушує у теперішній час звертатись з даним позовом до суду. Відповідно довідки № 111 про оцінку транспортного засобу, складеної 27..03.2020 року, середньоринкова вартість автомобіля «Chevrolet\~Epica»,\~2008\~року випуску,\~білого кольору,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~ станом на березень 2020 року складає 174 180 грн. [PERSON] погоджуєтьсяна присудження сплати грошової компенсації замість своєї частки у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль, проте інший з подружжя, [PERSON] , відповідної грошової суми (87 090 грн. компенсації, що є 1/2 частиною вартості автомобіля) на депозитний рахунок суду не згоден внести. У відповіді на\~відзив зазначано, що твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки в 2020 році все своє майно, все, що вважав за потрібне із спільного майна, [PERSON] вивіз із квартири, де вони спільно проживали та з гаражу. Щодо строку позовної давності, ухвалою про відкриття провадження по справі судом було визнано поважним строк пропуску позовної давності, поновлено його і прийнято позов до провадження. Відповідач відчужив спільний ТЗ 27.11.2021 року, а шлюб з відповідачем розірвано 13.05.2020 року) та витратив дані кошти не в інтересах сім`ї. Відповідач просить не брати до уваги довідку про оцінку транспортного засобу на суму 174180,00 грн. через неактуальність інформації. Однак, сам він надав у додатках до свого відзиву копію договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу № 1244/2021/2947728 від 27.11.2021 року, в якому зазначена ціна правочину 166583,00 грн. Несуттєва різниця між оцінкою вартості транспортного засобу та оцінки, яка зазначена у договорі купівлі-продажу свідчить про достовірність і об`єктивність поданої довідки №111 від 27.03.2020 року. Наполягає на компенсації половини вартості оцінки спільного майна подружжя 174180,00 грн : 2 = 87090,00 грн. З приводу твердження відповідача щодо маніпулювання потребами дитини з інвалідністю, аліментів зазначила, що вони є нікчемними і не мають відношення до предмету спору, не відповідають дійсності. Позивач у заяві зазначила, що зменшує позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на її користь 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування вартості автомобіля станом на 09.05.2024 року. 2. Позиція відповідача. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що у період\~шлюбу,\~а саме\~15\~січня 2014\~року,\~мною був\~придбаний автомобіль «Chevrolet Еріса», 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] . З березня 2019 року сторони припинили ведення спільного господарства, не маємо спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного, перебування у зареєстрованому шлюбі шкодило інтересам, у зв`язку з чим 05.03.2020 року звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.05.2020 року шлюб був розірваний. У позовній заяві відповідачем було зазначено, що спору про поділ майна між ними немає, а [PERSON] підтвердила про відсутність спору та надала суду заяву з клопотанням про визнання позовних вимог. Після розірвання шлюбу, відповідач залишивши все майно, яке було придбано за час шлюбу, залишив все позичці- [PERSON] та між ними була встановлена усна домовленість щодо того, що жодних претензій один до одного щодо майна не мають, що по суті було відображено також у позові про розірвання шлюбу та рішенні суду від 13.05.2020 року, яким позовні вимоги були задоволені та шлюб був розірваний. Таким чином, [PERSON] , будучи впевненим, що всі спори вирішені у мирному порядку, 27.11.2021 року здійснив продаж транспортного засобу, власником якого він був, а саме «Chevrolet Еріса», 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] за 166 583,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу 1244/2021/2947728. 20.07.2020\~року за\~заявою [PERSON] \~було видано\~Заводським районним\~судом міста\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області судовий наказ,\~відповідно до якого\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~були стягнуті аліменти\~на утримання дитини, [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~але,\~не менш\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~та,\~не більше\~десяти прожиткових\~мінімумів на\~дитину відповідного\~віку,\~починаючи з\~дня надходження\~заяви до суду\~-\~з 27\~березня 2020 року до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . В подальшому, позивачка у квітні 2020 року подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовну заяву про розподіл майна подружжя та стягнення грошової компенсації. Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.01.2023 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя та стягнення грошової компенсації була повернута позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків (справа №208/2450/20). Проте що була подана вказана позовна заява відповідач не знав та навіть не здогадувався, про вказані обставини стало відомо лише в кінці березня 2024 року. Вважаю, що позивачем порушено строк позовної давності щодо подачі позовної заяви про поділ майна подружжя, оскільки одразу після ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу - 13.05.2020 року, [PERSON] у квітні 2020 року звернулась до суду з позовом про розподіл майна подружжя та стягнення грошової компенсації. Таким чином, вона достеменно знала про своє порушене право та у рамках закону хотіла вирішити це питання, проте згодом втратила інтерес до вказаної справи, у зв`язку з чим позовна заява була їй повернута ухвалою суду 05.01.2023 року. Отже. строк позовної давності у питанні щодо поділу між нами майна закінчився 13.05.2023 року. Позивачка просила поновити їй строк позовної давності, враховуючи дії карантину та введення воєнного стану, зазначивши, що «Тривалий\~судовий процес\~по справі\~припав на\~період дії\~воєнного стану\~в Україні.\~У зв`язку\~з тим,\~що первинний\~позов мені було повернуто,\~а спір\~так і не\~було врегульовано,\~моє право\~не захищено,\~вимушена знову звернутися до\~суду з аналопчним\~позовом та просити поновити строк звернення до суду, адже відповідно до п. 2 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо\~дії норм\~на період\~дії воєнного\~стану» (№\~2120-ІХ)\~зупинка перебігу\~передбачено для\~загальної та\~спеціальної позовної\~давності (ст.\~257,\~258\~ЦК України).\~До того\~ж відкрите\~провадження по\~первинному позову\~про розподіл\~майна подружжя,\~унеможливлювало подання повторного позову з тим самим предметом до того ж самого відповідача», однак відповідач зауважує, що категорично\~з даними\~твердженнями не згоден, враховуючи вимоги закону та посилаючись на наступне. Тривалий судовий процес не припав на період дії воєнного стану, оскільки позов був поданий [PERSON] ще у квітні 2020 року, повномасштабне вторгнення відбулось - 24.02.2022 року, відповідно воєнний стан був введений 24.02.2022 року, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року. Позовне провадження у справі не було відкрите, оскільки ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.08.2020 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя та стягнення грошової компенсації була залишена без руху. З моменту розірвання шлюбу позивачка намагається маніпулювати станом здоров`я сина, ігнорує зауваження відповідача щодо того, він після розірвання шлюбу, залишив все майно у користуванні дружини, справно сплачую аліменти, заборгованості зі сплати аліментів не має, спілкується з сином та намагається надавати йому достатньо уваги, з урахуванням обставин, які склались у сім`ї, а також надає додаткові кошти на його утримання та покриваю необхідні йому витрати. Крім того, враховуючи стан здоров`я сина - цукровий діабет, після повномасштабного вторгнення, намагався всіма способами відшукати та придбати для сина необхідний інсулін, тому зауваження позивача щодо того, що маючи у користуванні транспортний засіб, який є предметом спору у даній справі, позбавив позивача можливості здійснювати та організувати заходи для реабілітації сина, не заслуговують на увагу та є способом маніпуляції, оскільки відповідач, як батько, також здійснює всі заходи щодо захисту інтересів сина. Крім того, позивач, розуміючи, що 06.05.2024 року сину виповниться 18 років буде позбавлена можливості отримувати на її рахунок кошти від [PERSON] на утримання сина, тому саме таким чином намагається отримати грошові кошти. Далі,\~у позовній\~заяві вказано,\~що «Відповідно\~довідки №\~111\~про оцінку\~транспортного засобу,\~складеної 27..03.2020\~року,\~середньо-ринкова\~вартість автомобіля\~«Chevrolet\~Еріса»,\~2008\~року випуску,\~білого кольору,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~станом на\~березень 2020\~року складає\~174\~180\~грн.\~Ціна позову\~була вирахована\~відповідно до\~1/2 даної суми, адже саме на половину вартості майна і заявлені позовні вимоги. Вказана довідка про оцінку транспортного засобу була ймовірно долучена до позову, який вже подався [PERSON] у квітні 2020 року до суду, тому вказану довідку не можна вважати належним та\~достовірним доказом\~у справі, враховуючи те, що вона складена 27.03.2020 року. Просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] , щодо визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя майно та стягнення з [PERSON] вартості частки спільного майна. Відповідач визнав зменшені позовні вимоги позивача у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок як вартості автомобіля Chevrolet Еріса, 2008 року випуску, станом на 09.05.2024 року. 3.Процесуальні питання, заяви і клопотання. 17 січня 2024 року позивач [PERSON] подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до [PERSON] «про розподіл майна подружжя та стягнення грошової компенсації» (а.с. 2-8). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2024 року цивільну справу № 208/424/24 передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 25). Разом з позовною заявою [PERSON] подала клопотання про витребування доказів (а.с. 26). 08 березня 2024 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження у цивільній справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 30). Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 березня 2024 року задоволено частково клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів (а.с. 31-32). 16 квітня 2024 року відповідач [PERSON] до суду подав заяву, у якій проситт надати документи та час для надання відзиву на позовну заяву (а.с. 41). На виконання ухвали судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 березня 2024 року від ТСЦ МВС №1244 надійшли витребувані докази (а.с. 50). 26 квітня 2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 56-59). 26 квітня 2024 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] «про поділ майна подружжя» (а.с. 72-77). Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02 травня 2024 року матеріали зустрічної позовної заяви передані до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 92). 26 квітня 2024 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення доказів щодо призначення судово-товарознавчої експертизи (а.с. 94-96). Також 26 квітня 2024 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про виклик свідків (а.с. 98-99). 06 травня 2024 року позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив (а.с. 104-106). 09 травня 2024 року відповідач [PERSON] подав заяву про повернення зустрічного позову та судового збору (а.с. 113). Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] «про розподіл майна подружжя» повернуто позивачу з усіма доданими до неї додатками, повернуто судовий збір за подачу зустрічного позову (а.с. 114-115). 09 травня 2024 року позивач [PERSON] подала заяву, у якій вказала, що між нею та відповідачем узгоджено вартість автомобіля Chevrolet Еріса, який був спільною сумісною власністю набутою у шлюбі у розмірі 40000,00 грн. У зв`язку з чим, зменшує розмір позовних вимог у п. 3, просить стягнути з відповідача на її користь 40000,00 грн. у відшкодування вартості автомобіля станом на 09.05.2024 року (а.с. 116). 09 травня 2024 року відповідач [PERSON] подав заяву, у якому зазначив, що між ним та позивачем узгоджена вартість автомобіля, який був спільною власністю, визнає позовні вимоги у розмірі 40000,00 грн. (а.с. 117). У судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги, узгоджено суму 40000,00 гривень, дала згоду на ухвалення рішення у підготовчому провадженні. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав зменшені позовні вимоги, а саме суму 40000,00 грн., відкликав заяви, подані ним 26.04.2024 року, просить повернути судовий збір подання зустрічної позовної заяви, дав згоду на ухвалення рішення у підготовчому провадженні. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Як встановлено судом, що 30 липня 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпордзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 503 (а.с. 9). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 312, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] , білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, 15.01.2024 був зареєстрований за [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до медичного висновку №14 про дитину-інваліда віком до 18 років від 16.03.2024 року, [PERSON] має цукровий діабет 1 типу, тяжкої форми (а.с. 16). Рішенням Заводського районного суду міста Дінпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 18-20). Згідно довідки про визначення середньо ринкової вартості майна колісного транспортного засобу [PERSON] (легковий седан), рік випуску 2008, об`єм двигуна 2492 см.куб. 174180,00 грн. Дата визначення вартості 27.03.2020 року, виконано суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес-сервіс «Нерухомість» (а.с. 21-22). Відповідно до довідки від 10 квітня 2024 року № 31/29-1244-377, наданої ТСЦ МВС №1244, вбачається, що 15.01.2014 року [PERSON] зареєстровано транспортний засіб Chevrolet Еріса, VIN [NUMBER] , 2008 року випуску, об`єм двигуна 2492 см.куб., на підставі довідки-розрахунку серії ВІА №072206, виданої 15.01.2014 ТОВ «Комербудавтотех». 27.11.2021 року транспортний засіб Chevrolet Еріса, VIN [NUMBER] , 2008 року випуску, об`єм двигуна 2492 см.куб., було перереєстровано на іншого власника гр.. [PERSON] , [INFO] на підставі договору купівлі-продажу №1244/2021/2947728, укладеного ТСЦ МВС №1244 … (а.с. 50). Згідно до договору купівлі-продажу 1244/2021/2947728 транспортного засобу [PERSON] 27 листопада 2021 року продав [PERSON] транспортний засіб Chevrolet Еріса, VIN [NUMBER] , 2008 року випуску, об`єм двигуна 2492 см.куб. (а.с. 63). Судовим наказом Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 20 липня 2020 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів (а.с. 64). 5. Правові норми законодавства застосовані судом та висновки. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до ч.2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною першою статті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, нормоюстатті 60 СК Українивизначено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Відомостей, що відповідач оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірний автомобіль, суду не надано. Відповідно до роз`яснень п. п. 22, 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст. 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325\~ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. \~Згідно ст..68 СК України Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Згідно\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно із ч. 2ст. 372\~ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Шлюбний договір між позивачем та відповідачем укладено не було. Підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя судом не встановлено. У частині 4 статті 71\~СК України також закріплено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. У частині 1 статті 71\~СК України зазначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно з ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. \~\~Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст.183 цього Кодексу),\~співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абз.1 і 2 ч. 2 ст. 364 ЦК України). Згідно до ч.2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення . Відповідно до ч.2 ст. 375 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення\~позивачем\~вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. \~У постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про виплату позивачеві 1/2 вартості автомобіля як компенсації його частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Вважав, що у ситуації, коли один із подружжя, який не користується спірним автомобілем, просить виплатити йому компенсацію вартості його частки у вказаному праві, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України слід присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого із подружжя, який цим автомобілем користується, незалежно від його згоди. Суд зазначає, що оскільки автомобіль є неподільною річчю, то один з подружжя має право на залишення у своїй власності автомобілів в цілому, а іншій з подружжя має право на отримання за це грошової компенсації за належну йому частку у праві спільної сумісної власності на спірне рухоме майно. Враховуючи викладене, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 30 липня 2005 року. 15 січня 2014 року за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб Chevrolet Еріса, VIN [NUMBER] , 2008 року випуску, об`єм двигуна 2492 см.куб. 13 травня 2020 року рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська шлюбм між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Тобто, транспортний засіб Chevrolet Еріса, VIN [NUMBER] , 2008 року випуску, об`єм двигуна 2492 см.куб. було придбанно стронами під час перебування у шлюбі. Тобто, автомобіль Chevrolet Еріса, VIN [NUMBER] , 2008 року випуску,\~придбаний у\~період шлюбу,\~а тому слід визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , визначивши, що їх частки у праві власності на вказане рухоме майно є рівними і дорівнюють по частині за кожним з них. [INFO] транспортний засіб Chevrolet Еріса, VIN [NUMBER] , 2008 року випуску, об`єм двигуна 2492 см.куб., було перереєстровано з [PERSON] на [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Верховний Суд, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін спірних правовідносин відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15, щодо застосування приписів частин четвертої та п`ятоїстатті 71 СК України про обов`язковість надання одним із подружжя згоди на отримання компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на майно, та обов`язковість внесення іншим із подружжя на депозитний рахунок суду відповідної суми у справах, у яких позивач заявляє про стягнення з відповідача компенсації за належну позивачеві у праві спільної сумісної власності частку. Сформульовано нову правову позицію, за обставинами тієї справи, коли один із подружжя, який подав позов про поділ спільного майна, погодився на присудження на його користь грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на нерухомість, тоді як інший із подружжя (відповідач) на сплату компенсації не погодився, і гроші на депозитний рахунок суду не вніс. Верховний Суд України вказав, що визначений у ч. 4 ст. 71СК України принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України, треба застосовувати до правовідносин, які виникають у разі звернення одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права власності іншого з подружжя (відповідача) на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. З метою гарантування виплати компенсації вартості частки, на яку позивач просить припинити право власності відповідача, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає засадам справедливості, розумності та добросовісності (стаття 7 СК України), бо відповідач надає згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи гарантоване грошове відшкодування. Якщо позивач просить припинити не право власності відповідача на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації, а своє право на частку у цьому майні та стягнути компенсацію з відповідача, то на ці правовідносини поширюються, зокрема, положення частини другоїстатті 364 ЦК України. Відповідний припис передбачає, що співвласник, частку якого у майні не можна виділити в натурі, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Заявляючи вимогу про припинення права власності на частку у праві спільної власності, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, як правило, не згоден її виплачувати, що і є суттю спору. Тому відповідач не має наміру вносити відповідні кошти на депозитний рахунок суду. Залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того із подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею надалі. Тоді як інший із подружжя, як правило, не має такої можливості, хоча залишається співвласником. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі №638/18231/15-ц дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статей\~12,\~81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При розгляді цивільної справи позивачем зменшено позовні вимоги, відповідно до яких [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь 40000,00 грн. у відшкодуваня вартості автомобіля, сторонами було узгоджено розмір грошової компенсації, відповідач [PERSON] визнав зменшені позовні вимоги в розмірі 40000,00 грн. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ;\~2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з даним позовом позивачем сплачений судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача, в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок, оскільки його розмір є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved