Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

У провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області знаходилася цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до фермерського господарства «РОДИНА РУБАН» про відшкодування шкоди (доходів) внаслідок незаконного використання землі. Рішенням суду від 03.04.2024 року у задоволенні позову було відмовлено. Представник відповідача - адвокат Степаненко А.І. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, прохав стягнути з [PERSON] на користь ФГ "РОДИНА РУБАН" 13300 гривень понесених витрат на правову допомогу, зазначаючи що 08 лютого 2024 року через канцелярію суду було подано заяву про стягнення судових витрат, які поніс відповідач під час розгляду вказаного позову з відповідними доказами понесених витрат, натомість у рішенні суду не вирішено питання про відшкодування вказаних витрат. Сторони в судове засідання не з"явилися, повідомлялися про час та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток в електронному вигляді. Представник відповідача надав заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі. Представник позивача заяв про відкладення судового розгляду не надав. Статтею 270 ЦПК України\~передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч.2, 3\~ст.270 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01)). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, позивачем до суду, для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подано наступні документи: договір про надання правової допомоги від 04 вересня 2023 року, п.3.2 якого передбачено сплату гонорара адвокату клієнтом у фіксованій сумі в розмірі 13300 гривень, сплата передбачена авансом 100% гонорару (а.с.214 т.2); платіжною інструкцією № 249 від 05.09.2023 року про сплату ФОП [PERSON] 13300 гривень, призначення платежу аванс за надання правничої (правової) допомоги та представництво у Новоукраїнському районному суді Кіровоградської області у цивільній справі № 396/1529/23 (а.с. 215 т.2); опис робіт (наданих послуг), відповідно якого зазначено про надання адвокатом Степаненком А.І. наступних послуг - прийняття доручення представником, вивчення матеріалів справи та судової практики - 5000 гривень, надання представником усної консультації під час напрацювання правової позиції у справі - 1300 гривень, складання представником відзиву на позов (інших процесуальних документів) та представництво у цивільній справі відповідача - 7000 гривень. (а.с.216 т.2) . Заяв про зменшення витрат на правову допомогу позивач, представник позивача не надав. Суд враховує складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову та (або) значення справи для сторони, і робить висновок про те, що слід відшкодувати відповідачу за рахунок позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 13300 гривень, оскільки такий розмір правової допомоги є співмірним та пропорційним. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Згідно п. 2 ч. 5\~ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Згідно ч. 3\~ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Судом встановлено, що при ухваленні рішення суду від 03 квітня 2024 року, яким у позові відмовлено, не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме, про стягнення суми витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved