Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

10.01.2024 року АТ "Кредобанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 13.11.2020 року між АТ "Кредобанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-293799, відповідно до умов якого відповідачці надано кредитні кошти на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 200000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 35,00% річних, строком кредитування до 12.11.2026 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте, в період дії кредитного договору, відповідачка не дотримувалася його умов, внаслідок чого станом на 01.12.2023 року, у неї виникла заборгованість в сумі 297460,94 грн., з яких: 196239,86 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 101221,08 грн. - заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідачки заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 297460,94 грн., сплачений під час подачі позовної заяви судовий збір в сумі 4461,91 грн. та 29746,09 грн. витрат на професійну правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю. В разі неявки відповідачки просив провести заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у визначений строк відзив до суду не направила, тому у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за заявою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи сторін та їхніх представників. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи 13.11.2020 року між АТ "Кредобанк" та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № CL-293799. Згідно п. 1 Кредитного договору, банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому кредитному договорі. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, сума та валюта кредиту: 200000,00 грн. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору, строк (термін) кредитування: до 12.11.2026 року. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору, позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 200000,00 грн. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних. Як слідує із розрахунку заборгованості за договором кредиту № CL-293799 від 13.11.2020 року та виписки по особовим рахункам з 13.11.2020 року по 01.12.2023 року відповідачка користувалася кредитом, однак належним чином не виконувала зобов`язання з повернення кредитних коштів і сплати процентів, тому станом на 01.12.2023 року, у неї виникла заборгованість в сумі 297460,94 грн., з яких: 196239,86 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 101221,08 грн. - заборгованість за відсотками. Досудова вимога банку до [PERSON] про виконання зобов`язань по кредитному договору СL-293799 від 13.11.2020 року вих. № 1209/2023 від 03.11.2023 року відповідачкою залишена без уваги. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України, положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 525 ЦК України, передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, відповідачка суду не надала. Оскільки, судом встановлено, що відповідачка порушила взяті на себе кредитні зобов`язання, то вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом в сумі 297460,94 грн. підлягають повному задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь витрат зі сплати судового збору в сумі 4461,91 грн., так як, стягнення вказаних витрат передбачено ст. 141 ЦПК України. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідачки на свою користь витрати на професійну правову допомогу в розмірі 29746,09 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу надано договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року укладений між акціонерним товариством "Кредобанк" та адвокатським об`єднанням "Бізнес і право". В ході розгляду справи відповідачка не надала заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29746,09 грн. Враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правову допомогу в розмірі 29746,09 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved