Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Адвокат Цимбал Альона Анатоліївна, діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у Акціонерному товариству «Банк Форвард» про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 29.07.2021 за реєстровим №3301. А тому всі грошові кошти набуті відповідачем під час виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого напису безпідставно та мають бути повернуті позивачу. 25.12.2023 Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. До суду надійшли пояснення на позов за підписом уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» із повідомленням про те, що з 07.03.2023 р. в порядку встановленому законом прийнято рішення про початок процедури ліквідації АТ «Банк Форвард», а тому задоволення вимог кредиторів відбувається в порядку, встановленому ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 29.07.2021 за реєстровим №3301. А тому всі грошові кошти набуті відповідачем під час виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого напису безпідставно та мають бути повернуті позивачу. Одночасно, вказаним рішенням суду встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим написом № 3301, виданий 29.07.2021 року. За час проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням № [NUMBER] з позивача на користь АТ «Банк Форвард» було стягнуто грошові кошти в розмірі 24 465,63 грн., з яких 18354,66 грн. та 1775,51 грн. - кошти, перераховані на користь АТ «Банк Форвард», 1835,46 грн. - основна винагорода приватного виконавця, 2500 грн. - витрати виконавчого провадження, що підтверджується листом приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 27.10.2023 вих № 18468. 07.02.2023 Правлінням НБУ прийнято рішення №49-рш/БТ «Про віднесення АТ «Банк Форвард» до категорії неплатоспроможних», а виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк Форвард». Розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк Форвард» строком на три роки з 08.03.2023 до 07.03.2026, включно. 20.06.2023 Голосіївським районним судом міста Києва у справі №752//2182/23 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа приватний виконавець Овсієнко А.В. про стягнення незаконно отриманих на підставі виконавчого напису № 3301, виданого 29.07.2021 грошових коштів в сумі 19968,75 грн. було ухвалено рішення, згідно з яким у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Зазначене рішення позивачкою до суду апеляційної інстанції не оскаржувалось. Наведене свідчить про те, що набрало законної сили рішення ухвалене судом між тими самими сторонами , про той самий предмет і з тих самих підстав. Пунктом 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Враховуючи наведене суд вважає, що провадження у цій справі підлягає закриттю в частині позовних вимог про стягнення з АТ «Банк Форвард» безпідставно набутих коштів в сумі 19968,75 грн. Щодо решти позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів, які складаються з основної винагороди приватного виконавця в сумі 1835,46 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 2500 грн., що загалом становить 4535,46 грн., суд відзначає наступне. Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний правовий висновок стосовно застосування ст. 1212 ЦК України міститься у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 по справі №910/1531/18, від 28.01.2020 у справі №910/16664/18. Також Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 по справі №201/6498/20 викладено правовий висновок, згідно з яким факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.3Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з п. 1 ч. 1, 5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Нормами ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Частиною 7 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти). При цьому, для правильного застосування ст.1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. З огляду на вищевикладене, відсутні правові підстави для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача стягненням грошових коштів, оскільки вони не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження та основною винагородою приватного виконавця. Суд зауважує, що ці кошти були отримані приватним виконавцем, а не АТ «Банк Форвард». За таких обставин суд вважає, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування цієї позовних вимог є необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed