Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

У лютому 2024 року позивач ТОВ "Коллект Центр" звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за Договором про надання споживчого кредиту № 263754 від 12.03.2020, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон кредит" (далі - ТОВ "Слон кредит") та А.М.Сілівановим, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 31632,20 грн. з яких: 17292,17 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 14340,03 грн сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 0,00 грн заборгованість за процентами, 0,00 грн 3% річних, 0,00 грн витрат від інфляції. 30.06.2021 між ТОВ "Слон кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі - ТОВ "Вердикт Капітал") було укладено Договір факторингу № 30-06-2021, відповідно до якого ТОВ "Слон кредит" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором позики № 263754 від 12.03.2020 укладеного між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] . Позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ "Вердикт Капітал"та ТОВ "Коллект Центр". Враховуючи наведене, позивач просить стягнути суд з [PERSON] суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 263754 від 12.03.2020 сумі 31632,20 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 3028,00 грн та 13000,00 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 14.02.2024 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 14.02.2024 і позовної заяви з додатками. Позивач у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 2). 29.02.2024 відповідач [PERSON] копію ухвали суду, позовної заяви і доданих до неї документів отримав за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 45, 49, 50), що є належним врученням відповідачеві судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 26.03.2024 у судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю у частині заборгованості за кредитним договором. Платити не відмовляється, але не має відповідних коштів. Висловив застереження щодо надмірної суми витрат позивача на адвоката. Просить зменшити її до 3500,00 грн. У справі оголошено перерву до 14.05.2024. 14.05.2024 у судове засідання позивач представника не направив. Заявою від 07.05.2024 повідомляє про обізнаність з тим, що відповідач позов визнав. Просить пояснення відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу залишити без розгляду, оскільки не виконання зобов`язань за кредитним договором обумовило витрачання позивачем коштів на правничу допомогу і звернення до суду з позовом. Відповідач висловив нерозуміння витрачання 13000,00 грн на адвоката при сумі боргу близько 32000,00 грн. Заперечував належність йому електронної пошти [INFO] Заяву позивача про відмову у задоволенні заяви про зменшення витрат на адвоката - не отримував. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ст. 128, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи, вислухавши відповідача, вивчивши надані судові докази, суд встановив таке. 12.03.2020 між ТОВ "Слон кредит" та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 263754 у сумі 25000,00 грн на споживчі цілі, строком на 730 днів з кінцевим терміном повернення до 12.03.2022. Детальні терміни повернення кредиту, ви значені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення: перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних) за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 126,82% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 52734,11 грн. Без забезпечення у вигляді застави. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб. Отже, між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунка і кредитний договір (далі Договір). За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України - далі ЦК). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК ). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК). Відповідач отримав 12.03.2020 від у позивача ТОВ "Слон кредит" грошові у сумі 20000,00 грн шляхом перерахування на карту [NUMBER] (а.с. 6). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач станом на 30.06.2021 має заборгованість за кредитним договором № 263754 від 12.03.2020 сумі 21363,5 грн із них 17292,17 грн заборгованість за кредитом, 4071,33 грн заборгованість по відсотках (а.с. 6). Також згідно розрахунку заборгованості перед ТОВ "Вердикт Капітал" станом на 10.01.2023 відповідач [PERSON] має загальну суму заборгованості у сумі 31632, 20 грн із них: 17292,17 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 4071,33 грн заборгованість за відставками на дату відступлення права вимоги, 10268,70 грн нараховані відсотки згідно кредитного договору за період з 30.06.2021 по 11.03.2022 (включно) (а.с. 7). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за період з 10.01.2023 - 09.01.2024 складає 31632,20 грн (а.с. 8). 30.06.2021 між ТОВ "Слон кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі - ТОВ "Вердикт Капітал") було укладено Договір факторингу № 30-06/2021, відповідно до якого ТОВ "Слон кредит" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 263754 від 12.03.2020 укладений між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] (а.с. 9-11, 12-13, 14). 10.01.2023 ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до позичальників ТОВ "Коллект Центр" на підставі Договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023, укладеного між ТОВ "Вердикт Капітал"та ТОВ "Слон кредит", в тому числі за Договором позики № 263754 від 12.03.2020 укладений між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] (а.с. 14-19). Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 263754 від 12.03.2020 станом на 10.01.2023 не погашена і складається з заборгованості по основному боргу - 17292,17 грн, заборгованість за відсотками - 14340,03 грн, сума заборгованості всього - 31632,20 грн (а.с. 19). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ "Слон кредит" до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 263754 від 12.03.2020. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Відповідач визнав заборгованість за договором позики. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором № 263754 від 12.03.2020, станом на 09.01.2024 відповідач має заборгованість перед позивачем за вказаним договором і позов підлягає повному задоволенню. Щодо судового збору Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 3028,00 грн судового збору (а.с. 36), а відповідач визнав позов повністю, то позивачеві, згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 1514,00 грн (3028,00 * 50 %), а решту 1514,00 грн стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правничу допомогу Згідно договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 ТОВ "Коллект Центр" правову допомогу надало Адвокатське об`єднання "Лігал Ассістанс" (а.с. 30-32). Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 663 від 02.01.2024 та акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 ТОВ "Коллект Центр" за надання правової допомоги сплатило АО "Лігал Ассістанс" 13000,00 грн. Відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їхрозміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved