Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Приморським районним судом м. Одеси 22.12.2020 у справі №522/1075/20 ухвалено вирок, яким [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено їм покарання. Стягнуто з ТОВ «Агенція безпеки «Центр» та ТОВ «Медичний центр «Медікап» солідарно на користь [PERSON] в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди грошові кошти у сумі 104\~871,72 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 250\~000 грн, також стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 50\~000 грн. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.04.2021 було частково задоволено апеляційні скарги захисника обвинуваченого [PERSON] адвоката Савенкова О.С. та цивільного відповідача в особі директора ТОВ «Агенці безпеки «Центр» - Назаренка І.Г., вирок Приморського районного суду м.Одеси від 22.12.2020 скасовано в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] . Призначено новий розгляд цивільного позову [PERSON] в порядку цивільного судочинства тому ж суді іншим складом суду. Цивільний позов [PERSON] було передано на автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого 17.06.2021 визначено головуючого суддю Бондар В.Я., присвоєно новий номер справи 522/11366/21. Відтак, цивільного позову [PERSON] , остання просить: - стягнути солідарно на користь [PERSON] з ТОВ «Агенція безпеки «Центр» та ТОВ «Медичний центр «Медікап» спричинений злочином матеріальний збиток в розмірі 104\~871,72 грн; - стягнути солідарно на користь [PERSON] з ТОВ «Агенція безпеки «Центр» та ТОВ «Медичний центр «Медікап» завдану вчиненням злочину моральну шкоду у розмірі 500\~000 грн; - стягнути солідарно на користь [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] завдану вчиненням злочину моральну шкоду у розмірі 200\~000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.11.2018 приблизно о 21:55 год в Приморському районі міста Одеса, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Tranzit», номерний знак [NUMBER] , в умовах сухого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у темний час доби, при достатньому вуличному освітленні, здійснював рух зі швидкістю 50 км/год по другій смузі для руху вул. Разумовська, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, з боку вул. Старапортофранківська в напрямку вул. Мясоїдівська. Будучи не уважним, не стежачи за дорожньою обстановкою водій [PERSON] не прийняв вчасно заходів для зменшення швидкості, не зупинився перед перехрестям, не переконався, що на перехресті відсутні інші транспортні засоби та ін. допустив зіткнення з автомобілем «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснював рух через перехрестя по вул. Мечникова з боку вул. Колонтаївська в напрямку вул. Прохорівська, на зелений сигнал світлофора, що дозволяє йому рух. Крім того, 20.11.2018 приблизно о 21:55 год в Приморському районі міста Одеса, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , в умовах сухого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у темний час доби, при достатньому вуличному освітленні, грубо порушив Правила дорожнього руху - здійснював рух із перевищенням швидкості 26,6…64,3 км/год по вул. Мечникова з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Прохорівська. Будучи не уважним, не стежачи за дорожньою обстановкою водій [PERSON] не вибрав безпечну швидкість, не зупинився перед перехрестям, не надав перевагу у русі автомобілю швидкої допомоги, який виконував невідкладне службове завдання, здійснював рух з увімкненим проблисковим маячком синього кольору і спеціальним звуковим сигналом , допустив зіткнення з автомобілем«Ford Tranzit», під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] як пасажир автомобіля Ford Tranzit», отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді компресійного перелому першого поперекового хребця, синців та саден голови, саден шиї. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів. Водій [PERSON] працював водієм у ТОВ «Медичний центр «Медікап» та виконував свої трудові обов`язки. Водій [PERSON] працював водієм у ТОВ «Агенція безпеки «Центр» та виконував свої трудові обов`язки. [PERSON] після отриманих ушкоджень не могла пересуватися, їй було рекомендовано постільний режим у лежачому положенні на спині протягом 4-х місяців. На лікування, догляд та реабілітацію [PERSON] витратила 104\~871,72 грн. В результаті отриманих ушкоджень [PERSON] отримала третю групу інвалідності. Моральна шкода виражається у сильному фізичному і душевному стражданні, які понесені в момент заподіяння шкоди, подальшим відновленням здоров`я, неможливістю здійснювати повноцінну життєдіяльність та здійснювати в повному обсязі можливості по вихованню своїх дітей та працювати. [PERSON] перебуває в депресії, адже хвилюється за свою здоров`я та за її дітей, яких ніхто крім неї не зможе виховати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2021 було відмовлено у відкритті провадження у справі та роз`яснено [PERSON] право на звернення до суду з самостійним позовом в порядку ЦПК України. Не погоджуючись з ухвалою суду від 22.06.2021 представник цивільного позивача [PERSON] подав апеляційну скаргу, в результаті розгляду якої постановою Одеського апеляційного суду від 21.10.2021 апеляційну скаргу було задоволено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2021 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Справа 04.11.2021 повернулася до Приморського районного суду м. Одеси та на підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 11.11.2021, справу 15.11.2021 передано судді Бондарю В.Я. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2021 відкрито провадження у цивільній справі, призначено новий розгляд цивільного позову за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 09.12.2021. У підготовчому засіданні, проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] , відповідача [PERSON] було відкладено розгляд справи до 26.01.2022, з метою належного сповіщення інших учасників справи. До суду 26.01.2022 надійшов відзив ТОВ «Агенція безпеки «Центр», згідно якого просять не залучати до участі у справі ТОВ «АБ «Центр», а у разі залучення відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що [PERSON] на момент ДТП не знаходився у трудових відносинах з ТОВ АБ «Центр», також ТОВ АБ «Центр» не є власником транспортного засобу. Крім того, позивачка не вказує чи зверталася вона до страхової компанії з приводу відшкодування шкоди. Квитанції додані до позову на суму 5800 грн є сумнівними, адже реєстрації ФОП [PERSON] в Біляївському районі Одеської області, в той час як надавалися послуги з миття голови. Враховуючи, що ніхто не мав спільного умислу на заподіяння шкоди потерпілій, її вимоги про стягнення моральної шкоди явно не відповідають та не співмірні з обставинами кримінального провадження. У підготовчому засіданні 26.01.2022 проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] , відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] , розгляд справи було відкладено з метою належного сповіщення [PERSON] , до 02.03.2022. У підготовчому засіданні 02.03.2022 задоволено заяву представника [PERSON] - [PERSON] про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 06.04.2022. До суду 22.03.2022 надійшов відзив представника [PERSON] - [PERSON] , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що позову не містить розрахунку розміру моральної шкоди, не вказано чому, юридичні особи мають відповідати солідарно між собою, а фізичні особи окремо солідарно між собою. [PERSON] виконував трудові обов`язку, тому притягнути його до обов`язку з відшкодування шкоди є неможливим. У зв`язку з неявкою учасників справи у підготовче засідання 06.04.2022 розгляд справи було відкладено до 25.05.2022. Ухвалою суду від 25.05.2022 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 14.07.2022. У судовому засіданні 14.07.2022 проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] , представника [PERSON] - [PERSON] , у зв`язку з першою неявкою інших учасників справи та оголошенням повітряної тривоги в місті Одеса, розгляд справи було відкладено до 02.09.2022. Розгляд справи у судовому засіданні 02.09.2022 було відкладено до 17.10.2022. У судовому засіданні 17.10.2022 представник позивача [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON] вважали за потрібне відкласти розгляд справи, наступне засідання призначено на 08.12.2022. У судовому засіданні 08.12.2022 представник [PERSON] - [PERSON] просила розглянути справу в цьому засідання за її відсутності та залишила залу засідання, представник позивача [PERSON] надав вступне слово та просив відкласти розгляд справи з метою підготовки клопотання про призначення експертизи, клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено до 13.01.2023. У судовому засіданні 13.01.2023 було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про відкладення та надання можливості ознайомитися зі справою, наступне засідання призначено на 01.03.2023. У судовому засіданні 01.03.2023 було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про відкладення з метою підготовки клопотання, наступне засідання призначено на 27.03.2023. У судовому засіданні 27.03.2023 проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] та представника [PERSON] - [PERSON] було відмовлено у поновленні строку на долучення доказів поданих представником позивача [PERSON] 20.03.2023, докази залишені без розгляду (т. 2 а.с.40-89). [PERSON] було допитано в якості свідка, яка розповіла, шо чотири місяці знаходилася в лежачому стані, за її дитиною було нікому дивитися, винні у ДТП навіть не вибачилися, а вона 7 місяців була позбавлена нормального способу життя, майна на рік випала з життя, постійно проводить відновлення, ходить в басейн, на масаж. [PERSON] надала вступне слово, вказала, що роботодавець має відшкодовувати шкоду та повідомила, що [PERSON] звільнили, як тільки почалася кримінальна справа. У судовому засіданні було долучено оригінали квитанцій та аналізів. В результаті проведеного засідання було відкладено розгляд справи до 12.04.2023. У судовому засіданні 12.04.2023 проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] та представника ТОВ «Агенція безпеки «Центр» - Байрактар О.В. було задоволено клопотання останньою про відкладення з метою ознайомлення з матеріалами справи, наступне засідання призначено на 25.04.2023. У зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією всіх співробітників та відвідувачі з приміщення суду, судове засідання 25.04.2023 не відбулося, наступне засідання призначено на 11.05.2023. Ухвалою суду від 11.05.2023 задоволено клопотання представника ТОВ «АБ «Центр» - Байрактар О.В., призначено по справі комплексну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи». Провадження у справі не зупинялося, однак, у зв`язку з тим, що справа була направлено до експертної установи, судове засідання 27.06.2023 було відкладено до 01.08.2023. Листом від 28.06.2023 надано дозвіл експертам КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» проводити експертизу за наявними матеріалами справи. Справа була повернута до суду з листом від 06.07.2023 про неможливість виконання експертизи за матеріалами справи. Протокольною ухвалою від 01.08.2023 повторно направлено справу до КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» для виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11.05.2023. Провадження у справі зупинено не було, судове засідання 27.09.2023, 01.11.2023, 07.12.2023 відкладалися у зв`язку з тим, що справа перебувала в експертній установі. Листом від 07.12.2023 суд звернувся до експертної установи з метою повідомлення строків виконання експертного дослідження. КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» листом від 13.12.2023 повідомило, що матеріали справи були направлені до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР для залучення нейрохірурга, травматолога та реабілітолога. У судове засідання 17.01.2024 учасники справи не з`явилися, справа повернута до суду не була, наступне засідання призначено на 01.03.2024. Суд звернувся до експертної установи з листом від 17.01.2024 з метою повідомлення строків виконання експертного дослідження. КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» листом від 28.02.2024 повідомило, що матеріали справи були направлені до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР для залучення нейрохірурга, травматолога та реабілітолога. У судове засідання 01.03.2024 учасники справи не з`явилися, справа повернута до суду не була, наступне засідання призначено на 25.03.2024. Суд звернувся до КУ Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» з листом від 01.03.2024, яким повідомлено про порушення строків виконання експертизи та необхідністю повідомлення про терміни експертного дослідження також з необхідністю повідомити на яких підставах, без дозволу суду, справа була передана третім особам КНП «Одеська клінічна лікарня» ООР. У зв`язку з неявкою учасників справи та не поверненням справи, розгляд справи у судовому засіданні 25.03.2024 було відкладено до 12.04.2024. До суду 04.04.2024 повернулися матеріали цивільної справи, разом з висновком експерта №226 та повідомлено, що перевищення строків проведення експертизи пов`язане з значною завантаженістю та необхідністю організації консультацій фахівців нейрохірурга та травматолога. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 12.04.2024 та необхідністю належного сповіщення учасників справи, розгляд справи було відкладено до 24.04.2024. У судовому засіданні 24.04.2024 було задоволено клопотання представника ТОВ «АБ «Центр» - Байрактар О.В. про відкладення у зв`язку з перебуванням у відпустці, наступне засідання призначено на 20.05.2024. У судовому засіданні 20.05.2024 представник позивача [PERSON] підтримала позов у повному обсязі. Інші учасники справи у судове засідання 20.05.2024 не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду сповіщалися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази та аргументи сторін, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 22 грудня 2020 Приморським районним судом м. Одеси ухвалено вирок у справі №522/1075/20, яким [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відтак, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2020 встановлено, що 20.11.2018 приблизно о 21 годині 55 хвилини, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «FORD TRANZIT», реєстраційний номер [NUMBER] , в умовах сухого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у темний час доби, при достатньому вуличному міському освітленні, здійснював рух зі швидкість 50 км/год, по другій смузі для руху вул. Розумовська, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Мясоїдівська. \~ \~ \~ \~Будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, наближаючись до регульованого перехрестя вул. Розумовська вул. Мечникова, виконуючи невідкладне службове завдання, з увімкненим проблисковим маячком синього кольору і спеціальним звуковим сигналом, маючи об`єктивну можливість вчасно помітити увімкнений «червоний» сигнал світлофору, який забороняє йому рух через зазначене перехрестя, відступаючи від вимог п. 8.7.3 е) водій [PERSON] не вибрав безпечну швидкість, проігнорував вимоги «Правил дорожнього руху» України, не прийняв вчасно заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу, не зупинився перед перехрестям, не переконався, що на перехресті відсутні інші транспортні засоби, що здійснюють його проїзд, не переконався, що інші учасники дорожнього руху бачать автомобіль зі спеціальними сигналами й виконують дії по наданню йому переваги, не забезпечив безпеку дорожнього руху, виїхав на зазначене перехрестя та допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT DOKKER», р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснювала рух через перехрестя по вул. Мечникова з боку вул. Колонтаївська в напрямку вул. Прохорівська, на «зелений» сигнал світлофору, що дозволяє йому рух. 20.11.2018, приблизно о 21 годині 55 хвилин, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «RENAULT DOKKER», реєстраційний номер [NUMBER] , в умовах сухого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у темний час доби, при достатньому вуличному міському освітленні, грубо порушив «Правила дорожнього руху» України, здійснював рух із перевищенням його швидкості 56,6…64,3 км/год, по вул. Мечникова з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Прохорівська. Будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, наближаючись до регульованого перехрестя вул. Мечникова вул. Розумовська, маючи об`єктивну можливість вчасно помітити автомобіль швидкої допомоги, який виконуючи невідкладне службове завдання, здійснював рух з увімкненим проблисковим маячком синього кольору і спеціальним звуковим сигналом, водій [PERSON] не вибрав безпечну швидкість, проігнорував вимоги «Правил дорожнього руху» України, не прийняв вчасно заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу, не зупинився перед перехрестям, не надав перевагу в русі автомобілю швидкої допомоги, який виконуючи невідкладне службове завдання, здійснював рух з увімкненим проблисковим маячком синього кольору і спеціальним звуковим сигналом, що здійснює його проїзд, виїхав на зазначене перехрестя на «зелений» сигнал світлофору та допустив зіткнення з автомобілем «FORD TRANZIT», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснювала рух через перехрестя по вул. Розумовська з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Скісна, на «червоний» сигнал світлофору. \~ \~ \~ \~Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «FORD TRANZIT», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому першого поперекового хребця, синців та саден голови, саден шиї. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Не виключено, що дані ушкодження могли утворитися від дії частин салону автомобіля в умовах ДТП. Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження могли бути спричинені 20.11.2018. Вищевказані ушкодження, складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень і оцінюються разом, спричиняють тривалий розлад здоров`я понад 21 день і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. У вироці Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2020 суд встановив, що під час розгляду вказаного кримінального провадження обвинувачені у день вчинення кримінального правопорушення виконували невідкладні службові завдання працюючи водіями - [PERSON] в ТОВ «Агенція Безпеки «Центр» та [PERSON] в ТОВ «Медичний центр «Медікап». Вищевказаний вирок було скасовано лише в частині вирішення цивільного позову [PERSON] . Колегія Одеського апеляційного суду виходила з того, що судом не було забезпечено участі представник цивільного відповідача у судовому засіданні з метою реалізації його права на подачу доказів та пояснень при розгляді цивільного позову. Крім того, вирок не містив висновків районного суду щодо обґрунтованості прийняття чи відхилення доводів відзиву на цивільний позов потерпілої. Таким чином, обставини встановленні вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2020 у справі №522/1075/20, є встановленими при розгляді цивільного позову потерпілої [PERSON] за правилами цивільного судочинства. Тож, заперечуючи перебування [PERSON] в трудових відносинах з ТОВ «Агенція безпеки «Центр» відповідач мав надати докази на підтвердження своєї позиції, чого зроблено не було, тому, доводи ТОВ «АБ «Центр» в цій частині не приймаються судом до уваги. 06.07.2021 [PERSON] в результаті переогляду було встановлено безтерміново другу групу інвалідності за загальним захворюванням, про що свідчить довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №534168. Згідно висновку експерта №226 комісійної судово-медичної експертизи КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», існує прямий причинний зв`язок між отриманою [PERSON] травмою хребта (закриті переломи тіла 1-го поперекового та 10-го грудного хребців), викликаними травмою розладом здоров`я т, відповідно, проведеним лікуванням (яке, зокрема, пов`язане із придбанням ліків, засобів гігієни, медичними процедурами, додатковим доглядом). Вказано, що зазвичай строк реабілітації при переломі двох чи більше хребців передбачає ліжковий режим від двох до чотирьох місяців, на розсуд лікуючого лікаря, зважаючи на стан пацієнта. Наголошено, що кількісні характеристики об`ємів витрат на лікування (лікарські засоби, засоби індивідуальної гігієни, обсягу необхідних медичних процедур, додаткових доглядів) залежить від потреби пацієнта та тактики лікування, яка була обрана лікуючим лікарем у відповідності до клінічних проявів захворювання та/або отриманих травм. Таким чином, експертна комісія спростувала всі сумніви представника ТОВ «АБ «Центр» щодо наявності причинного зв`язку між шкодою завданою внаслідок ДТП та витратами на лікування. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати від 18 березня 2019 року у справі № 311/2467/16-ц (провадження № 61-30575св18) зроблено висновок по застосуванню частини першої статті 1195 ЦК України та вказано, що «зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків;, протезування, стороннього Догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами;, спрямованими на відновлення здоров`я. Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає також і в тому, що вона не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування буде не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього Догляду тощо. Однак цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші витрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх. Наявність у лікування [PERSON] численних аналізів, консультацій спеціалістів, медичних препаратів, засобів гігієни, послуги з догляду, зокрема, миття голови, реабілітаційні процедури масаж та плавання в басейні та ін. були необхідні для відновлення здоров`я [PERSON] , яка отримала травму в результаті ДТП 20.11.2018. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, окрім іншого, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (обов`язків). У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до вимог частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До таких належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Таким чином, шкода спричинена працівниками ТОВ «МЦ «Медікап» та ТОВ «АБ «Центр» покладається на товариства. Матеріали справи містять численні квитанції, чеки, виписки, результати обстежень, які складають матеріальну шкоду спричинену [PERSON] , яка підрахована нею у розмірі 104\~871,72 грн. Консультації у приватних лікарнях, а не в державних не може бути доводом для спростування розміру матеріальної шкоди. Відповідач ТОВ «АБ «Центр» та представник [PERSON] до відзивів не додали доказів на спростування розміру спричиненої матеріальної шкоди [PERSON] в результаті ДТП. ТОВ «Медичний центр «Медікап» у листі від 25.06.2019 повідомив [PERSON] , що питання можливості компенсації ними може бути розглянутий лише після встановлення винної особи у ДТП. Таким чином, таким листом ТОВ «МЦ «Медікап» не заперечувало необхідність відшкодування шкоди, а винна їх працівника [PERSON] була встановлено вироком суду. Доводи представника відповідача про необхідність покладення відповідальності на страхову компанію не приймаються судом до уваги, адже матеріали справи не містять жодного доказу про наявність страхування цивільно-правової відповідальності станом на день ДТП, в той час, як на відповідача покладено обов`язок надати докази на підтвердження своїх аргументів. [PERSON] 04.08.2007 зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . З 05.09.2018 по 10.03.2019 чоловіка позивача [PERSON] перебував у рейсі, про що вказано у довідці ТОВ «Англо-Істерн Україна» від 13.10.2019. Наявність моральної шкоди не ставиться під сумнів, адже [PERSON] перенесла тяжке лікування, фізичний біль, була обмежена у русі протягом чотирьох місяців в той час, коли її чоловік перебував у рейсі, а вона одна здійснювала догляд за сином, тривалий час реабілітації, все це вплинуло на звичний ритм життя та завдало моральних страждань. Представник відповідача зазначаючи у відзиві, що моральна шкода мотивована неможливість виконувати материнські обов`язки помиляється, адже моральна шкода мотивована порушенням різних аспектів життя, зокрема, неможливістю нормально займатися вихованням дитини. Однак, на переконання суду, розмір моральної шкоди визначений [PERSON] є завищеним, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «АБ «Центр» та ТОВ «МЦ «Медікап» моральну шкоду у розмірі 240\~000 грн. При тому, стягнення моральної шкоди додатково з винних у ДТП осіб [PERSON] та [PERSON] суперечить нормам чинного законодавства, про що вірно вказував представник відповідача [PERSON] у відзиві, адже обов`язок з відшкодування моральної шкоди так само як матеріальної покладено на роботодавця, тобто дві юридичні особи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких підстав, суд дійшов переконливого висновку, про часткове задоволення вимог [PERSON] , матеріальна шкода підлягає стягненню у повному обсязі, моральна шкода підлягає стягненню лише з роботодавців у розмірі 240\~000 грн.

Outcome: partial