Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 17 травня 2023 [PERSON] позичив у позивача грошові кошти в розмірі 20 000 гривень та зобов`язався їх повернути в строк до 20.06.2023, що підтверджується доданою до заяви розпискою позичальника від 17 травня 2023 року. Однак у встановлений в розписці строк грошові кошти позивачу повернуті не були. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 20 000 гривень та судові витрати. Сторони у судове засідання 16.05.2024 року не прибули. 16.05.2024 року представник позивача адвокат\~ Пахар О.А., через канцелярію суду подав заяву, за змістом якої просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином під розписку. У судовому засіданні 17.04.2024 року вказав, що позовні вимоги не визнає, оскільки грошові кошти він фактично не отримував, наслідки написання розписки усвідомлював. Інших заяв чи клопотання від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з позичальника. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 17 травня 2023 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, за якою відповідач отримав від позивача в позику 20 000 гривень. Відповідно до розписки відповідач зобов`язався повернути позику в строк до 20 червня 2023 року (а.с.26). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку договору позики від 17 травня 2023 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України. В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений\~ від сплати судового збору, оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь\~ держави у повному розмірі, а саме 1211.20 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 625, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved