Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому зазначає, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2010 року на користь позивачки з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до його повноліття. Визначених судовим наказом Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2010 року коштів недостатньо для забезпечення повноцінного розвитку сина сторін [PERSON] . Натомість матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки він має постійний дохід. У зв`язку з цим [PERSON] згідно уточнених позовних вимог просить суд змінити розмір аліментів, який встановлений судовим наказом Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2010 року, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Ухвалою судді від 06 лютого 2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, подали до суду письмові заяви про слухання справи за їх відсутності. Позивачка вказала, що свій уточнений позов підтримує. Відповідач зазначив, що уточнений позов визнає та згідний сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом об`єктивно встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2011 року в справі № 2-239/11, яке набрало чинності 29 березня 2011 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області 28 вересня 2009 року. Згідно з судовим наказом Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2010 року в справі № 2-н-217/10, який набрав законної сили 10 грудня 2010 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. За змістом довідки про склад сім`ї від 05 лютого 2024 року № 209, виданої Ізяславською міською радою Шепетівського району Хмельницької області, позивачка зареєстрована разом із сином сторін Ярославом у [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 0201-469 від 30 січня 2024 року, виданої ТОВ «Хмельницькенергозбут», позивачка [PERSON] працює у вказаному товаристві на посаді чергового столу довідок, де з липня по грудень 2023 року одержувала дохід у наступному розмірі: у липні 2023 року 12 469 грн 60 коп, у серпні 2023 року 12\~129 грн 52 коп, у вересні 2023 року 12\~242 грн 88 коп, у жовтні 2023 року - 12\~720 грн 05 коп, у листопаді 2023 року 11\~707 грн 00 коп, у грудні 2023 року 13\~069 грн 60 коп, а загалом за цей період 74\~338 грн 65 коп. Відповідно до повідомлення [INFO] від 14 березня 2024 року № 3/1603 [PERSON] призваний по мобілізації на військову службу з 03 листопада 2023 року. Тобто відповідач отримує відповідне грошове забезпечення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У силу\~статті 181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною першою 183\~СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Із положень частини першої\~статті 184 СК України\~слідує, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як передбачено частиною першою\~статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості один із батьків має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У такому випадку частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, а також тверда грошова сума аліментів визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, зокрема, матеріальний та сімейний стан платника аліментів і дітей. Визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним. Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення\~статті 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України\~«Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів»,\~стаття 183 СК України\~«Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,\~стаття 184 СК України\~«Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право стягувача або платника аліментів вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у\~статті 182 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, у силу\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, та навпаки). Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно з частиною четвертою\~статті 263 ЦПК України\~має враховуватися судами при застосуванні норм права. Указаний правовий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року (справа № 343/945/19), від 12 січня 2022 року (справа № 545/3115/19), від 22 серпня 2022 року (справа № 712/6313/21). Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року (справа № 152/100/18) не погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні майже аналогічного спору не підлягає застосуванню\~стаття 192 СК України. При цьому Верховний Суд зазначив, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей\~182-184,\~192 СК України. Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа № 372/2393/17). У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року (справа № 759/22898/20) зазначено, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги для зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти,\~може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, [PERSON] вказала, що з часу видачі судом наказу про стягнення аліментів матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки останній має постійний дохід. Відповідач погодився сплачувати позивачці аліменти на дитину у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є здоровою та працездатною особою, проходить службу у Збройних Силах України і має стабільний дохід. Відповідачем не спростовано твердження позивачки про його спроможність надавати дитині утримання у частці від заробітку (доходу). Зважаючи на викладене, суд вважає, що [PERSON] здатний сплачувати аліменти на утримання сина у частці від свого доходу, а тому розмір аліментів, який встановлений судовим наказом Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2010 року, підлягає зміні. При цьому подальшому стягненню із [PERSON] підлягають аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог частини 1 статті 142 ЦПК України та положень частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з відповідача по справі на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп, від сплати якого при поданні позовної заяви до суду звільнена позивачка. На підставі викладеного,

Outcome: approved