Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

14 березня 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року, шляхом зміни способу їх присудження, стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину\~ [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу),щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.06.2018. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Вказала, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.11.2017 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1700,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 07.08.2017 року до повноліття дитини. Зазначила, що витрати на дитину збільшилися, позивач не працює, отримує соціальну допомогу по народженню другої дитини у сумі 860,00 грн. на місяць та її власних коштів не вистачає для повноцінного утримання дочки. Вказала, що відповідач офіційно працевлаштований та має дохід понад 30000,00 грн. на місяць. Крім того зазначає, що відповідач має заборгованість за сплати аліментів за рішенням суду, яка згідно розрахунку Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 14.03.2024 року складає 40835,73 грн. У зв`язку з вищевикладеним просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Ухвалою судді від 29 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач до суду не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 11 вересня 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2018 року, що набрало законної сили 09 липня 2018 року. (а.с.5) [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої записані: батько - [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.15) Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року, яке набрало законної сили 26.12.2017 року, стягнуто щомісячно аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1700,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 07.08.2017 року до досягнення повноліття дитиною. (а.с. 13) 11.09.2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу прізвище позивача змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с.12) Згідно Розрахунку заборгованості Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість відповідача зі сплати аліментів за рішенням суду станом на 14.03.2024 року складає 40835,73 грн. (а.с.27-29) Оскільки між сторонами виникли відносини з утримання малолітньої дитини, які випливають із сімейних правовідносин до них підлягають застосуванню відповідні положення Сімейного кодексу України (далі\~- СК України), Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, вважає що позовні вимоги про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню, шляхом зміни способу присудження аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року у справі №212/4712/17, 2/212/2554/17 та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу),щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст.141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 гривень підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved