Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Білозерської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона є опікуном та рідною бабою малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (рішення виконавчого комітету Білозерської міської ради від 20 грудня 2022 року № 68 «Про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та малолітньою [PERSON] , [INFO] »). Зареєстрована позивач за адресою: [ADDRESS] , на даний час є ВПО та разом з онучками мешкає за адресою: [ADDRESS] . Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування, у зв`язку з тим, що мати дітей, [PERSON] , [INFO] , була позбавлена волі і утримувалася в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор»; батько дітей, [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] внаслідок повномасштабної збройної агресії рф. [PERSON] з лютого 2013 року перебувала у шлюбі з сином позивача, [PERSON] , від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] та [PERSON] . З 2018 року син позивача та [PERSON] разом не жили. [PERSON] з доньками мешкали за адресою: [ADDRESS] . Зі слів сусідів, остання вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, залишала дітей на своїх діда та бабу, або на сторонніх людей, у зв`язку з чим батько дітей забрав їх до себе. В лютому 2019 року [PERSON] народила третю дитину, проте свій спосіб життя не змінила, про новонароджену дитину не дбала, тому на весні 2019 року соціальні служби вилучили у неї дитину. У червні 2020 року [PERSON] Добропільським міськрайонним судом Донецької області було позбавлено батьківських прав відносно її третьої дитини. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2019 року справа № 227/967/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживали, то у родині позивача, то у родині батька. Коли батько дівчаток, [PERSON] , одружився вдруге, останні жили разом з ним та його дружиною, [PERSON] , до народження у них дитини, [PERSON] , [INFO] . З квітня 2020 року та по теперішній час малолітні діти живуть з позивачем та її чоловіком, [PERSON] . Батько дівчаток [PERSON] з 06 травня 2021 року вступив до лав ЗСУ. Місце знаходження [PERSON] на той час відомо не було. Після смерті батька дітей, коли позивач звернулася до органу опіки та піклування з приводу вирішення подальшої долі онучок, стало відомо, що [PERSON] заарештовано. За час відвідування [PERSON] дошкільного навчального закладу загального типу № 19 «Сонечко» з 2019 р. по 2022 р. мати дівчинки зв`язку з вихователями не підтримувала, життям доньки не цікавилась, жодного разу дитину до ДНЗ не приводила, тільки одного разу у стані сильного алкогольного сп`яніння намагалася забрати [PERSON] з садочку. Вихованням [PERSON] займаються опікуни [PERSON] та [PERSON] . Вони приділяють належну увагу вихованню та розвитку дитини, постійно цікавляться успіхами дівчинки, приймають активну участь у її житті, створюють необхідні умови для активного дозвілля онуки. Мати, [PERSON] , не приймає участі у житті [PERSON] . [PERSON] також проживає з бабусею та дідусем, які є її опікунами. Останні приділяють належну увагу навчанню та вихованню дівчинки, беруть активну участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкуються з учителями та класним керівником, хвилюються за її навчання та виховання, беруть участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Стосунки у родині приязні, фізичного та психологічного насилля до дітей в сім`ї не виявлено. Мати життям [PERSON] не цікавиться, вихованням та навчанням доньки не займається, на зв`язок з класним керівником не виходить, на телефонні дзвінки не відповідає. За час навчання [PERSON] у 5 класі мати жодного разу не поцікавилась справами своєї доньки, на батьківські збори (онлайн) не з`являлася. Зі слів сусідів та голови ОСББ «Відважний» [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] мешкали за адресою: [ADDRESS] . За весь період проживання за даною адресою [PERSON] вела нездоровий спосіб життя, вихованням дітей не займалась, діти знаходились з татом, частіше з бабою та дідом. [PERSON] з сусідами сварилась, не спілкувалась, у суспільному житті будинку участі ніколи не брала. З акту виконавчого комітету Білозерської міської ради від 10 січня 2024 року, засвідченого сусідами, вбачається, що за час проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , остання у вихованні дітей участі не приймала. 06 листопада 2023 року [PERSON] була засуджена Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки із зали суду. За ст. 125 ч. 1 КК України [PERSON] від покарання була звільнена у зв`язку із закінченням строку давності. Наразі [PERSON] перебуває на обліку Солом`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 (зі змінами) батьки після повернення з місця позбавлення волі повинні звернутися до служби у справах дітей із заявою про питання повернення їм дитини або дітей. [PERSON] до органів опіки та піклування з такою заявою не зверталася. Спеціалісти служби у справах дітей Білозерської міської ради самостійно її розшукали та у телефонному режимі повідомили про можливість повернення їй дітей на виховання та спільне проживання. Також повідомили, що у разі небажання нею повернути собі дітей буде вирішуватися питання щодо позбавлення її батьківських прав. У розмові зі спеціалістом служби у справах дітей [PERSON] зазначила, що «не має змоги виховувати своїх дітей, так як не має житла, офіційної роботи та постійного доходу, вважає, що дівчаткам буде краще з бабою та дідом». Таким чином, [PERSON] не виявила бажання повернути собі на виховання та спільне проживання своїх доньок, про що написала відповідну заяву від 19.02.2024 року та прислала її на електронну пошту служби у справах дітей разом з копією свого паспорту. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку викладеним, позивач [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2024 року позовну заяву було прийнято, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання у її відсутність, на задоволенні вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про визнання позову, оскільки офіційно не працевлаштована, не має житла, вважає, що її донькам краще буде з бабусею та дідусем, розгляд справи провести у її відсутність. Представник третьої особи, Органу опіки\~та піклування\~Білозерської міської\~ради,\~ [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання у відсутність представника органу опіки та піклування, позовні вимоги просила задовольнити. На підставі ч. 1 ст.\~223\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 6 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 травня 2013 року (а.с.15). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 травня 2016 року (а.с.19). Батько дівчаток [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.36). Мати [PERSON] була позбавлена волі на підставі вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 листопада 2023 року (а.с.45-49). З 19.01.2024 року в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» не утримується (а.с.44). Малолітні [PERSON] та [PERSON] мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування, що підтверджується копіями рішень виконавчого комітету Білозерської міської ради № № 66, 67 від 20.12.2022 року (а.с.23, 24). На підставі рішення виконавчого комітету Білозерської міської ради «Про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та малолітньою [PERSON] , [INFO] » № 68 від 20.12.2022 року встановлено опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та малолітньою [PERSON] , [INFO] . Призначено [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , опікунами над малолітніми [PERSON] та [PERSON] . Покладено на опікунів персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток дітей. Щорічно до 20 грудня надавати до служби у справах дітей Білозерської міської ради звіт опікунів (а.с.25-26). [PERSON] та [PERSON] є подружжям, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.35), та бабусею і дідусем [PERSON] та [PERSON] по лінії батька. [PERSON] , 2013 року народження, з липня 2023 року навчається у 5 класі Білозерської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 18 Білозерської міської ради Донецької області. В першому класі дівчинка навчалась у вищевказаному навчальному закладі, потім батьки перевели її до Білозерської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 14 Білозерської міської ради Донецької області. За цей час навчання у школі проходило у двох форматах: очному і дистанційному. Під час навчання у початкових класах дівчинка завжди відвідувала навчальні заняття, не запізнювалася, завжди була підготовлена до занять, постійно виявляла зацікавленість до навчання. Навчальний матеріал початкової школи Софія засвоїла добре. Влітку 2023 року [PERSON] перейшла навчатися до 5 класу Білозерської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 18 Білозерської міської ради Донецької області. В закладі освіти навчання проходить у дистанційному форматі, у зв`язку із запровадженням воєнного стану в країні. За період навчання [PERSON] показала себе як сумлінна та старання учениця, уроків без поважної причини не пропускає, є активною та уважною, програмовий матеріал засвоює добре, виявляє інтерес до навчання, бере активну участь у громадському житті школи та класу. Софія доброзичлива, співчутлива дівчинка, завжди іде на контакт, вміє самостійно працювати, контролювати себе, має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу, завжди виконує домашні завдання, допомагає однокласникам за потреби, до виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Дівчинка скромна, весела, товариська, дисциплінована, самостійна, правила поведінки завжди свідомо виконує, має багато друзів, підтримує дружні стосунки за багатьма однолітками. [PERSON] проживає з бабусею та дідусем, які є її опікунами. Вони приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини, беруть активну участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкуються з учителями та класним керівником, хвилюються за її навчання та виховання, беруть участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Стосунки в родині приязні, фізичного та психологічного насилля до дітей не виявлено. Мати життям [PERSON] не цікавиться, вихованням та навчанням доньки не займається, на зв`язок з класним керівником не виходить, на телефонні дзвінки не відповідає. За час навчання [PERSON] у 5 класі мати жодного разу не поцікавилась справами своєї доньки, на батьківські збори (онлайн) не з`являлася (а.с.27). [PERSON] , 2016 року народження, навчається в Білозерській загальноосвітній школі I-III ступенів № 18 Білозерської міської ради Донецької області з 01 вересня 2023 року. За час навчання виявила високий рівень знань, програмний матеріал засвоює відмінно, проявляє інтерес до навчання, на уроках активна, уважна, мовлення чітке, виразне, добре розвинена пам`ять, увага, уявлення, дівчинка здорова фізично і психічно урівноважена. [PERSON] дисциплінована, не порушує норми та правила поведінки, має позитивне ставлення до навчальної діяльності, завжди відповідально ставиться до виконання завдань, проявляє творчу активність та креативне ставлення до вирішення завдань, бере активну участь у житті класу. [PERSON] спокійна, урівноважена, комунікабельна, в класі має багато друзів, однокласники до неї ставляться дружелюбно, з повагою. Опікунами [PERSON] є бабуся [PERSON] і дідусь [PERSON] . Вони приділяють належну увагу вихованню та розвитку дитини, вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. [PERSON] підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. [PERSON] та [PERSON] постійно цікавляться успіхами дівчинки, приймають активну участь у житті [PERSON] та створюють необхідні умови для активного дозвілля онуки. Мати дівчинки, [PERSON] , не приймає участь у житті та вихованні доньки (а.с.28). Разом з тим, судом досліджено інформацію ДНЗ загального типу № 19 «Сонечко» № 27 від 23.11.2023 року, з якої вбачається, що [PERSON] , 2016 року народження, відвідувала вищевказаний заклад з 2019 р. по 2022 р. регулярно, завжди була охайною, доглянутою. Батько, бабуся та дідусь дівчинки приводили та забирали [PERSON] з садочку, спілкувалися з вихователями групи, брали активну участь у житті та вихованні дитини. Мати дівчинки, за весь час відвідування дитиною дошкільного навчального закладу, зв`язку з вихователями не підтримувала, життям доньки не цікавилась, жодного разу дитину до ДНЗ не приводила. Матір`ю була спроба забрати дитину з дошкільного навчального закладу у стані сильного алкогольного сп`яніння, дитину матері вихователі не відділи (а.с.29). Факт того, що [PERSON] не приймала участі у вихованні своїх доньок [PERSON] та [PERSON] також підтверджується копією акту спеціалісту I категорії виконкому Д. Свєтлічної (а.с.31). На даний час малолітні [PERSON] та [PERSON] разом з бабусею та дідусем, [PERSON] та [PERSON] , як ВПО, проживають за адресою: [ADDRESS] . Вказане житло розміщене на 7 поверсі, складається з двох кімнат, кухні, коридору, балкону та роздільного санвузлу. Помешкання відповідає санітарно-гігієнічним нормам, квартира мебльована за призначенням, в наявності побутова техніка. Для виховання та розвитку дітей створені такі умови: [PERSON] займає кімнату з опікуном, де розташоване двоспальне ліжко, шафа для одягу. Софія займає окрему кімнату, де розташоване двоспальне ліжко, стіл для навчання, меблева стінка, розкидне крісло. Дівчата забезпечені сезонним одягом та взуттям. Стосунки в сім`ї дружні, [PERSON] дистанційно навчається в 5 класі середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 18 м. Білозерське, а [PERSON] у 2 класі, на вихідних відвідують гурток малювання (а.с.53). Також судом було досліджено побутову характеристику на ім`я [PERSON] , 1996 року народження, яка зі слів сусідів та голови ОСББ «Відважний» мешкала в [ADDRESS] , разом з чоловіком [PERSON] та дітьми: [PERSON] та [PERSON] . За весь період проживання за даною адресою [PERSON] вела нездоровий спосіб життя, вихованням дітей не займалась, діти знаходились з татом, частіше з бабусею та дідусем. З сусідами [PERSON] сварилась, не спілкувалась, у суспільному житті будинку участь ніколи не брала (а.с.30). Згідно висновку органу опіки та піклування Білозерської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , № 02-11/854 від 01.03.2024 року, орган опіки вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-9). Висновок є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не проявляє відносно своєї дитини турботи та піклування, не проявляє зацікавленості в її долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення цієї норми права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Зі змісту положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст. 7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. З наведених норм вбачається, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, є всі підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст.\~164\~СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , так як ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та свідоме нехтування ними підтверджено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, а також її заявою про визнання позову. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав на підставі ст. 169 Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позовні вимоги повністю, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановивлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, згідно квитанції до платіжної інструкції № 40 від 11 березня 2024 року, що міститься у матеріалах справи. Враховуючи наведене та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 605,60 грн. Решту суми сплаченого судового збору (50%) в сумі 605,60 грн, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", слід повернути позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved