Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

14.03.2024 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, заінтересована особа - Єланецька селищна рада, про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . У договорі дарування вищевказаного будинку від 11.07.2015 року його по батькові вказано як « [PERSON] ». 10.12.2018 року Єланецьким районним сектором Управління ДМС в Миколаївській області йому видано паспорт громадянина України № [NUMBER] , де його по батькові вказано « [PERSON] ». Посилаючись на те, що така невідповідність позбавляє його права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, просив встановити факт належності йому договору дарування будинку від 11.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Волошиним В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 727. Заявник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи учасників. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору дарування будинку від 11.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Волошиним В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 727, заявник набув у власність житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 10-11). 20.07.2005 року Єланецьким районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право власності за заявником на вказаний будинок та видано йому витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (12). У вказаних документах по батькові заявника вказано як « [PERSON] ». Між тим, паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий заявнику Єланецьким РВ УМВС України в Миколаївській області 13.02.2008 року, та на підставі якого було складено договір дарування вищевказаного будинку визнано недійсним та таким, що підлягає знищенню (а. с. 7-8). 10.12.2018 року Єланецьким районним сектором управління ДМС в Миколаївській області заявнику видано новий паспорт громадянина України № [NUMBER] , де його по батькові вказано як « [PERSON] » (а. с. 5). Зазначені розбіжності у документі, що посвідчує особу заявника, та правовстановчому документі на належний йому будинок перешкоджають йому вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Вирішити вказане питання у позасудовому порядку не видається можливим. Тому нині захист прав та інтересів останнього можливий лише у судовому порядку. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд вважає, що факт належності заявнику договору дарування будинку від 11.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Волошиним В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 727, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Зокрема, вказаний факт підтверджується копіями довідки про реєстрацію місця проживання заявника (а. с. 6), довідки Єланецького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області від 14.05.2016 року №15 (а. с. 7), довідки Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області від 11.08.2015 року №1134 (а. с. 8), технічного паспорту на садибний житловий будинок (а. с.15-16). Встановлення факту належності заявнику договору дарування будинку має для останнього юридичне значення, оскільки необхідно для підтвердження його права власності на будинок [ADDRESS] та надасть йому можливість вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. З урахуванням наведеного, після повного з`ясування обставин справи та доказів, наданих суду, суд приходить до переконання, що факт належності заявнику вищевказаного договору дарування будинку знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду, а тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved