Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що з 1995 року по даний час, з дозволу Радомишльської міської ради постійно проживає у вищевказаній квартирі. Протягом усього часу вона здійснювала поточний та капітальний ремонт, сплачувала комунальні платежі. Звернувшись до Радомишльської міської ради Житомирської області у видачі свідоцтва про право власності на дану квартиру їй було відмовлено, у зв`язку із тим, що вказане майно не відносить до державної та комунальної власності. Оскільки право власності на дану квартиру ні за ким не зареєстроване, для захисту своїх прав змушена звернутись до суду. Ухвалою від 23.10.2023 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Радомишльської міської ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, з позовними вимогами погоджуються. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Спір щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю регулюється вимогами ст.344 ЦК України, зокрема відповідно до частини першої, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Також, відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Таким чином, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Зокрема такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 травня 2019 року у справі №\~910/17274/17. Також, відповідно до\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами. Отже, враховуючи те, що передача у власність приватизованого житла відбувається на підставі рішення органу приватизації, оформляється свідоцтвом про право власності на житло, яке реєструється органом приватизації, цей орган приватизації у будь-якому випадку має бути залучений до участі у справі у якості відповідача. Крім того, за змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення. З матеріалів справи слідує, що згідно довідки від 20.10.2017 за №512/02-20 виданої Виконавчим комітетом Радомишльської міської ради Житомирської області, в будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована та проживає [PERSON] , [INFO] . Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.2017 року виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 23 вересня 2017 року, після державної реєстрації шлюбу дружині надано прізвище [PERSON] . Згідно Акту обстеження соціального стану від 08.12.2021 року, складеного депутатом Радомишльської міської ради [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] слідує, що [PERSON] , [INFO] , яка прописана та проживає за адресою: [ADDRESS] , з моменту свого народження тобто постійно, добросовісно і безперервно користується своїм майном, доглядає за квартирою та утримує її в належному стані. \~ \~ \~ \~Згідно Акту обстеження соціального стану від 12.07.2022 року, складеного депутатом Радомишльської міської ради Шатиловичем В.Л. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , слідує, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] дійсно являється фактичним власником квартири [ADDRESS] . Вже досить довгий термін постійно відкрито та добросовісно користується вище зазначеним майном. Сплачує комунальні платежі робить поточний та капітальний ремонт квартири та доглядає за прилеглою територією. Тобто постійно користується даним майном як власник. Виконавчий комітет Радомишльської міської ради Житомирської області повідомив [PERSON] про те, що видати ордер та відповідно Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] в якій вона проживає та зареєстрована з 1995 року по даний час не має можливості, в зв`язку з відсутністю будь-якої інформації та документів, та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Рішенням Виконкому Радомишльської міської ради № 842 від 26.09.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за адресою буд. [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що вказане житло не відноситься до державної та комунальної власності. Згідно інформації № 123849434 від 15.05.2018, № 279482064 від 13.10.2021, № 349963645 від 11.10.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про реєстрацію права власності на будинок за адресою:\~ [ADDRESS] , відсутні. Згідно Технічного паспорту на квартиру у житловому будинку виготовлений станом на 10 серпня 2018 рік, інвентаризаційна справа №3/18, вбачається, що квартира у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 26,90 кв. м., 1-ша кімната площею 14,2 кв. м., приміщення кухня площею 12,7 кв. м.. З копії матеріалів інвентаризаційної справи № 2395 вбачається, що володільцем буд. [ADDRESS] . З копії договору дарування квартири від 23 жовтня 2019 року, який посвідчено нотаріально та зареєстрований в реєстрі за №1149, вбачається, що частина мешканців багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] набули право власності на квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого в 1993 році виконкомом Радомишльської міської ради. Доказів того, що у вказаний час будь-яка інша особа виявила інтерес до вказаної квартири судом не здобуто. Ніхто, окрім позивача не претендує на квартиру, не заявляє ніяких претензій на нього. Оскільки позивач з 1995 року (більше 20 років) добросовісно, безперервно, відкрито володіє однокімнатною квартирою [ADDRESS] , за ним може бути визнано право власності на це майно за набувальною давністю, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України. Іншого способу захисту, враховуючи рішення органу приватизації, позивач не має. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказану квартиру за набувальною давністю, отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved