Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить суд встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - є однією особою; встановити факт, що має юридичне значення, що [PERSON] , [INFO] , в результаті розірвання шлюбу 21 травня 1984 року з громадянином [PERSON] припинила бути [PERSON] , здобула прізвище [PERSON] і стала [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що вона, [PERSON] , народилась [INFO] , при народженні вона здобула прізвище [PERSON] . 30 червня 1978 року заявник уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що було складено актовий запис №527 у Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після реєстрації шлюбу вона набула прізвище чоловіка - [PERSON] . 21 травня 1984 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, про що було складено актовий запис №6 у Комсомольській сільській Раді Чернишевського райвиконкому Чевтинської області. Після розірвання шлюбу заявник відновила своє дівоче прізвище [PERSON] . 04 липня 1984 року вона уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що було складено актовий запис №28 у Комсомольській сільській Раді Чернишевського райвиконкому Чевтинської області. Після реєстрації шлюбу вона набула прізвище чоловіка [PERSON] . Зараз заявник у зв`язку з досягненням пенсійного віку оформлює пенсію. Але у зв`язку з втратою свідоцтва про розірвання шлюбу з [PERSON] , вона не може документально підтвердити той факт, що в період з 21 травня 1984 року (дата розірвання шлюбу з [PERSON] ) по [INFO] (дата укладення шлюбу з [PERSON] ) мала дівоче прізвище [PERSON] . Отримати дублікат свідоцтва про розірвання шлюбу з [PERSON] наразі неможливо, оскільки 24 лютого 2022 року відбулось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, внаслідок чого відбулось розірвання дипломатичних стосунків між Україною та російською федерацією. Заявнику для реалізації її пенсійних прав є необхідним встановити вказані факти. Ухвалою судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] , кожна окремо, заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в особі начальника відділу Зирянової Н. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника відділу, просила ухвалити законне та обґрунтоване рішення на підставі зібраних доказів. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що приходиться заявниці рідною сестрою. В період, коли вони жили в Четинській області рф, її сестра розірвала шлюб з [PERSON] . Перед тим як укладати шлюб з [PERSON] , він наполіг, щоб її сестра відновила своє дівоче прізвище " [PERSON] ", що вона і зробила. Вислухавши заявницю та її представника, допитавши свідка, дослідивши докази у справі, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1 статі 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За положеннями статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.06.1961 року, дівоче прізвище заявниці вказане [PERSON] , [INFO] . Згідно із Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що було зроблено Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного станку Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області актовий запис №527; після реєстрації шлюбу [PERSON] набула прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 14). Також з Витягу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 21 травня 1984 року, про що було складено актовий запис №6 у Комсомольській сільській Раді Чернишевського райвиконкому Чевтинської області (а.с. 14). 04 липня 1984 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що було складено актовий запис №28 у Комсомольській сільській Раді Чернишевського райвиконкому Чевтинської області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] набула прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 10-12). Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України слідує, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту відновлення після розірвання шлюбу дівочого прізвища, оскільки свідоцтво про розірвання шлюбу було втрачено. Наразі в інший спосіб даний факт встановити неможливо, тому що 24 лютого 2022 року відбулось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, внаслідок чого відбулось розірвання дипломатичних стосунків між Україною та російською федерацією. Вказані обставини не дозволяють заявнику оформити пенсію у зв`язку з досягненням пенсійного віку. Слід зазначити, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Beles and Others v. the Czech Republic), «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France). Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99). Заявник у позасудовому порядку не може вирішити питання щодо отримання дублікату втраченого свідоцтва про розірвання шлюбу. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником, свідком та підтверджених документами. Ураховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку, а встановлення такого юридичного факту в силу ст.5 ЦПК України з урахуванням зазначених об`єктивних перешкод для заявника буде ефективним способом захисту її порушеного права. При цьому суд вважає за недоцільне встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - є однією особою, оскільки даний факт ніким не оспорюється та підтверджується наявними у заявника документами, такими як свідоцтво про народження, паспорт громадянина України, тощо. На підставі викладеного та

Outcome: partial