Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] за участю заінтересованої особи Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання особи безвісно відсутньою. Заява мотивована тим, що заявник в 2011-2013 роках був сусідом і партнером по бізнесу з [PERSON] , [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] . В кінці 2013 року підприємство заявника збанкротувало, було втрачено виробництво і кошти. Після банкрутства, [PERSON] знаходився в скрутному матеріальному становищі виїхав за кордон. 3 2016 року ні заявник, ні його родина ніяких звісток від [PERSON] не отримували. З банкрутством підприємства почалися судові процеси по стягненню коштів. В зв`язку із відсутністю [PERSON] , заявник не міг і не може захищатися в судах так, як частину боргових зобов`язань [PERSON] не підписував, в судових засіданнях не приймав участі. Втановити місце перебування [PERSON] , через знайомих, родичів виявилось не можливим. З 2016 року його ніхто не бачив. 21 жовтня 2022 року з Вінницького районного управління поліції отримано повідомлення за № К-51аз, де вказано, що [PERSON] з 23.12.2016 знаходиться в активному розшуку. Встановити його місце перебування не представилось можливим. 14 березня 2014 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області (справа № 127/27251/13-ц) з заявника та [PERSON] солідарно стягнуто 319700,00 грн. З заявника стягнуто 122909,00 грн. 03 червня 2022 року заявник звернувся до відділу Державної виконавчої служби, щодо стягнення боргу з [PERSON] , які дії були вчинені з 14.03.2014 року. Відповіді заявник не отримав. Тривала відсутність [PERSON] більше 8 (восьми) років перешкоджає здійсненню прав і обов`язків заявника щодо управління, ліквідації ПСП «Обрій», солідарного виконання рішення суду про стягнення коштів. Таким чином від цього залежить виникнення і припинення майнових прав та обов`язків заявника, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 28.04.2023 заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 06.09.2023 задоволено клопотання заявника про витребування доказів. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в матеріалах заяви. Заінтересована особа Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду прави були повідомлені належним чином. В судовому засіданні допитано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які були сусідами та дружиною [PERSON] відповідно. [PERSON] та [PERSON] повідомили, що останній раз бачили [PERSON] восени 2013 року. [PERSON] повідомила, що останній раз бачила [PERSON] в грудні 2015 року, після чого невдовзі розлучилась з ним. Будь-якою іншою інформацією щодо місцязнаходження останнього не володіє. Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08.04.2011 [PERSON] і [PERSON] заснували приватне сільськогосподарське підприємство «Обрій». Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2017 в цивільній справі №127/1072/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] суму основного боргу в розмірі 1304070 грн, що еквівалентно 51000 доларів США, 3 відсотки річних в розмірі 115008,00 грн та судовий збір в розмірі 3748,16 грн. Рішення набрало законної сили 25.02.2017. На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області 14.03.2017 видано виконавчий лист. 03.06.2022 [PERSON] звернувся з заявою до Староміського відділу державної виконавчої служби в м. Вінниці, в якій зазначив що ним сплачено борг в сумі 118309,80 грн, та просив повідомити, які дії вчинила виконавча служба по питанню стягнення боргу з [PERSON] , а також просив зупинити виконавче провадження №43662777 до вирішення питання визнання безвісно відсутнім боржника [PERSON] . Відповідно до довідки №122 від 17.03.2023 виданої КК «Ясний» громадянину [PERSON] , на підставі свідчень сусідів, громадянин [PERSON] не проживає по [ADDRESS] з 2016 року по теперішній час. Згідно довідки №121 від 17.03.2023 виданої КК «Ясний» громадянину [PERSON] на підставі довідки «Національна поліція України від 27.10.2022 №К-51аз» громадянин [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] , знаходиться в розшуку від 22.12.2016 по теперішній час. З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-45440/18/23-Вих. від 20.09.2023 наданої на виконання ухвали суду, встановлено що: громадянин України [PERSON] , [INFO] перетнув кордон (в`їзд) на пункті пропуску Бориспіль-D 02.07.2019 о 21:05; Характеристика ТЗ Алмати-Київ. Іншої інформації немає. На виконання вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2023 Вінницьким РУП ГУНП у Вінницькій області надано інформацію щодо перебування в розшуку [PERSON] , згідно якої останній оголошений в розшук Вінницьким міським судом згідно ухвали №127/1608/16-ц від 30.04.2016, як державний боржник. В ході проведення розшукових заходів було встановлено що згідно інформації з Державної прикордонної служби України №32358 від. 13.04.2020 розшукуваний гр. [PERSON] виїхав за межі України 11.12.2015 через пункт пропуску Хутір- Михайлівський ділянка кордону України з російською федерацією, та повернувся до України 02.07.2019. За час перебування [PERSON] в розшуку з приводу безвісти зниклого [PERSON] рідні не звертались. Як вбачається з рапорту оперуповноваженого ВКП ВВП ст. лейтенанта поліції [PERSON] від 14.03.2020, ним було проведено повторне відпрацювання адреси проживання розшукуваного [PERSON] та опитування родичів щодо місцезнаходження останнього. При спілкування з донькою розшукуваного, було встановлено, що батька вже довгий час не бачила, де він може знаходитись ні їй та її сім`ї не відомо. Запевняючи, що з того моменту, як він, позичив кошти в людей та в її колишнього чоловіка не розрахувавшись зник, що в подальшому призвело до розлучення з її чоловіком, не бажає знати що в неї є батько. В подальшому, при спілкуванні з гр. [PERSON] , який є батьком розшукуваного, було встановлено, що мати [PERSON] померла [INFO] , на похорон він не з`явився і не контактував ні з ким. Де він може перебувати йому не відомо. Встановити місце знаходження розшукуваного державного боржника [PERSON] не представилось можливим. На адвокатський запит від 07.11.2023 про надання інформації щодо реєстрації смерті [PERSON] представнику заявника адвокату Левицькій О.І. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) надано відповідь з якої вбачається, що відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про смерть на [PERSON] , [INFO] . Крім того, на адвокатський запит адвоката Левицької О.І. від 07.11.2023 [INFO] повідомили, що [PERSON] , [INFO] , з 15.12.1988 по теперішній час перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у [INFO] . Додатково повідомили, що на даний час військовозобов`язаний на військову службу під час мобілізації не призивався, на військову службу за контрактом не приймався. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно з положеннями ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи у місці її постійного проживання протягом одного року, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи. Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 760/3112/16-ц зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Положення статті 43 ЦК України передбачають перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц). Відповідно до вимог статей 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. В той же час, згідно із положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході розгляду справи по суті судом встановлено, що заявнику [PERSON] необхідно визнати [PERSON] безвісно відсутнім з метою реалізації своїх прав та обов`язків щодо управління, ліквідації ПСП «Обрій». Відповідно до положень ст. 46 ЦК України заявник повинен довести, що у місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування протягом трьох років. За результатами розгляду справи по суті судом встановлено, що з 2016 року місцезнаходження [PERSON] невідоме. Проаналізувавши надані заявником а також витребувані судом докази, суд приходить до висновку, що вказані докази у своїй сукупності не можуть підтверджувати факт безвісної відсутності [PERSON] , [INFO] . З огляду на перелічені докази суд не має змоги встановити обставин безвісної відсутності [PERSON] , оскільки з них не вбачається належного підтвердження вказаних заявником обставини, не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ним дій, спрямованих на отримання інформації про місце перебування [PERSON] . При розгляді справ цієї категорії, крім іншого, слід з`ясувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається із матеріалів справи 14 березня 2014 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області (справа № 127 7251/13-ц з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто 319700,00 грн. На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області 14.03.2017 видано виконавчий лист. З повідомлення ВРУП ГУНП у Вінницькій області вбачається, що [PERSON] , 08.02.1967 року перебуває в розшуку за Вінницьким РУП ГУНП у Вінницькій області, переховується від суду як державний боржник, РС «Розшук» №69 від 23.12.2016. На думку суду, є висока імовірність того, що відсутність особи [PERSON] може бути умисною, оскільки останній переховувався від правоохоронних органів з метою уникнення відповідальності та ухилявся від виконання рішення суду, що набрало законної сили 25.02.2017. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює визнання особи безвісно відсутньою. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи заяву у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог за заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім.

Outcome: dismissed