Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначила, що вона та відповідач [PERSON] з 10 листопада 2007 року знаходились у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано за рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 року. Після розірвання шлюбу вона змінила прізвище « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Після припинення стосунків з відповідачем вони визначили місце проживання дитини саме з нею. Разом з цим їх син з дня народження ніде не зареєстрований. Зараз їх син перебуває на повному її матеріальному забезпечені, проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , квартира належить їй на праві власності. Останні місяці вона намагається умовити відповідача з`явитися до Центру надання адміністративних послуг для реєстрації місця проживання сина [PERSON] , але таку заяву відповідач відмовився надавати. У зв`язку з відмовою відповідача надавати письмовий дозвіл на реєстрацію сина, ЦНАП надав відмову в реєстрації, в якій зазначив, що ненадана згода батька на реєстрацію дитини, а тому не надані всі документи для реєстрації. Оскільки ЦНАП м. Кам`янське відмовляється реєструвати сина за її місцем реєстрації без згоди батька дитини, а відповідач не надає згоди на реєстрацію місця проживання їх дитини за фактичним постійним місцем проживання дитини, тому вона вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Реєстрація місця проживання дитини за фактичним місцем проживання не буде порушувати житлові права дитини. На підставі викладеного позивачка просить суд: надати дозвіл їй, [PERSON] , [INFO] на реєстрацію місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] без згоди батька дитини - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку, просила залишити за нею судові витрати. Неповнолітній [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що в зв`язку з відмовою батька надавати письмовий дозвіл на реєстрацію його місця проживання, ЦНАП м. Кам`янське у реєстрації його місця проживання відмовив. Просить позовні вимоги його матері [PERSON] задовольнити в повному обсязі, та надати дозвіл на реєстрацію його місця проживання без згоди батька за адресою: [ADDRESS] . Представник третьої особи - служби у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі, оскільки відповідно до ст.. 19 Сімейного кодексц України питання про надання дозволу на реєстрацію дитини за фактичним місцем проживання без згоди батька не підлягає розгляду органом опіку та піклування. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому приймає до уваги такі обставини. У судовому засіданні встановлено наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (ар.с.12). Відповідно до рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] » (арк. с. 9). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 грудня 2007 року, виданим Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області вказано, що сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] , є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (арк.с. 13). Згідно заяви сина позивачки [PERSON] - [PERSON] від 08 грудня 2023 року він звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради з питання реєстрації місця проживання (перебування) за адресою реєстрації позивачки: [ADDRESS] . В реєстрації місця проживання (перебування) відмовлено відповідно до ст. 12. ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», особа подала документи або відомості не в повному обсязі (арк. с. 10-11). Судом також встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 31 березня 2023 року державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астаховою О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 2-669. (арк.с. 15). Даний факт також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.03.2024 року, номер інформаційної довідки 370793066 (ар.с.41). Згідно витягу з реєстру територіальної громади позивачка [PERSON] з 18 січня 2007 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (арк. с. 47). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої 09 грудня 2023 року ЖБК № 39 за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (уповноважений власник), та з 05 грудня 2007 року проживає без реєстрації її син - [PERSON] (арк.с.14). Вирішуючи спір, суд керується наступними нормами права. Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до статі 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо. Місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як встановлено у ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. На виконання зазначених вимог, судом було враховано думку сина сторін - [PERSON] , який за віком та станом розвитку може висловити свою думку. В своїй заяві [PERSON] повідомив, що у зв`язку з відмовою батька надавати письмовий дозвіл на реєстрацію його місця проживання, ЦНАП м. Кам`янське у реєстрації його місця проживання відмовив. Просить надати дозвіл на реєстрацію його місця проживання без згоди батька за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована його мати, та де він проживав з народження. Сину сторін [PERSON] на теперішній час виповнилося 16 років, тому в силу вищезазначених норм сімейного та цивільного законодавства він самостійно визначає місце свого проживання. Стосовно позовних вимог про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання матері без згоди батька, суд враховує наступне. За змістом ч.ч. 2, 4 ст. 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрацію місця проживання в Україні» дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за місцем проживання її батьків або інших законних представників чи одного з них без надання згоди такими особами. Декларування місця проживання або подання заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) визначено Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 (надалі за текстом Порядок №265). Відповідно до п. 16 Порядку №265 місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. У відповідності до п. 14. Порядку №265 дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди. Оскільки сину сторін [PERSON] , [INFO] виповнилося 16 років він самостійно без згоди батьків може задекларувати місце свого проживання за адресою реєстрації свої матері. Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами існує спір, оскільки Центр надання адміністративних послуг м. Кам`янське у реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] за місцем реєстрації його матері за адресою: [ADDRESS] відмовив, з причини не надання згоди батька на реєстрацію дитини, а відповідач ухиляється від вирішення питання реєстрації свого сина. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відсутність реєстрації місця проживання дитини за місцем її фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, що гарантовані Конституцією України та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, право на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Відсутність письмової згоди одного з батьків не повинна бути перешкодою для здійснення реєстрації місця проживання дітей за адресою іншого з батьків. А тому суд вважає, що із урахуванням законних інтересів дитини, необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання проживання дитини без згоди матері. Нормами законодавства та Конвенції про права дитини закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини. Цього принципу необхідно дотримуватися при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо, про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення. Також з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний, гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток та необхідний для такого розвитку рівень життя. Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), наголосив, що в такій категорії справ основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. В усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків. При вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Не надаючи згоди на виписку та прописку дитини, батько (мати) тим самим порушує права дитини та права того з батьків, з ким проживає дитина, на вільний вибір місця проживання. Відповідач у справі ні відзиву, ні заперечень проти позову не надав, за таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved