Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~У квітні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 13 липня 2017 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 146. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З відповідачем сімейні стосунки припинено близько два роки тому, відновлювати їх вона не бажає, спільного господарства не ведуть. Фактично їхня сім`я розпалася, існує лише формально, а тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та слухання справи через оголошення на веб порталі судової влади. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 13 липня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 146. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають і не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя не можливим, у них різні погляди на життя та сімейні відносини. Фактично їхня сім`я розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітню доньку залишити проживати з матір`ю. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved