Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

12 квітня 2024 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до Акціонерного товариства\~Криворізький залізорудний комбінат (далі АТ Кривбасзалізрудком), в обґрунтування якого вказала, що вона протягом тривалого часу працювала на підприємстві відповідача у період часу з липня 2005 року по січень 2023 року на посаді стовбуровим (підземним) дільниці № 16 шахти Козацька (Гвардійська). 11 січня 2024 року рішенням ЛЕК Державної установи Український науково-дослідний інститут промислової медицини позивачу первинно встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В, легенева недостатність другого ступеня. За висновком МСЕК позивачу первинно встановлено втрата працездатності у розмірі 30% та ІІІ групу інвалідності. Внаслідок отриманих професійних захворювань позивача постійно турбує задишка при незначному фізичному навантаженні, кашель, частіше з виділенням невеликої кількості слизового в?язкого харкотиння, а рідше - сухий приступоподібний кашель. У зв`язку із поганим самопочуттям вона змушена тривалий час проходити чисельні медичні огляди, обстеження, відновлювальні процедури. Крім того, порушено її звичайний спосіб життя, через хворобу вона належним чином не може слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві. Вона втратила роботу, яка приносила стабільний дохід і не має можливості на належному рівні дбати про свою родину, забезпечувати матеріально свою неповнолітню доньку. Внаслідок отриманого ушкодження здоров`я, систематичною необхіднстю отримання медичної допомоги позивач відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, почуття розпачу, тривоги, дративливості, що негативно позначається на її душевному та фізичному станах. Позивач вважає, що професійне захворювання виникло внаслідок порушень норм охорони праці на підприємстві, де вона працювала. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями їй заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 213000 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача [PERSON] скористалась правом надання відзиву, в якому позовні вимоги не визнала. В обґрунтування вказала, що у пункті 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12 лютого 2024 року не вказано конкретних посадових осіб АТ Кривбасзалізрудком, які відповідальні за виникнення професійних захворювань у позивача. [PERSON] укладаючи з відповідачем трудовий договір, була повідомлена і ознайомлена про умови праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Позивач свідомо приймала запропоновані їй умови праці і усвідомлювала можливість ушкодження її здоров`я та наслідки, жодних заяв про відмову від дорученої роботи або розірвання трудового договору за власним бажанням у зв`язку з невиконанням підприємством законодавства про охорону праці від [PERSON] не надходило. Крім того, з метою попередження виникнення професійних захворювань у працівників АТ Кривбасзалізрудком постійно впроваджуються\~нові технології,\~дотримуються основних\~напрямків в\~організації технологічних\~процесів та\~раціоналізації обладнання\~згідно вимог\~гігієни промислової\~санітарії в\~частині комплексної\~механізації та\~автоматизації виробничих\~операцій,\~ведеться робота\~з пропаганди\~безпечних методів\~праці та\~співробітництво з\~працівниками у\~галузі охорони\~праці.\~Відповідач не\~приховував важкість\~та шкідливість\~технологічного процесу,\~технологію виробництва\~не порушував,\~а тому\~протиправних дій\~відносно позивача,\~які б\~знаходились в\~причинному зв`язку\~з настанням\~професійного захворювання\~-\~не вчиняв,\~в наслідок\~чого не\~може нести\~відповідальність у\~вигляді відшкодування\~моральної шкоди\~і за\~цієї підстави.\~Позивач з\~власної волі\~працювала у\~шкідливих умовах\~праці,\~при цьому\~законодавством не\~надано право\~та не\~встановлено обов`язок\~роботодавця звільнити\~робітника після\~досягнення ним\~стажу,\~який дає\~право на\~вихід на\~пенсію на\~пільгових умовах.\~ [PERSON] \~свідомо порушувала\~законодавство у\~сфері охорони\~праці,\~що виразилося\~у недбайливому\~ставленні позивача\~до свого\~здоров`я,\~та як\~наслідок і\~спричинило виникнення\~у неї\~професійних захворювань. Також, позивач не надала жодних доказів, які б підтверджували факт завдання моральної\~шкоди та\~розміру шкоди,\~висновків медичних\~органів,\~які підтверджують\~факт перенесення\~позивачем моральних\~страждань,\~остання суду\~не надала,\~тому факт\~спричинення моральної\~шкоди є\~недоведеним.\~Надані позивачем\~докази:\~акт розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання (\~отруєння),\~довідку МСЕК,\~виписні епікризи\~із медичної\~картки,\~є лише\~документами,\~що підтверджують\~факт виникнення\~професійних захворювань\~та як\~наслідок ушкодження\~здоров`я,\~проте останні\~жодним чином\~не можуть\~бути беззаперечними\~доказами заподіяння\~моральної шкоди\~ [PERSON] . Крім того, вказала, що з 23 травня 2020 року моральна шкода в розмірі вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року визначається з урахуванням необхідності утримання податку з доходів фізичних осіб, у зв`язку з чим наполягали на врахуванні судом норм податкового законодавства. Враховуючи викладене, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач працювала з 06 травня 2005 року по 04 липня 2005 року гірником у підземних умовах шахти Гвардійська ВАТ Кривбасзалізрудком, з 05 липня 2005 року по 23 листопада 2006 року - стволовою у підземних умовах шахти Гвардійська ВАТ Кривбасзалізрудком, з 24 листопада 2006 року по 28 лютого 2007 року - гірником у підземних умовах шахти Гвардійська ВАТ Кривбасзалізрудком, з 01 березня 2007 року по 09 січня 2023 року - стовбуровим (підземним) шахти Козацька (Гвардійська). 09 січня 2023 року звільнена за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком, згідно ст.38 КЗпП, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.7-11). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Державної установи Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 11 січня 2024 року за № 47, позивачу були встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В, легенева недостатність другого ступеня (а.с.23-24). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 13 лютого 2024 року, проведеного на АТ\~Кривбасзалізрудком, встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи стовбуровим (підземним) дільниці № 16 шахти Козацька (Гвардійська) АТ Кривбасзалізрудком у період з 05.07.2005 року по 23.11.206 року, з 01.03.2007 року по 21.06.2010 року, з 10.03.2013 року по 09.01.2023 року [PERSON] виконувала роботи з підіймання та опускання людей, матеріалів і вантажів на стовбурах шахт, що будуються, керувала кулачковими пристроями, штовхачами, хитними площадками, стопорами та іншими механізмами з навантаження та розвантаження баддів, робила дріний ремонт сигнальних пристроїв, клітей, люків та засувів, прибирала розсипану гірничу масу, очищала бадді. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадала під вплив концентрації аерозолів фіброгенної дії в повітрі робочої зони, що перевищували нормативні (а.с.16-19). Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 13 лютого 2024 року, встановлено причини виникнення хронічного професійного захворювання, а саме: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму 1,3 рази і складала 2,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), згідно вимог Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 року № 1596. Згідно Окремої думки членів комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] . АТ\~Кривбасзалізрудком, виникнення професійного захворювання у [PERSON] є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземних способом, в результаті чого на робочому місці параметри шкідливих факторів перевищували гранично-допустимий рівень. Крім того, законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального та колективного захисту. [PERSON] , на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечувалась протипиловими респіраторами типу Лепесток-40, ефективність очищення повітря від пилу яких становить 99,9 %. Також усе гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил, обладнується пилоподавляючими та пиловловлюючими пристроями. Тому за умови постійного використання ЗІЗ шкідливий вплив пилу з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70% на [PERSON] не відбувався (а.с.20-21). Висновком МСЕК від 26 березня 2024 року позивачу первинно встановлено 30 % втрати професійної працездатності по ХОЗЛ та ІІІ групу інвалідності з 04 березня 2024 року по 01 квітня 2025 року з переоглядом 10 березня 2025 року (а.с.22). Позивачу протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу. У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач зверталась до закладу медичного лікування, що підтверджується наявною в матеріалах справи виписками із медичної карти стаціонарного хворого та епікризами (а.с.25-41). Статтею 3\~Конституції\~України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46\~Конституції\~\~України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153 Кодексу законів про працю України\~(далі -\~КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно частин 1, 3 ст.3 Закону України Про охорону праці, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно\~ст.173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч.2\~ст.153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1\~КЗпП України\~передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст.237-1\~КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок роботи у шкідливих умовах, під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України\~Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~ст.237-1\~КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає,\~зокрема у\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення останній моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, оскільки самим фактом втрати позивачем професійної працездатності їй спричинена моральна шкода. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійне захворювання виникло у позивача у зв`язку з її тривалою протягом 18 років роботою на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, що підтверджується Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 13 лютого 2024 року. За таких обставин суд вважає, що АТ\~Кривбасзалізрудком\~повинно нести відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, що спричинена професійним захворюванням. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивачу первинно встановлена втрата професійної працездатності 30 % та ІІІ група інвалідності, внаслідок чого у позивача порушено звичний спосіб життя, вона потребує медичного лікування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди\~№ 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Cуд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача протягом 18 років, характер отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, встановлену ІІІ групу інвалідності, тяжкість та невідворотність вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, і вважає необхідним, розумним та достатнім визначити розмір компенсації в сумі 120 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 213000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Крім того, відповідно до пп. А п.\~164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України\~(в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Враховуючи викладене, доводи сторони відповідача щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до Податкового кодексу України не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Відповідно до ст.141\~ЦПК\~України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.

Outcome: partial