Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника 25 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, факту, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Михлин Горохівського району Волинської області, дійсно постійно проживала разом із [PERSON] , [INFO] , уродженкою села Михлин Сенкевичівського району Волинської області, на час відкриття спадщини, що відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої. В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що [INFO] в селі Стоянів Радехівського району Львівської області померла її рідна мати [PERSON] , [INFO] , уродженка села Михлин Сенкевичівського району Волинської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, увійшло, зокрема, право власності на земельну ділянку, площею 2,2420 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Михлинської сільської ради (тепер, Городищенської сільської ради) Луцького району Волинської області. Ця обставина підтверджується відповідним державним актом на право приватної власності на землю. Вищезазначений правовстановлюючий документ спадкодавиці на спадкове майно в судовому порядку недійсним чи незаконним не визнавався. Право власності спадкодавиці на це спадкове нерухоме майно з підстав, визначених статтею 346 Цивільного кодексу України в установленому законом порядку також не визнавалося. На випадок своєї смерті особистого розпорядження у вигляді заповіту спадкодавиця не складала. Об`єктом спадкового договору вищезгадане спадкове майно не було. Обставини родинних відносин [PERSON] із спадкодавицею підтверджуються відповідним свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження, а також відповідними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини заявник, як єдиний спадкоємець за законом, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , особисто не зверталася. Однак, вона фактично постійно проживала разом із спадкодавицею тривалий час (більше року) до часу відкриття спадщини за зареєстрованим та фактичним місцем проживання в [ADDRESS] . Адже ще задовго до смерті матері, [PERSON] перевезла її для проживання та здійснення постійного стороннього догляду за нею, яка на той час вже була досить похилого віку (на час смерті мала 75 років). Від прийнятої спадщини вона в подальшому в установленому законом порядку не відмовлялася (а. с. 4 - 7). Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою прийняв до розгляду заяву [PERSON] та відкрив провадження у справі в порядку окремого провадження. Крім того, суд витребував у приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Голодевич Галини Степанівни належним чином засвідчену копію спадкової справи №32/2024 (номер у спадковому реєстрі), заведеної 5 квітня 2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 1 - 2). 7 травня 2024 року приватний нотаріус надіслав до суду фотокопію зазначеної вище спадкової справи, яка надійшла до суду 21 травня 2024 року (а. с. 49 - 63). Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні 15 травня 2024 року заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Крім того, 21 травня 2024 року до суду надійшла заява представника заявника [PERSON] , у якій вона просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі (а. с. 64). Представник заінтересованої особи у судові засідання не з`явився, подав до суду заяви про розгляд справи без участі представників Городищенської сільської ради за наявними в матеріалах справи доказами, не заперечили проти задоволення вимог заявника (а. с. 27 28, 45 46). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник заінтересованої особи. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Вислухавши пояснення заявника, її представника, та покази свідків, дослідивши та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити з таких підстав. Установлені судом фактичні обставини справи Заявник - [PERSON] , народилася [INFO] у селі Михлин Горохівського району Волинської області, що підтверджує паспорт громадянина України, серії [NUMBER] , виданий 9 червня 2010 року Радехівським РВ ГУ МВС України у Львівській області (а. с. 8 - 9). Мати заявника\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженка села\~Михлин Сенкевичівського\~району Волинської\~області,\~померла [INFO] у\~селі Стоянів\~Радехівського району\~Львівської області,\~що видно\~із Свідоцтва\~про смерть,\~серії [NUMBER] ,\~виданим Михлинською\~сільською радою\~Горохівського району\~20\~липня 2010\~року (а. с. 10). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До спадкового майна входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2,2420 га, що розташована на території Михлинської сільської ради (тепер Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області), що видно з Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р3 №129864 (а. с. 11). На випадок своєї смерті особистого розпорядження у вигляді заповіту спадкодавець не складала. Об`єктом спадкового договору вищезгадане спадкове майно не було. Обставини родинних відносин заявника [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] підтверджуються такими доказами: Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 14 жовтня 1952 року (а. с. 14); Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 25 лютого 1986 року (а. с. 12); Свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 1 лютого 2002 року (а. с. 13); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00044487572 від 11 квітня 2024 (а. с. 15, 15-зворот); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу №00044486101 від 11 квітня 2024 (а. с. 16, 16-зворот); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00044486776 від 11 квітня 2024 (а. с. 17, 17-зворот). Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини заявник, як єдиний спадкоємець першої черги, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , особисто не зверталася. Однак, вона фактично постійно проживала разом із спадкодавцем тривалий час (більше року) до часу відкриття спадщини за зареєстрованим та фактичним місцем проживання на [ADDRESS] , що підтвердили в судовому засіданні 15.05.2024 свідки [PERSON] та [PERSON] , показам яких не довіряти у суду не має підстав. Такі обставини також підтверджуються Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Михлинською сільською радою Горохівського району 20 липня 2010 року, (в контексті місця її смерті), а також довідкою, виданою Радехівською міською радою №146 від 12.03.2024 (а. с. 20), у якій зазначено, що [PERSON] проживала за адресою у [ADDRESS] , без реєстрації. З довідки Стоянівської сільської ради від 13.08.2018 №1817 видно, що станом на 01.01.2006 рік [PERSON] була зареєстрована та проживала на [ADDRESS] , окрім інших осіб, разом з нею проживала [PERSON] (а. с. 19). Обставини, викладені у довідці Городищенської сільської ради №796 від 26.03.2024, спростовуються показами свідків у судовому засіданні 15.05.2024. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини у справі, заявник [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, яка спадщину прийняла в силу вимог ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, так як постійно проживала разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Інші спадкоємці, які претендують на спадкове майно відсутні, що підтвердили також свідки у судовому засіданні, та що видно з копії спадкової справи №32/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 52 - 62). Без установлення вказаного факту в судовому порядку заявник не може оформити спадщину після смерті матері, оскільки заявник не може документально підтвердити факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті. При цьому, заяву про прийняття спадщини вона подала нотаріусу зі спливом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України. Так, з копії постанови приватного нотаріуса Голодевич Галини Степанівни Луцького районного нотаріального округу Волинської області від 05 квітня 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії видно, що строк для прийняття спадщини спадкоємець пропустив, а зареєстроване місце проживання спадкодавця та місце проживання спадкоємця є за різними адресами (а. с. 22). Для заявника [PERSON] встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, матір`ю [PERSON] , на час відкриття спадщини [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини за законом. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка суду Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, суд установив, що заявник є єдиною спадкоємицею першої черги спадкування за законом після смерті матері, інші спадкоємці, які претендують на спадкове майно відсутні, Городищенська сільська рада не заявила про наявність у неї претензій щодо спадкового майна, та не заперечила щодо задоволення заявлених вимог, тому встановлення факту у цій справі не пов`язується з вирішенням спору про право. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України вказують на необхідність для прийняття спадщини саме постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрації їх місця проживання за однією адресою, що за певних обставин може бути відмінним один від одного (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц). Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 7 червня 2022 року в справі № 175/4514/20. Висновки суду Беручи до уваги встановлені обставини у справі, досліджені у сукупності на підставі їх аналізу, оскільки встановлення факту необхідне для можливості реалізації заявником своїх прав на прийняття спадщини після смерті матері, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт, зокрема, факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Михлин Горохівського району Волинської області, дійсно постійно проживала разом із [PERSON] , [INFO] , уродженкою села Михлин Сенкевичівського району Волинської області, на час відкриття спадщини, що відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої.

Outcome: approved