Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

у жовтні 2023 року представник позивача АТ «Сенс Банк» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 631093953 від 29.01.2019 року в розмірі 50936,66 грн, а також судовий збір в сумі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 29.01.2019 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631093953, відповідно до умов якої банк надав позичальнику кредит, а, останній, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах цього договору. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Позивач вказує, що банк свої зобов`язання, передбачені кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Однак, відповідач, передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед банком виникла заборгованість, яка станом на 22.01.2023 року складає суму в розмірі 50936,66 грн. З огляду на неналежне виконання відповідачем взятих зобов`язань, перед банком утворилась заборгованість, яку відповідач добровільно погашати відмовляється, відтак позивач стягнути заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2023 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 34-35). 30.10.2023 відповідач [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, примірник позовної заяви з додатками, що стверджується рекомендованим поштовим відправленням (а.с. 38). 13.11.2023 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на наступне (а.с. 39-54). У відзиві відповідач зазначає про те, що 29.08.2019 не укладав із банком кредитний договір № 631093953. Також, зазначає, що кредитний договір № 631093953 від 29.08.2019 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач вказує, що у заяві № 248.633103953 від 29.01.2019 не зазначено умови обслуговування в разі збільшення кредитного ліміту, а відповідач не укладав жодної додаткової угоди про збільшення кредитного ліміту, відтак дії по збільшенню кредитного ліміту збільшено банком в односторонньому порядку. У заяві № 248.633103953 від 29.01.2019 не вказано тип процентної ставки, порядок її обчислення, у тому числі, порядок зміни та сплати відповідних процентів. Додаткових угод до заяви № 248.633103953 від 29.01.2019, за якою було б збільшено кредитний ліміт з 2000 грн для [PERSON] , останнім з банком не укладався. Відповідач зазначає, що за відсутності додаткових угоди про збільшення кредитного ліміту, за відсутності даних про виникнення несанкціонованого овердрафту, за відсутності розрахунку заборгованості за заявою № 248.633103953 від 29.01.2019, неможливо встановити розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. 13.11.2023 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2023 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 60). 13.02.2024 від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.04.2024 закрито підготовче провадження у справі (а.с. 78). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року, а відтак АТ «Сенс Банк» є законним правонаступником прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк». 29.01.2019 [PERSON] акцептовано оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом підпису відповідної анкети-заяви (а.с. 4-6). За умовами оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії - 200 000 грн; процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою встановлено на рівні 26% річних; тип процентної ставки - фіксована. Матеріали цивільної справи містять виписку по рахунку за кредитною карткою [PERSON] ; за текстом виписки вбачається, що вона стосується періоду з 29.01.2019 року по 28.02.2023 року (а.с. 9). Натомість, вказана виписка відображає лише період часу починаючи з 26 вересня 2019 року, та не охоплює жодним чином періоду часу з 29.01.2019 року по 26.09.2019 року. Інші докази, що стосується саме вказаного спірного періоду, в матеріалах справи відсутні та в розпорядження суду позивачем надані не були. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 8), позивачем у тексті вказаного розрахунку зазначено, що дата надання кредиту - 29.08.2019 року; сума ліміту - 2 000 грн; залишок кредиту - 50 936,66 грн. Розрахунок заборгованості складено за період з 29 серпня 2019 року по 29 січня 2023 року. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів надання банком кредиту позичальнику [PERSON] саме 29.08.2019 року. Оскільки єдиний доказ, наявний в матеріалах справи, який свідчить про початок кредитних правовідносин між позивачем та позичальником [PERSON] , це - оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, акцептована шляхом підпису відповідної анкети-заяви (а.с. 4-6). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що у зв?язку із неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов?язань, за останнім станом на 22.01.2023 рахується заборгованість у розмірі 50 936,66 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач просить суд стягнути з відповідача 50 936,66 грн суми загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору на умовах, обумовлених у позові, зокрема щодо дати надання банком кредиту саме 29.08.2019 року; суми кредиту, наданої 29.08.2019 року. На підтвердження користування кредитними коштами та часткового виконання своїх зобов`язань щодо їх повернення стороною позивача надана суду виписка по картковому рахунку відповідача, в якій відображено період з 26 вересня 2019 року, та не охоплює жодним чином періоду часу з 29.01.2019 року по 26.09.2019 року. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому згідно п. 3 цього Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Разом з тим, надана стороною позивача виписка по рахунку відповідача не підтверджує наявність у останнього залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 50 936,66 грн. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредиту 29.08.2019 року. Отже доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним, єдиним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року в справі № 703/3063/18. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed