Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

У січні 2024 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.09.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений кредитний договір №200111425, за умовами якого остання отримала на умовах повернення, платності та строковості грошові кошти в розмірі 20 650 грн. на період з 23.09.2014 по 23.09.2019. 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за результатами публічних торгів (аукціону) було укладено договір №7_БМ, за умовами якого останнє набуло права кредитора за кредитними договорами, укладеними позичальниками з ПАТ «Банк Михайлівський». Вказаний факт також підтверджується постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський». Банк, правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, в той час як відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків в повному обсязі та в строк, визначений договором. Станом на 15.01.2024 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 40 840,07 грн., з яких заборгованість за кредитом - 13 374,92 грн., заборгованість за відсотками - 27 465,15 грн. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про поновлення строку позовної давності. В обгрунтування вказаної вимоги позивачем зазначено, що приналежність права вимоги за кредитними договорами, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020, укладеним між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та ТОВ «Діджи Фінанс», було предметом спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва. Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 05.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 23.02.2024 від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу у поновленні строку позовної давності та у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Свою позицію обґрунтував тим, що позивачем не доведено укладення кредитного договору №200111425 від 23.09.2014 між відповідачем та ПАТ «Банк Михайлівський», перерахування банком коштів за цим договором, відступлення прав вимоги ПАТ «Банк Михайлівський» позивачу, наявність будь-якої заборгованості у відповідача перед позивачем. Окрім того, представник зазначає, що за кредитним договором №200111425 від 23.09.2014 спливла позовна давність, оскільки строк кредиту закінчився 23.09.2015, а отже строк позовної давності сплив 24.09.2018. 05.03.2024 від представника позивача Вакуленко В.М. надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить задовільнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила судове засідання провести без її участі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 23.09.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений кредитний договір №200111425, який складається із заяви (оферти) №200111425 від 23.09.2014, анкети №663167 від 23.09.2014, довідки про умови кредитування та тарифів, погоджених відповідачем 23.09.2014. 23.09.2014 відповідач отримала в банку платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується копією складеної нею розписки. За умовами укладеного договору відповідач отримала кредит (кредитний ліміт) до 50000 грн. на 12 місяців, з фіксованою процентною ставкою. 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» за результатами публічних торгів (аукціону) було укладено договір №7_БМ, за умовами якого останнє набуло права вимоги за договорами, укладеними позичальниками з банком. У поданому до суду відзиві відповідач заявила про застосування строків позовної давності до вимог позивача щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №200111425 від 23.09.2014 та зазначила, що вона не отримувала повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні. Зазначене дає суду підстави для висновку, що дійсно між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» 23.09.2014 був укладений кредитний договір №200111425 про надання кредитних коштів у вигляді встановленого ліміту. Зазначений висновок суду підтверджується також тим, що відповідач отримала в банку 23.09.2014 платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується копією складеної нею розписки. В обгрунтування розміру заборгованості позивачем надано лише Додаток № 1 (Витяг з реєстру боржників) до Договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020, в якому зазначено, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №200111425 від 23.09.2014 зі строком дії до 23.09.2019, сума заборгованості за тілом кредиту становить 13 374,92 грн., заборгованість за доходами 27 465,15 грн. З матеріалів справи також вбачається, що позивачем було долучено виписки по особовим рахункам за період з 23.05.2016 по 27.07.2020, сформованих 29.12.2023. Однак з вказаних матеріалів неможливо встановити, яке відношення вони мають до Кредитного договору №200111425, який був укладений 23.09.2014. Враховуючи те, що позивачем надано лише відомості щодо загального розміру кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би відомості про суму коштів, яку відповідач отримала в межах встановленого кредитного ліміту, суми погашеного позичальником тіла кредиту, відсотків та комісії по кожному платіжному періоду (щомісячно), що фактично позбавляє суд можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №200111425 від 23.09.2014. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Таким чином, належними доказами щодо заборгованості по кредиту за кредитним договором можуть бути виписки за картковими рахунками (по кредитному договору), проте суду першої інстанції не було надано розрахунку заборгованості або первинних документів чи виписки по рахунку відповідачки. Первинні фінансово-господарські документи є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних за день операцій, проте вони суду надані не були. Вказане узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у постановах від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 року у справі №760/7792/14-ц. Окрім того, позивачем разом із позовною заявою було заявлено вимогу про поновлення строку позовної давності. В свою чергу представником відповідача у відзиві заявлено про застосування позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. 02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500. Дію карантину, встановленого цією постановою, було неодноразово продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Оскільки з 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину. Щодо вимог позивача про стягнення кредитної заборгованості за період з вересня 2014 року до закінчення строку дії договору 23.09.2019 трирічний строк позовної давності не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви 23.01.2024 року такий строк був продовжений вищевказаним Законом. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, що має наслідком відмову у їх задоволенні. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed