Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] , [INFO] , громадянство України, [PERSON] , [INFO] , громадянство України, звернулися до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 2016 року Відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №1434, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 27 серпня 2016 року серії [NUMBER] . Місто Сімферополь є тимчасово окупованою територією відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Вказували, що отримати свідоцтво про реєстрацію шлюбу українського зразку у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати свідоцтво. Видане органами влади на території м. Сімферополя свідоцтво про реєстрацію шлюбу не засвідчує у встановленому порядку факту реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що створює перешкоди та робить неможливим здійснення ними своїх подружніх прав. Зазначили, що 19 квітня 2024 року з метою реалізації своїх прав на легалізацію укладеного ним шлюбу, відповідно до законодавства України заявники через представника звернулись із заявою про реєстрацію укладеного шлюбу, поновлення актового запису про реєстрацію шлюбу та видачу свідоцтва про шлюб українського зразка до Личаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, але 20 квітня 2024 отримали відповідь про те, що факти реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території має встановлюватись в судовому порядку. Згідно п. 3.17 Правил внесення змін до актових записів, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції 12 січня 2011 року №96/5 рішення суду про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його первинного складання, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України. З метою проведення державної реєстрації шлюбу та отримання свідоцтва про реєстрацію шлюбу, оскільки захистити своє право в інший спосіб вони не мають можливості, заявники просили суд встановити факт реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території України, а саме реєстрацію шлюбу 27 серпня 2024 року між [PERSON] , [INFO] , громадянство України, місце народження: м. Ташкент Республіка Узбекистан та [PERSON] , [INFO] , громадянство України, місце народження: смт. Кіровське, Кіровський район, АР Крим, зареєстрований Відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №1434. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловік: « [PERSON] », дружина: « [PERSON] ». Ухвалою суду від 06 травня 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 31). Заявники та їх представник, діючий на підставі ордеру від 22 квітня 2024 року в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 43-44, 45). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 36, 40, 41). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~проаналізувавши і\~оцінивши надані\~докази в\~їх сукупності\~вважає,\~що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту зокрема: розірвання шлюбу. Встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] у м. Ташкент Республіка Узбекистан, громадянство України, місце народження: м. Ташкент Республіка Узбекистан, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Джанкойським МРВ ГУ МВС України в Криму 26 грудня 2002 року (а.с. 6-9). [PERSON] , [INFO] , громадянство України, місце народження: смт. Кіровське, Кіровський район, АР Крим, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Кировським РВ ГУ МВС України в Криму 05 жовтня 2007 року (а.с. 11-14). Заявники перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 2016 року Відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №1434,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] (а.с. 16). Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207- УП Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮ України 18 жовтня 2000 року №52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим , міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Свідоцтво про реєстрацію шлюбу, яке видане на території тимчасово не підконтрольній Україні не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту розірвання шлюбу. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту розірвання шлюбу, встановлення даного факту має для заявників юридичне значення, оскільки дозволяє їй провести державну реєстрацію факту розірвання шлюбу, оскільки свідоцтво про розірвання шлюбу, яке видане на території тимчасово не підконтрольній Україні не створює правових наслідків. У зв`язку з чим, заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved