Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Адвокат Гудима Т.В. звернулася в інтересах [PERSON] до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, а саме просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі судового наказу виданого Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2019 №216/5233/19 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що 28 жовтня 2019 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено наказ, про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 23 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. 01 листопада 2012 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено рішення, про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів, у розмірі 500 гривень з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 02 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. З огляду на те, що з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 гривень з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з на 1/6. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2024 року відкрито провадження у справі № 216/8285/23, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, проте до канцелярії суду представник позивача надала заяву, відповідно до змісту якої, просить суд провести розгляд справи без її та позивача участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача належним чином користуватися своїми процесуальними правами та виконувати свої процесуальні обов`язки. При цьому суд наголошує, що відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України). Крім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16. Враховуючи те, що будь-яких клопотань від відповідача не надходило та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 28 жовтня 2019 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалено судовий наказ, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 23 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. 01 листопада 2012 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено рішення, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, у розмірі 500 гривень з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 02 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказані рішення перебувають на виконанні, що підтверджено витягами про виконавчі провадження №72598851 від 13.12.2023, №52244740 від 13.12.2023. Таким чином, від різних шлюбних відносин позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст.180,192 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що розмір присуджених аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] значно перевищює розмір аліментів присуджених на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Зменшення розміру аліментів на думку суду є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між доходами позивача та захистом прав неповнолітніх дітей. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Виконуючи вимоги статті 52 Конституції України (Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним), ст.142 СК України (Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою), суд не має права надавати переваги щодо утримання однієї дитини перед іншою, а з урахуванням того, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, він повинен розподіляти порівну свої доходи між всіма своїми дітьми, а також мати кошти для належного утримання самого себе. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved