Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

07 грудня 2023 року [PERSON] , звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом, у якому прохає стягнути з [PERSON] на її, [PERSON] , користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , яка народилася [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на утримання його дружини [PERSON] , в розмірі 2000,00 грн., щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років; розглядати справу у порядку спрощеного провадження за правилами ст. 279 ЦПК України; розглядати справу без участі позивачки. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у них з відповідачем [PERSON] народилася спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] . Однією сім`єю вони не проживають із січня 2023 року, відповідач залишився проживати у своєму житлі, а позивачка з донькою переїхала проживати в будинок своїх батьків. На даний час вона ще формально перебуває у шлюбі з відповідачем, оскільки в провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області знаходиться справа № 532/2279/23 (суддя Макарчук С.М.) за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Їхня малолітній донька [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач, будучи працездатною особою, ухиляється від належного утримання доньки, матеріальної допомоги добровільно не надає. Її неодноразові прохання до відповідача про надання матеріальної допомоги на належне утримання їхньої дитини є безрезультатними, позивачка не взмозі сама утримувати дитину. Їй відомо, що відповідач має регулярний дохід у вигляді щомісячної заробітної плати, іншим особам аліменти не сплачує. Доходів позивачки не достатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення та утримання малолітньої дитини. Заходи досудового врегулювання спору проводилися у вигляді її звернення до відповідача про надання матеріальної допомоги на утримання дитини, на що відповідач належним чином не відреагував. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Ухвалою від 19 грудня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 25 січня 2024 року. У визначений строк відповідач правом відзиву не скористався, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не подав. 25 січня 2024 року судове засідання відкладено на 28 березня 2024 року у зв`язку з першою неявкою відповідача. 28 березня 2024 року судове засідання відкладено на 22 травня 2024 року у зв`язку з повторною неявкою відповідача. У судове засідання 22 травня 2024 року сторони не з`явилися. 22 травня 2024 року, до початку судового засідання, від представника позивачки, адвоката Галушка С.С., надійшла заява, у якій останній прохає справу розглянути за його та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у суду матеріалів, про що постановлено ухвалу. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку, визначеному частиною 4 статті 268 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , дата народження: [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 червня 2022 року відповідно (а.с.5). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області малолітня дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, відсутність інформації про інших утриманців, а також, враховуючи визнання ним заявлених позовних вимог, вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини щомісячно в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, відсутність інформації про інших утриманців, а також, враховуючи визнання ним заявлених позовних вимог, вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років щомісячно в розмірі 2000,00 гривень з дня подачі позову та досягненням дитиною трьохрічного віку. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення цього судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі судового збору, який підлягав сплаті на момент подання цього позову, тобто 1073 гривень 60 копійок.

Outcome: approved