Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона працювала в АПОП «Олександрівське» Зачепилівського району Харківської області та на момент розпаювання була членом даного господарства, на підставі чого отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 027459, виданий Зачепилівською районною державною адміністрацією Харківської області, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №121 від 27.06.1996. Позивачка зазначила, що сертифікат на право на земельну частку (пай) був давно втрачений, тому жодних правовстьановлюючих документів на землю не було виготовлено. У зв`язку з тим, що для виготовлення технічної документації та подальшої державної реєстрації земельної ділянки необхідно мати правовстановлюючі документи, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. [PERSON] просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) АПОП «Олександрівське» Зачепилівського району Харківської області, розміром 5,84 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 027459, виданим Зачепилівською районною державною адміністрацією Харківської області на ім`я [PERSON] та зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №121 від 27.06.1996. Від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій останній просив суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Від представника Зачепилівської селищної ради Харківської області Баки С.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] селищна рада визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Ухвалою судді від 02.05.2024 дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без виклику) за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, а натомість надіслав заяву про визнання позову. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних в справі доказів, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В силу ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч.1\~ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої Відділом №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № К-512/0-0.25,4-539/336-24 від 22.04.2024 згідно запису № 121 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27.06.1996 гр. [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) в АПОП «Олександрівське» серія ХР № 027459, розміром 5,84 умовних кадастрових гектарів, на підставі розпорядження Зачепилівської райдержадміністрації № 145 від 13.06.1996. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00009086546 від 31.05.2011 встановлено, що 24.11.2001 було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , в результаті якого остання отримала прізвище « [PERSON] ». Частиною 2 ст. 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.3\~ст.\~152\~ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно пункту 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд.\~X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). За правилами\~Указу Президента України від 08.09.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Згідно положення ст.3 ЦК України\~випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та іншими законами. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 392 ЦК України\~передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку\~ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Також, відповідно з статті 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У зв`язку із набранням чинності Законом України\~«Про Державний\~земельний кадастр»\~№3613-У Івід 07.07.2011 зі змінами і доповненнями станом на 14.05.2013, який передбачає скасування з 2013 року державних актів на право власності на земельні ділянки, з 01.01.2013 видача дублікатів державних актів на право власності на земельні ділянки та сертифікатів на право на земельну частку (пай) неможлива. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] була членом АПОП «Олександрівське» Зачепилівського району Харківської області та отримала сертифікат про право на земельну частку (пай), який в подальшому було втрачено, що унеможливлює\~останню належним\~чином оформити\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~тому суд суд\~вважає,\~що вимоги\~позивачки є\~доведеними та\~обгрунтованими,\~тому підлягають\~задоволенню у\~повному обсязі. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved