Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~11.02.2022 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» (а.с. 1-7 т. 1), яку уточнено (збільшено вимоги, а.с. 88 т. 1) та мотивовано тим, що 25.11.2014 року позивача було прийнято на роботу в ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» на посаду медичного представника у м. Вінниці (наказ № 147-К від 25.11.2014 року). 01.10.2018 року назву посади «медичний представник» було змінено на «фахівець з методів розширення ринку збуту» (наказ № 86/3 від 01.10.2018 року). Наказом № 221-К від 15.06.2020 року з 15.06.2020 року [PERSON] була звільнена з роботи, оскільки у зв`язку з введенням в дію нового штатного розпису її посада була скорочена. Постановою Вінницького апеляційного суду від 01.12.2021 року № 127/15014/20 [PERSON] поновлена на роботі. 01.12.2021 року ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» виданий наказ № 135/к про поновлення позивача на роботі з 23.06.2020 року відповідно до вимог постанови Вінницького апеляційного суду від 01.12.2021 року № 127/15014/20. Цим же наказом був встановлений посадовий оклад в сумі 6\~500 грн. із доплатою за якість роботи 10% (650 грн.). До звільнення з займаної посади розмір заробітної плати [PERSON] складав 18\~634 грн.: 15\~812 грн. - посадовий оклад; 1 58 грн. надбавка за якість; 1\~248 грн. надбавка за умови роботи в регіоні. Листом від 10/02-3 від 06.01.2022 року на запит адвоката щодо підстав зменшення розміру посадового окладу та заробітної плати позивача відповідач повідомив, що приймає рішення про встановлення посадового окладу самостійно. Таким чином, відповідач як роботодавець в односторонньому порядку прийняв рішення щодо оплати праці, чим погіршив умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Зменшення заробітної плати позивача є зміною істотних умов праці, проте [PERSON] не була повідомлена за 2 місяці. Після поновлення на посаді позивачу [PERSON] заробітна плата виплачена не була. Враховуючи те, що до звільнення розмір її заробітної плати за 1 місяць роботи складав 18\~634 грн., за період з 01.12.2021 року по 01.07.2022 року сума невиплаченої зарплати становить 130\~438 грн. Уточнюючи позовні вимоги (а.с. 88 т.1) позивач просила: скасувати п. 4 наказу № 135/к від 01.12.2021 року «Про поновлення на роботі [PERSON] » щодо встановлення посадового окладу [PERSON] згідно штатного розпису станом на 02.12.2021 року; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з 01.12.2021 року до 01.07.2022 року в сумі 130\~438 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 15\~000 грн. Судом вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 16.02.2022 року за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» про скасування наказу в частині встановлення посадового окладу, стягнення заробітної плати було відстрочено сплату судового збору в сумі 992,40 грн., до ухвалення судового рішення у даній справі. Ухвалою від 16.02.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №127/3805/22 за позовом [PERSON] до ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» про скасування наказу в частині встановлення посадового окладу, стягнення заробітної платі. Ухвалою суду від 07.12.2022 року було зупинено провадження у справі № 127/3805/22 за позовом [PERSON] до ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» про скасування наказу в частині, стягнення заробітної плати, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 127/24199/22 за позовом [PERSON] до ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» про скасування наказу про відсторонення від роботи. Ухвалою суду від 19.02.2024 року було поновлено провадження у даній справі. В судовому засіданні представник позивача адвокат Хейніс О.Г. позов підтримав відповідно до викладених обставин. Із врахуванням рішень судів у справах за позовом [PERSON] наполягав на задоволенні її вимог в в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Хоменчук А.О. позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Підтримав письмові пояснення від представника ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» (а.с. 140-146 т.1). Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25.11.2014 року позивач [PERSON] прийнята на роботу в ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» на посаду медичного представника у м. Вінниці (наказ № 147-К від 25.11.2014 року). 01.10.2018 року назву посади «медичний представник» було змінено на «фахівець з методів розширення ринку збуту» (наказ № 86/3 від 01.10.2018 року). Наказом № 221-К від 15.06.2020 року з 15.06.2020 позивач [PERSON] звільнена з роботи в зв`язку зі скороченням штату. Постановою Вінницького апеляційного суду від 01.12.2021 року № 127/15014/20 [PERSON] поновлена на роботі у ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту з 23.06.2020 року. Стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.06.2020 року до 30.11.2021 року в розмірі 481\~697,37 грн. (без утримання податку й інших обов`язкових платежів). 01.12.2021 року ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» виданий наказ № 135/к про поновлення [PERSON] на роботі з 23.06.2020 року відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 01.12.2021 року № 127/15014/20 (а.с. 33). Відповідно до п. 4 наказу [PERSON] встановлений посадовий оклад згідно штатного розпису станом на 02.12.2021 року в сумі 6\~500 грн. із доплатою за якість роботи 10% (650 грн.). Наказом №141/1к від 07.12.2021 року генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» І.Вишневського було відсторонено від роботи [PERSON] (а.с. 158 т.1). Даний наказ скасований рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023 року, яке постановою Вінницького апеляційного суду від 15.01.2024 року в частині скасування наказу залишене без змін (а.с. 4-19 т.2). Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що роботодавцем порушені її права внаслідок зменшення в односторонньому порядку заробітної плати без відповідного попередження за два місяці, тому такі зміни істотних умов праці є незаконними і п. 4 наказу від 01.12.2021 року підлягає скасуванню, а розмір невиплаченої заробітної плати становить 130\~438 грн. і підлягає стягненню на її користь. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 97 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про оплату праці» роботодавець (роботодавець - фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Згідно ч.ч.\~3,\~4\~ст.\~32\~КУпАП України,\~у зв`язку\~із змінами\~в організації\~виробництва і\~праці допускається\~зміна істотних\~умов праці\~при продовженні\~роботи за\~тією ж\~спеціальністю,\~кваліфікацією чи\~посадою.\~Про зміну\~істотних умов\~праці -\~систем та\~розмірів оплати\~праці,\~пільг,\~режиму роботи,\~встановлення або\~скасування неповного\~робочого часу,\~суміщення професій,\~зміну розрядів\~і найменування\~посад та\~інших -\~працівник повинен\~бути повідомлений\~не пізніше\~ніж за\~два місяці. У період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються згідно із Законом\~№ 2136-IX від 15.03.2022. Крім того, відповідно до ст. 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» порушення двомісячного строку може бути підставою для задоволення судом вимог працівника про оплату праці згідно з попередніми умовами за період, на який було скорочено зазначений строк попередження. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за\~пунктом 6 статті 36\~цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] була звільнена на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України з 16.08.2022 року (а.с. 129), а повідомлення про зміну істотних умов праці було надіслано [PERSON] лише 21.07.2022 року (а.с. 165 т.1). Таким чином, вимоги позивача [PERSON] про скасування п. 4 наказу № 135 від 01.12.2021 року і про оплату праці згідно з попередніми умовами за період з 01.12.2021 року до 01.07.2022 року підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно довідки бухгалтера ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» за період з грудня 2021 року до липня 2022 року [PERSON] нарахована заробітна плата в сумі 1021,43 грн. без утримання податків і виплачено в грудні 2021 року 822,25 грн. (а.с. 137). \~ \~ \~ \~Сторони не надали суду належного розрахунку заробітної плати [PERSON] за попередніх умов. Твердження позивача, що розмір зарплати [PERSON] становив 18\~634 грн. на місяць суд вважає безпідставним, оскільки такий розмір був нарахований лише в січні 2020 року за 21 робочий день, виходячи з окладу 15\~812 грн. (а.с. 34). В подальшому розмір заробітку змінювався. \~ \~ \~ \~Суд приймає до уваги, що згідно попередніх умов праці середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 1\~326,99 грн., що також встановлено Вінницьким апеляційним судом при винесенні постанови від 01.12.2021 року у справі про поновлення позивача на роботі і стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який обчислений відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 (а.с. 19-32 т. 1). Період з 01.12.2021 року до 01.07.2022 року має 142 робочих дні. Тому середній заробіток [PERSON] за вказаний період, із врахуванням нарахованої зарплати 1021,43 грн. за грудень 2021 року, становить 188\~432,58 грн. без утримання податку і інших обов`язкових платежів (142?1326,99 грн. 1021,43 грн. = 188\~432,58 грн.). Разом з тим, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 130\~438 грн. в межах позовних вимог (ст.ст. 13, п. 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України) без утримання податку й інших обов`язкових платежів. Заперечення відповідача щодо стягнення заробітної плати і твердження про відсутність права [PERSON] на її отримання в зв`язку з тим, що з 07.12.2021 року на підставі відповідного наказу вона була відсторонена від роботи, суд вважає безпідставним, оскільки даний наказ був скасований як незаконний на підставі рішення суду від 13.09.2023 року, яке набрало законної сили 15.01.2024 року (а.с. 4-19 т.2). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вимог [PERSON] та скасування п. 4 наказу № 135/к від 01.12.2021 року «Про поновлення на роботі [PERSON] » щодо встановлення посадового окладу [PERSON] згідно штатного розпису станом на 02.12.2021 року, оскільки виданий із порушенням вимог законодавства, а також стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.12.2021 року по 01.07.2022 року в сумі 130\~438 грн. (без утримання податку й інших обов`язкових платежів). Також на підставі ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 15\~000 грн., сплата яких підтверджена матеріалами справи (а.с. 109-124 т.1), а на користь держави судовий збір в сумі 1984,80 грн. (по 992,40 грн. за вимогу майнового і немайнового характеру).

Outcome: approved