Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

У січні 2024 року КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь\~КП «Теплопостачання\~міста Одеси»\~заборгованість за\~теплову енергію\~у розмірі\~19221,30\~грн.\~та витрати\~по сплаті\~судового збору у розмірі 3028,00 грн. Представник позивача свої вимоги мотивував тим, що відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS] . В даний будинок теплопостачання забезпечує КП «Теплопостачання міста Одеси». Представник позивача зазначає, що відповідач, отримуючи послуги з постачання теплової енергії, опалення та гарячої води, свої зобов`язання щодо оплати за послуги не здійснює, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 19221,30 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 08.02.2024 року було прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі за\~позовною заявоюКомунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі, у строки передбачені\~ст. 275 ЦПК України. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] про дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом направлення ухвали на адресу, за якою вона зареєстрована та яка була нею отримана, та 28.02.2024 року від відповідачки [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 05.03.2024 року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, застосувавши строк позовної давності, оскільки не погоджується з наданим позивачем розрахунком боргу, який надано за період з серпня 2008 року по липень 2023 року, при цьому зазначає, що позивач з позовом звернувся 17.01.2024 року. Крім того, у вказаний борг не враховано здійснені нею сплати за період з серпня 2023 року по січень 2024 року включно. 05.03.2024 року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача не погодившись з твердженнями відповідачки про застосування позовної давності, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 11.03.2024 року від відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона не погоджуючись з твердженнями позивача, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 22.03.2024 року від [PERSON] до Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін по цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~01.04.2024\~року клопотання\~відповідача [PERSON] про перехід з розгляду\~справи в\~порядку спрощеного\~провадження без\~виклику сторін\~до розгляду\~справи за\~правилами загального\~позовного провадження,\~задоволено частково.\~Судовий розгляд\~справи №947/2224/24\~за позовною\~заявою Комунального\~підприємства «Теплопостачання\~міста Одеси»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~опалення та\~гаряче водопостачання,\~вирішено здійснювати\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом учасників\~справи.Призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 15.05.2024 року. У судовому засіданні 15.05.2024 року представником позивача надано реєстр нарахувань та оплат, станом на 14.05.2024 року, за період з листопада 2006 року по квітень 2024 року, та яким уточнено суму боргу, а саме 16213,74 грн., яку вона просить стягнути з відповідачки та задовольнити позов на вказану суму. У судовому засіданні 15.05.2024 року відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила застосувати строк позовної давності, з урахуванням сплачених нею грошових коштів в рахунок оплати за теплову енергію. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Теплопостачання вказаного житлового будинку забезпечує КП «Теплопостачання міста Одеси». На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким обліковуються надані послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячу воду. Відповідно до наданого в судовому засіданні позивачем реєстру нарахувань та оплат по абоненту [PERSON] за період з листопада 2006 року по квітень 2024 року існує заборгованість в сумі 16216,74 гривень. За правилами ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч. 2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі). Індивідуальний договір вважається укладений зі споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Текст такого договору було розміщено 04.10.2021 року на офіційному сайті КП «Теплопостачання міста Одеси» www.teplо.od.ua. Таким чином, станом на 05.11.2021 року типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів. Відповідно до п. 1 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії - цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням ст.ст.\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України. За приписами ст.633ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно ст. ст.68,162 ЖК України\~та ст. 45 п. 5 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затв. пост. КМ України від 21 серпня 2019 року № 830, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Проте, свої зобов`язання боржник не здійснювала, в наслідок чого, станом на 14.05.2024 року, виникла заборгованість в сумі 16216,74 грн. Згідно\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» свої зобов`язання виконує у повному обсязі, а споживач, в порушення ст. ст.\~525,526 ЦК України, несвоєчасно сплачує надані послуги, чим завдає підприємству значну матеріальну шкоду. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду Українивід 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 06.12.2023р. у справі №212/10834/21 а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Разом із тим, спірним питанням є період, за який можливо здійснити стягнення заборгованості. Суд враховує, що відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та\~четверта статті 267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та\~друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Отже, здійснення відповідачем платежу в меншому розмірі, аніж було нараховано позивачем, не свідчить про визнання відповідачем боргу за попередній період. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та ч. 5\~ст. 261 ЦК України). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу, про що визначено правовою позицією у Постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року, у справі № 760/16111/15-ц, провадження № 61-1393св19. Враховуючи час звернення до суду та, з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, дослідженню підлягає заборгованість, яка виникла у період з квітня 2017 року по квітень 2024 року в розмірі 7579,22 гривень (16216,74 гривень\~ 8637,51 гривень). Крім того, відповідно платіжної інструкції 0.0.3644441328.1 від 14.05.2024 року, відповідачкою [PERSON] на користь позивача, було сплачено платіж за теплову енергію в сумі 1000,00 грн. Таким чином, невідшкодованою залишається заборгованість в сумі 6579,22 грн. Суд критично ставиться до пояснень представника позивача про те, що строк позовної давності не сплив так як строки позовної давності були продовжені на період карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України)установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651\~відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом України від 30березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу,продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Таким чином з 01.07.2023 року строк дії актів про продовження строків позовної давності на період карантину втратили свою чинність. Суд звертає увагу, що законодавець саме продовжив строки позовної давності на період карантину, а не призупинив або об`явив про переривання вказаних строків. Саме тому строки позовної давності які сплили під час дії відповідного карантину були лише продовжені на строк дії цього карантину і вважаються такими що сплили після його закінчення. Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває. Згідно з п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином суд приходить до висновку що стягненню, з урахуванням застосування строків позовної давності, з урахуванням оплати відповідачем за теплову енергію в сумі 1000,00 грн., підлягає заборгованість за теплову енергію, за період з квітня 2017 по квітень 2024, у розмірі 6579,22 грн. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3\~ст. 133 ЦПК\~, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2\~ст. 141 ЦПК\~). У даному випадку розмір судового збору, сплачений позивачем при подачі позову складає 3028,00 грн. грн., які, враховуючи факт часткового задоволення позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволеним вимогам у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial