Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] (далі - Позивач), через свого представника, адвоката Винокурова Олександра Вікторовича, звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з останнього на свою користь моральну шкоду, в розмірі відповідно 8 000, 00 грн. та понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. та витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10 000, 00 грн. В обгрунтування позову Позивач зазначає, що він є власником транспортного засобу марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] . 28.06.2023 близько 20:30 хвилин у м. Києві по вул. О. Довженка, 1 у напрямку Шулявського шляхопроводу сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі- ДТП) за участю транспортного засобу марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки Ford Sierra д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.07.2023 по справі №761/23793/23 (залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2023) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави. Вказана постанова набрала законної сили 05.12.2023. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Ford Sierra д.н. [NUMBER] - [PERSON] , на момент настання ДТП, не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому, у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] , у результаті вищезазначеної ДТП, яка сталася 28.06.2023, Позивач, у відповідності до п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 29.06.2023 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із повідомленням про настання ДТП, а також із заявою про виплату страхового відшкодування. 04.07.2023, оцінювачем [PERSON] , було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] за результатами якого складено Звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту Ford Fiesta реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП за № 74/М/2023 (надалі- Звіт). Згідно з висновками, які зазначені у Звіті: - ринкова вартість транспортного засобу марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] складає 164 531,10 грн.; - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] з ПДВ складає 244 226,38 грн., без ПДВ - 209 040, 31 грн. МТСБУ сплатило страхове відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 100 631,10 грн. Розрахунок сплаченого страхового відшкодування було здійснено наступним чином: 164 531, 10 грн. (вартість транспортного засобу марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] до ДТП) - 63 900 грн. (вартість транспортного засобу марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] після ДТП) = 100 631,10 грн. Отже, МТСБУ було визнано ДТП, яка сталася 28.06.2023 та у результаті, якої було пошкоджено транспортний засіб марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] , страховим випадком, тобто визнано наявність цивільно-правової відповідальності [PERSON] у спричинені пошкоджень вказаного транспортного засобу. При цьому, Позивач зауважує, що у результаті ДТП йому, окрім майнової шкоди, було спричинено й моральну шкоду, яка виражається у наступному. Після настання ДТП [PERSON] було викликано співробітників патрульної поліції для фіксування наслідків ДТП та складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. За викликом на місце дорожньо-транспортної пригоди прибули співробітники патрульної поліції, яких [PERSON] одразу почав просити провести медичний огляд [PERSON] на стан сп`яніння, на що працівники патрульної поліції в усній формі повідомили останньому, що вони не вбачають ознак наркотичного та/або алкогольного сп`яніння у [PERSON] , а тому підстави для проведення відповідного медичного огляду відсутні. [PERSON] у своїх письмових поясненнях щодо його бачення про причини настання ДТП, окрім іншого, зазначив, що на його думку, водій ( [PERSON] ) знаходився в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, поводив себе не адекватно, нервував, розширені зіниці, та постійно тремтів. Позивач погодився пройти у медичному закладі огляд на стан сп`яніння. Відповідно до висновку, виданого КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 003686 від 01.07.2023, у [PERSON] , за результатами огляду проведеного 28.06.2023 о 23 год. 10 хв. ознак сп`яніння не виявлено. Таким чином, [PERSON] своїми письмовими поясненнями щодо «неадекватного поводження» [PERSON] одразу після ДТП вчинив приниження честі та гідності [PERSON] , що проявляється у безпідставному обвинувачені Позивача у вживанні алкогольних та/або наркотичних засобів. Також Позивач зазначає, що моральна шкода полягає й у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодження його транспортного засобу марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] , який він придбав незадовго до ДТП, при цьому встановив на нього дороговартісне газове обладнання, та який після ДТП вважається фізично знищеним. Крім цього, за наслідками ДТП у Позивача з`явився «страх перед дорогою», перебуваючи після цього за кермом, він постійно нервує та переймається, що хтось знову порушить ПДР та пошкодить його майно. Враховуючи викладене, Позивач вважає доведеним факт заподіяння йому моральної шкоди внаслідок приниження його честі і гідності, а також у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу. Спричинену моральну шкоду Позивач оцінює у 8 000, 00 грн. та вважає, що вказаний розмір є мінімальним. Процесуальні дії: 29.02.2024 позов надійшов до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до розгляду судді Корчкову А.А. Після отримання у порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України інформації про зареєстроване місце проживання Відповідача, ухвалою судді від 05.03.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Перше судове засідання призначене на 18.04.2024, яке в подальшому було відкладено на 20.05.2024. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 11.03.2024 до суду надійшла заява позивача про участь у судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів звернувся позивач, яку ухвалою суду від 08.04.2024 було задоволено. 27.03.2024 до суду надійшла заява представника Позивача про долучення доказів у справі. 28.03.2024 до суду від Відповідача надійшов короткий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Відповідач отримав позов декілька днів назад, для належного складання відзиву йому потрібна кваліфікована правова допомога, тому просить продовжити йому строк для надання відзиву на 10 днів. При цьому зазначив, що позов не визнає повністю. 03.04.2024 до суду від Позивача та його представника надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог 10.04.2024 до суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх недоведеними та безпідставними, оскільки ніяких доказів наявності моральної шкоди внаслідок ДТП 28.06.2023 [PERSON] не надав, посилання на його страх під час руху на автомобілі, який все-таки у нього є, і яким він користується, нічим не підтверджено та є голослівними. Відповідач зауважує, що управління автомобілем, який сам по собі є джерелом підвищеної небезпеки, завжди пов`язано з підвищеним ризиком, необхідністю постійно проявляти увагу, слідкувати за іншими автомобілями, що рухаються поряд, тому факт настання 28.06.2023 ДТП за участю сторін не могло бути несподіванкою для Позивача. Твердження Позивача про його моральні переживання також не витримують критики, оскільки матеріальні наслідки ДТП були незначні, а всі матеріальні збитки від пошкодження автомобіля були повністю відшкодовані страховою компанією. Зауважує, що Позивач також не навів конкретних фактів приниження Відповідачем його честі та гідності. Щодо стягнення з нього на користь Позивача витрат на правову допомогу, зазначає, що оскільки основні вимоги про стягнення моральної шкоди з Відповідача на користь Позивача є безпідставними, тому й похідні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу та судового збору також не підлягають до задоволення. Звертає увагу суду на те, що Позивачем не надано підтверджуючих доказів про реальність оплати послуг адвоката в розмірі 10 000, 00 грн.; не надано доказів розрахунку величини заявленої суми витрат послуг адвоката; заявлені вимоги є явно неспівмірними з обґрунтованістю та пропорційністю предмета позову, є різко завищеними, неспівмірними зі складністю справи та документально необґрунтованими, тому не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат. 23.04.2024 до суду надійшло клопотання Позивача про долучення доказів, понесених позивачем судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої (правової) допомоги. Позиції сторін: Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, 23.04.2024 скерували до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просять позов задовольнити з урахуванням зменшених позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив врахувати його позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Встановлені судом обставини та застосовані норми права: Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З урахуванням позовних вимог які заявлені Позивачем, суд вважає, що до даних правовідносин застосовуються спеціальні норми Закону - статті 1187, 1188 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку щодо частково задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , 28.06.2023 о 20 год. 30 хв. по вул. О. Довженка, 1 у м. Києві, керуючи транспортним засобом «Ford Sierra» д.н. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної відстані та здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Fiesta» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.07.2023 у справі № 761/23793/23 (залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2023) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави. Вказана постанова набрала законної сили 05.12.2023 /а.с.14-19/. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford Sierra» д.н. [NUMBER] , [PERSON] не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] , Позивач, 29.06.2023, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про настання ДТП, а також із заявою про виплату страхового відшкодування /а.с.23-25/. 04.07.2023 оцінювачем [PERSON] було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Ford Fiesta» д.н. [NUMBER] за результатами якого складено Звіт № 74/М/2023 про оцінку вартості відновлювального ремонту «Ford Fiesta» реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП. Згідно з висновками якого, ринкова вартість транспортного засобу марки «Ford Fiesta» д.н. [NUMBER] складає 164 531,10 грн.; - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Ford Fiesta» д.н. [NUMBER] з ПДВ складає 244 226,38 грн., без ПДВ - 209 040, 31 грн. /а.с.26-73/. Відповідно до проведених розрахунків, МТСБУ виплатило [PERSON] відшкодування в розмірі 100 631,10 грн. /а.с.74-76/. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них. Згідно вищевказаної Постанови Пленуму під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Тобто, володільцем джерела підвищеної небезпеки на момент ДТП був Відповідач [PERSON] , який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом. Вина його у вчиненні ДТП із зазначеними наслідками підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.07.2023 у справі №761/23793/23, яка набрала законної сили 05.12.2023. Позивач зазначає, що Відповідач своїми протиправними діями заподів йому моральну шкоду, яка виразилась у наступному. Після настання ДТП Позивачем було викликано співробітників патрульної поліції для фіксування наслідків ДТП та складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. За викликом на місце дорожньо-транспортної пригоди прибули співробітники патрульної поліції та Відповідач одразу почав просити їх провести медичний огляд [PERSON] на стан сп`яніння, на що працівники патрульної поліції в усній формі повідомили останньому, що вони не вбачають ознак наркотичного та/або алкогольного сп`яніння у [PERSON] , а тому підстави для проведення відповідного медичного огляду відсутні. [PERSON] у своїх письмових поясненнях щодо його бачення про причини настання ДТП, окрім іншого, зазначив, що на його думку, водій ( [PERSON] ) знаходився в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, поводив себе не адекватно, нервував, розширені зіниці, та постійно тремтів. Позивач, погодився пройти у медичному закладі огляд на стан сп`яніння. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» за № 003686 від 01.07.2023, за результатами огляду проведеного 28.06.2023 о 23 год. 10 хв. у [PERSON] ознак сп`яніння не виявлено /а.с.21-22/. Таким чином, Позивач вважає, що Відповідач своїми письмовими поясненнями щодо «неадекватного поводження» [PERSON] одразу після ДТП, вчинив приниження його честі та гідності, що проявляється у безпідставному обвинувачені Позивача у вживанні алкогольних та/або наркотичних засобів. Також зазначає, що моральна шкода полягає й у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодження його транспортного засобу марки Ford Fiesta д.н. [NUMBER] , який він придбав незадовго до ДТП, при цьому встановив на нього дороговартісне газове обладнання, та який після ДТП вважається фізично знищеним. Крім цього, як стверджує Позивач, за наслідками ДТП у нього з`явився «страх перед дорогою», перебуваючи після цього за кермом, він постійно нервує та переймається, що хтось знову порушить ПДР та пошкодить його майно. Позивач вважає доведеним факт заподіяння йому моральної шкоди внаслідок приниження його честі і гідності, а також у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу. Спричинену моральну шкоду Позивач оцінює у 8 000, 00 грн. та вважає, що вказаний розмір є мінімальним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частинами 4,5 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно з п. 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наслідки участі в ДТП, пошкодження власного майна, інші обставини, які настали для [PERSON] , вказують на наявність у Позивача моральних страждань та втрат немайнового характеру. З огляду на ту обставину, що внаслідок винних дій Відповідача під час ДТП, яка сталася 28.06.2023, було пошкоджено транспортний засіб Позивача, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав Позивач в результаті пошкодження його майна та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також, з огляду на обставини ДТП та встановлені судом факти, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди частково в розмірі 4 000 грн. 00 коп., що відповідає положенню п. 9 зазначеної вище Постанови Пленуму Верхового Суду України. Судові витрати: Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Щодо судового збору: Згідно зі ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до положень ст. 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Судом встановлено, що Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. /платіжна інструкція від 20.02.2024 № 0.0.3484814039.1, а.с.7а/. Оскільки уточнені позовні вимоги задовольняються частково, тому, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн. (1211,20*4000,00 грн. (сума задоволених позовних вимог) /8 000,00 грн. (сума заявлених позовних вимог)). Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Частина 3статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу Позивачем надано договір про надання правової допомоги № 238-23 ЦС від 29.06.2023 укладений з адвокатом Винокуровим О.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Винокурова О.В., ордер про надання правничої допомоги від 20.02.2024 серія АІ № 1420914, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 18.04.2024, акт наданих послуг на суму 10 000 грн. від 18.04.2024 /а.с.77-79, 133-138/. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема пункту 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункту 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункту 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 - заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи відзив Відповідача, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає, що вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. Таким чином з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.

Outcome: partial