Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Підставою позову вважає те, що 27.08.2011 між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, за два дні до її пологів він повідомив, що передумав мати дитину і покинув її, з`їхавши з орендованої квартири. 31.10.2014 шлюб між ними було розірвано. Відповідач з пологового будинку її з дитиною не забирав і навіть не цікавився датою народження їхньої спільної доньки. За 9 років дитину бачив 4 рази: при реєстрації дитині свідоцтва про народження, у 8 місяців, у 3 та 4 роки. Наразі дитину він навіть в обличчя не впізнає. На сьогоднішній день гостро стало питання про прописку дитини, щоб перевести до гімназії поблизу місця проживання. Також, прописка потрібна, щоб оформити дитину на диспансерний облік до ортодонта для безкоштовного обслуговування. Відповідач категорично відмовляється надавати свою згоду на прописку дитини, чим умисно перешкоджає здобуттю дитиною повної загальної середньої освіти. Відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами [PERSON], станом здоров"я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням (навіть не знає в якій школі навчається; також не знає і який дитячий садочок відвідувала). Не піклується підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, зовсім не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та іншихдуховних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиляння від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 19.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.02.2024 визнано обов`язковою явку в судове засідання представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 04.04.2024 застосовано до органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації захід процесуального примусу у вигляді штрафу. Ухвалою суду від 04.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 09.05.2024 без виходу до нарадчої кімнати вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та додатково пояснила, що у 2008 році познайомилась з [PERSON] у 2011 році зареєстрували шлюб та почали проживати разом, вона завагітніла, проте з 6-го місяця її вагітності відповідач став не ночувати по декілька діб удома, говорив, що оскільки вона набрала вагу, то він не бажає мати з нею інтимних стосунків, відносини між ними погіршились. За два дні до народження дитини, [PERSON] , після того як не ночував удома, з`явився та повідомив їй, що не бажає мати дитину, зібрав речі та поїхав у невідомому напрямку. Після народження дитини вона намагалася зв`язатися з [PERSON] та повідомити, що у нього народилася донька, проте він слухавку так і не взяв. Вона повідомила про народження дитини його родичів, проте як на виписку з роддому, так і в подальшому [PERSON] так і не з`явився. В подальшому вона намагалася з ним зустрітися, проте [PERSON] не виявляв такого бажання побачитись як з нею, так і з дитиною. [PERSON] прийшов лише у відділ реєстрації актів цивільного стану для того, щоб зареєструвати народження дитини. В подальшому будь-якої зацікавленості у житті доньки не проявляв, жодного разу не телефонував та не приходив, коштів на її утримання не надавав. Весь тягар по утриманню дитини взяла на себе її матір. За десять років з моменту народження дитини, [PERSON] бачив дитину чотири рази: один раз при реєстрації дитини, інші рази випадково на вулиці, коли дитині було вісім місяців, три та чотири роки. Будь-якої фінансової допомоги на утримання дитини вона від [PERSON] жодного разу не отримувала. Вона не зверталася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, оскільки їй вистачало коштів на утримання дитини. Їй не відомі обставини, які б могли б завади відповідачу виконувати батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини, відповідач працює таксистом. Вона декілька разів випадково зустрічалась з відповідачем у м. Києві, проте останній навіть не запитав її про дитину. Її донька [PERSON] про біологічного батька знає, проте жодного разу його не бачила, батьком називає її чоловіка [PERSON] . В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Жодних заяв чи клопотань не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України. Суд за участі психолога [PERSON] з`ясував думку дитини [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав. Згідно з поясненнями дитини її батьком є [PERSON] , який її виховує, утримує, проводить з нею час. Про біологічного батька вона знає, проте жодного разу його не бачила та з ним не спілкувалась, він її жодного разу не привітав з Днем народженням, будь-яких подарунків від нього вона не отримувала, не бажає спілкуватись з ним. Вважає, що її біологічного батька [PERSON] потрібно позбавити батьківських прав. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з позивачкою перебуває у дружніх відносинах тривалий час та знає про все, що відбувається у неї в родині. У 2008 році позивачка познайомилась з [PERSON] та стали зустрічатись, в подальшому одружились. Коли позивачка була вагітною, приблизно на 5 місяці, то [PERSON] перестав проявляти до неї відчуття любові, говорив, що оскільки вона набрала вагу під час вагітності, то він не може вступати з нею в інтимні стосунки, після чого почав залишати дружину по декілька діб та не ночувати вдома. Після пологів, [PERSON] не забрав [PERSON] з дитиною з лікарні, та в подальшому вони перестали проживати разом. Через сильні хвилювання у [PERSON] пропала лактація та вона стала годувати дитину штучно. Їй відомо, що [PERSON] фінансово не забезпечував дружину та їх дитину, не цікавився її життям, не проявляв жодного бажання бачити дитину, виховувати її та піклуватись про неї. Мати позивачки фінансово забезпечувала [PERSON] та її доньку. Після народження [PERSON] [PERSON] взагалі не з`являвся в житті дитини, жодного разу вона його не бачила. Наразі [PERSON] проживає з позивачкою та її чоловіком. Чоловіка своєї матері вважає своїм батьком, біологічного батька взагалі не знає. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що товаришує з позивачкою останніх десять років. Вони з позивачкою стали товаришувати, оскільки в один час народили дітей та спільному проводили час за прогулянками з дітьми. Від позивачки їй стало відомо, що [PERSON] покинув її за два дні до народження дитини та не забирав її з пологового будинку. Після народження дітей вони спільно з позивачкою гуляли з дітьми майже щодня, жодного разу вона не бачила [PERSON] поруч з дитиною чи з матір`ю дитини. В подальшому вона стали товаришувати, відвідувати сімейні свята один одного, в тому числі і Дні народження [PERSON] . Під час днів народжень [PERSON] вона жодного разу вона не бачила на цих святах [PERSON] та не чула, щоб останній передавав будь-які подарунки дитині. Їх діти навчались в одному класі, проте жодного разу вона не бачила, щоб до школи [PERSON] приводив батько чи відвідував батьківські збори. Наразі [PERSON] проживає з позивачкою та її чоловіком. Чоловіка своєї матері вважає своїм батьком, біологічного батька взагалі не знає. Суд, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши думку дитини щодо вирішення спору, допитавши свідків, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю, а відповідач у справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини: серії [NUMBER] , виданого 22.08.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Згідно з ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до змісту позовної заяви підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини підтверджується наступними доказами. Згідно з рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31.10.2014, яке набрало законної сили 11.11.2014, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.11.2014 (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 03.06.2017 Дарницьким районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 03.06.2017 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище [PERSON] (а.с. 11). Згідно з характеристикою директора школи І - ІІІ ступенів № 309 Дарницького району м. Києва доньку виховує мама [PERSON] , яка відповідально ставиться до виховання і навчання дитини, підтримує постійний зв`язок із класним керівником, відвідує батьківські збори; впродовж чотирьох років батько [PERSON] не приділяв уваги навчанню та вихованню дитини (а.с. 12). Відповідно до відповіді КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 2» Дарницького району м. Києва № 530 від 18.05.2023, дитина [PERSON] , [INFO] , отримує консультації на амбулаторному прийомі у лікаря в Центрі з метою профілактичного огляду, проведення вакцинації, лікування гострих респіраторних вірусних захворювань у супроводі матері [PERSON] . Рекомендації лікаря щодо лікування і догляду за дитиною мати виконує. На прийом до лікаря педіатра батько з дитиною не приходив (а.с. 13). Згідно з скріншотами переписки позивача із [PERSON] б/у Київстар, позивач просить здійснити реєстрацію місця проживання дитини, абонент [PERSON] відмовляється та вказує на байдуже ставлення до дитини (а.с. 14 - 18). Відповідно до довідки № 524, виданої 04.07.2023 Цибулівським старостинським округом [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які показали, що батько не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною. Поясненнями самої дитини [PERSON] , яка пояснила, що не знає батька, жодного разу його не бачила, будь-якого спілкування з батьком на протязі всього її життя не відбувалося, вважає батьком [PERSON] , який піклується про неї, виховує та утримує її. Таким чином, з досліджених доказів встановлено, що відповідач [PERSON] жодної (активної чи пасивної) участі у вихованні дитини не бере, самоусунувся від її виховання та утримання, така поведінка батька є свідомою, що свідчить про нехтування своїми батьківськими обов`язками. Будь-яких перешкод виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] судом не встановлено. Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 11.03.2024 № 101 - 2317 вбачається, що з моменту народження дитини батько з дитиною не проживає, всіляко ухиляється від участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини. На сьогодні малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . При проведенні обстеження житлово - побутових умов проживання дитини встановлено, що для [PERSON] створені належні умови для проживання, відпочинку, навчання та розвитку.На засіданні комісії з питань захисту прав дитини були присутні мати дитини [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] , яка пояснила, що вона не заперечує, щоб батька позбавили батьківських прав, оскільки свого біологічного батька вона ніколи не бачила, називає батьком чоловіка матері.Батька дитини [PERSON] належним чином було запрошено на засідання комісії (за останньою відомою адресою місця проживання), проте він не з`явився, будь-яких заяв (заперечень) по суті позову щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав не надав.З метою захисту прав та інтересів дитини орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 149 - 150). Суд вважає висновок органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його дитини обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка відповідно до змісту ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судами може застосовуватися як джерело права, викладеної у рішенні по справі «Савіни проти України» від 18.12.2008, національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Із досліджених доказів встановлено, що батько, відповідач у справі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, втратив будь-який інтерес до дитини ще з моменту її народження, не бажає бути спорідненим із нею, дитина називає батьком іншого чоловіка, свого біологічного батька не знає, при цьому перешкод виконання батьківських обов`язків судом не встановлено. При цьому, судом встановлено, що відповідач не виконує вказаних обов`язків, так як свідомо не бажає цього робити, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, при цьому має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій. Наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо своєї дитини, аргументи позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини [PERSON] переконливі та виважені, докази надані суду свідчать про невиконання батьківських обов`язків, відсутність будь-якого інтересу до дитини, позбавлення батьківських прав сприятиме інтересам дитини, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідач не надав суду доказів того, що немає можливості сплачувати кошти на утримання дитини, які підтверджують відсутність заробітку, перебування на утриманні інших осіб, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, у відповідності до ч.2 ст.182 СК України, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття на особистий рахунок дитини. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 26.05.2023. Суд вважає за необхідне на підставі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved