Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

10.10.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третьої особи - приватного нотаріуса Зінич А.І. про визнання заповіту недійсним. Заяву мотивував тим, що позивач, [PERSON] , є рідним племінником спадкодавця [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру та свідоцтвом про смерть. За життя спадкодавиця хворіла на цукровий діабет, мала інвалідність першої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] . Для забезпечення себе ліками та більш-менш достойним рівнем життя, вона протягом останніх трьох років здавала одну кімнату відповідачу по справі - [PERSON] . У зв`язку з хворобою, [PERSON] не могла повноцінно пересуватись по квартирі (ходила на ходунках) і не виходила на вулицю. Продукти та ліки їй приносили позивач, мати позивача - [PERSON] (дружина покійного рідного брата спадкодавиці [PERSON] ), також за нею доглядали соціальні працівники. Інколи, спадкодавиця зверталась за допомогою до свого квартиранта. [PERSON] була довіреною особою [PERSON] . Довіреністю від 27 лютого 2020 року її було уповноважено вчиняти всі значущі життєві питання. Зокрема, представляти інтереси [PERSON] в органах державної влади, в АТ «Державний ощадний банк», Пенсійному фонді, в медичних установах, ЦНАП, ЖЕКу, в організаціях, які надають комунальні послуги, та інших будь-яких установах, підприємствах, організаціях з усіх питань, що стосуються довірителя, в тому числа з питання укладання відповідних договорів щодо обслуговування квартири, оформлення субсидії, та інше з правом отримувати грошові кошти. Всі повноваження перераховані в Довіреності, яка видана строком на п`ять років. Приблизно 13 квітня 2022 року [PERSON] зателефонувала до матері позивача та попросила її приїхати, допомогти. [PERSON] приїхала, але потрапити до квартири не змогла, оскільки були змінені замки. 24 квітня 2022 року [PERSON] знову мала розмову з [PERSON] та нічого про стан, який би міг заважати [PERSON] писати, нею не повідомлялось. Спадкодавиця користувалась простим кнопковим телефоном, дзвонила та відповідала на дзвінки, самостійно вживала їжу, тобто, могла керувати руками та пальцями. Про смерть [PERSON] позивач дізнався від їй тітки [PERSON]. Мати позивача одразу поїхала за адресою: [ADDRESS] , але тіла спадкодавиці вже не було, організацію похорон взяв на себе її квартирант відповідач по справі [PERSON] . У квартиру ні позивач, ні його мати потрапити не змогли, крім того, відповідач повідомив, що він є спадкоємцем за заповітом, показав Заповіт та повідомив про те, що тепер квартира буде його і позивач до неї не потрапить. Такий поворот подій став несподіванкою для позивача. Крім того, спадкодавиця, при житті постійно наголошувала про те, що саме позивачу хоче залишити квартиру. Ознайомившись із заповітом у позивача виникло багато питань. По-перше, у заповіті зазначено, що сама спадкодавиця не могла підписати заповіт, тому він підписаний свідками, проте не зазначені через які саме вади здоров`я спадкодавиця не могла самостійно підписати та прочитати заповіт. Одна із свідків є цивільною дружиною відповідача. При цьому слід звернути увагу, що спадкодавиця могла самостійно підписати заповіт. По-друге, Заповіт складений 29 квітня 2022 року та завірений приватним нотаріусом Зінич Анною Ігорівною. Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102 1-Х від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан. З метою збереження цілісності та конфіденційності інформації, недопущення несанкціонованого втручання та спотворення даних, недопущення випадків рейдерства Міністерством юстиції України та ДП «Національні інформаційні системи» було припинено функціонування державних реєстрів та баз даних, які адмініструються державою. Зокрема, з 24 лютого було повністю припинено функціонування таких реєстрів (перелік не є вичерпним): - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ДРРПНМ), в якому Фіксуються всі дії щодо нерухомого майна; - Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (ЄДРЮОФОПГФ), який містить інформацію та в якому проводяться всі реєстраційні дії щодо бізнесу; - Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) та Єдиного реєстру боржників (ЄРБ), в яких фіксуються всі виконавчі дії та складаються документи виконавчого провадження; - Державного реєстру обтяжень рухомого майна (ДРОРМ), в якому фіксуються обмеження щодо розпорядження рухомим майном фізичних та юридичних осіб; - Державного реєстру актів цивільного стану (ДРАЦС), в якому міститься інформація про державну реєстрацію шлюбу, народження, смерті тощо; - Електронного реєстру апостилів (ЕРА). Відтак функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ДРРПНМ), в якому фіксуються всі дії щодо нерухомого майна, теж було припинено. Для відновлення ринку нерухомості та вирішення нагальних питань Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №480 від 19 квітня 2022 року (надалі постанова), яка 28 квітня 2022 року набрала чинності та відновила роботу ДРРПНМ, при цьому встановлюючи певні норми та правила щодо порядку доступу та вчинення реєстраційних дій. Доступ до реєстру та можливість здійснювати реєстраційні дії надається державним реєстраторам та посадовим особам Мін`юсту, а також нотаріусам, у тому числі приватним, включеним до переліку Для включення до переліку нотаріус, який відповідає критеріям, визначеним постановою, подає (надсилає) до відділення Нотаріальної палати України (для приватних нотаріусів) та територіального органу Мін`юсту заяву про включення до переліку в паперовій або електронній (з накладеним кваліфікованим електронним підписом нотаріуса) формі, в якій підтверджує таку відповідність. У разі проходження перевірки, Мін`юст включає нотаріуса до переліку. Даний перелік нотаріусів затверджений наказом Мін`юсту від 3 травня 2022 року №1760/5 «Про затвердження переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна», із змінами та доповненнями. Облік витрачених і недійсних бланків ведеться у Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, держателем якого с Мін`юст, адміністратором- державне підприємство, яке належить до сфери управління Мін`юсту, говориться у Постанови КМУ «Про затвердження порядку витрачання, зберігання, обігу спеціальних бланків нотаріальних документів і звітності про їх використання та опису і зразка такого бланку. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 року № 480) (далі Постанова) наказом Міністерства юстиції України від 3 травня 2022 р. № 1760/5 затверджено перелік нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, з яким можна ознайомитися на сайті Міністерства юстиції за посиланням: https://minjust.gov.ua/pages/list_of_notaries. Відповідно до цього переліку нотаріусів, [PERSON] отримала доступ до реєстрів тільки 03.05.2022 року. (строка 28 у списку). Отже, на думку позивача, Заповіт від 29 квітня 2022 року зареєстрований в реєстрі №№156, 157, яким [PERSON] заповідала [PERSON] , [INFO] , все своє мано є недійсним. Наведені вище обставини стали підставою для порушення кримінальної справи 12022100100001845 за фактом шахрайства. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду із позовом про визнання заповіту недійним, який просить задовільнити у повному обсязі. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 07.11.2022р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 20.10.2022р. задоволено заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на 1/12 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( т.1 а.с. 59) Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 20.12.2022р., до участі у справі у якості третьої особи залучено [PERSON] . Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 11.04.2023р., за клопотанням представника позивача [PERSON] , було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу (т.3 а.с. 36 -37) Експертизу не було проведено через несплату ( т.3 а.с. 122, 140 -148) 04.03.2024р. на адресу суду надійшла заява позивача - [PERSON] - щодо підтримання позовних вимог та розгляду справи у його відсутність за участі його представника адвоката Семенець Г.Л. 04.03.2024р. на адресу суду надійшла заява третьої особи - приватного нотаріуса Зінич А.І. - щодо повної незгоди із позовними вимогами та розгляду справи у її відсутність. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у його відсутність, за участі його представника адвоката Семенець Г.Л., просив задовільнити позов у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] адвокат Семенець Г.Л. повністю підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, у відповіді на відзив, просила задовільнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , якого було допитано у судовому засіданні в якості свідка, та його представник адвокат Кучерявенко О.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзові на позов; просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа - приватний нотаріус Зінич А.І. - у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином; надала на адресу суду письмові пояснення щодо невизнання позову та клопотання щодо розгляду справи у її відсутність, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа - [PERSON] , яку було допитано у судовому засіданні в якості свідка, суду пояснила, що « [PERSON] це рідна сестра її покійного чоловіка [PERSON] , батька позивача [PERSON] . Стосунки у них були дружні, конфліктних ситуацій з покійною [PERSON] у неї не було. Вона допомагала у побуті - готовила їй їсти і привозила, за потреби ( коли у 2019р. [PERSON] знаходилась у лікарні) відвозили і забирали з лікарні, надавали необхідну допомогу. [PERSON] надала на її ім`я довіреність, щоб вона робила паспорт, пенсійне посвідчення, оформляла пенсію, отримувала на Укрпошті гроші та віддавала їх [PERSON] . До моменту смерті [PERSON] вона, за дорученням, отримувала її пенсію. [PERSON] довіряла ій. З [PERSON] вона знайома як з квартирантом [PERSON] , в неї були його контакти, зокрема й номер телефона. Він був квартирантом [PERSON] , вони разом з братом знімали кімнату у [PERSON] . Зі слів [PERSON] їй відомо, що вона зверталась до [PERSON] за допомогою, щоб зайвий раз її не турбувати. Вона питала [PERSON] з приводу її майна, пропонувала їй оформити 1/12 частку іншої квартири на свого сина за її життя, [PERSON] казала що не потрібно витрачати зайві кошти, після її смерті [PERSON] успадкує одразу все. Вона казала, що у неї таке передчуття, якщо вона складе заповіт, то одразу помре. В останнє вони обговорювали цю тему після нового 2022р. в телефонному режимі, [PERSON] поскаржилась, що дуже погано себе почуває. Вона приїхала до [PERSON] , в неї була швидка, був дуже високий тиск. [PERSON] був вдома, стояв у дверному пройомі підчас їхньої бесіди. [PERSON] у його присутності сказала їй, що вона, мабуть, помирає і бажає залишити весь посуд, всі свої книжки [PERSON] , своєму сожителю, а квартиру - [PERSON] . [PERSON] все це прекрасно чув. Десь за рік до смерті [PERSON] , коли вона вже здавала кімнату [PERSON] та його брату, в них зламалась пральна машинка, вона разом із сином за власні кошти купили нову пральну машинку. [PERSON] ніколи не скаржилась на своїх квартирантів, та і в неї було нормальне враження про них. [PERSON] вона відвідувала не дужа часто, ходила до неї десь раз на два тижні, за необхідності - частіше. Було таке що й тричі на тиждень приїздила, і кожен день приїзжала, коли їжу привозила в лікарню. У лікарні [PERSON] лежала в 2019р., вони купували ліки, оплачувала санітарку. Після початку війни вони не були в Києві, виїхали в Баришівку наприкінці березня 2022р. та повернулись наприкінці літа 2022р. Вони спілкувались з [PERSON] по телефону весь цей час. Пенсію отримувала і у той же день приносила. До війни [PERSON] не часто просила принести їй щось - вона сама готувала та приносила. Ліки вони їй не купували. На вулицю [PERSON] не виходила. Вона казала, що буде просити квартиранта купувати їй продукти і ліки. Крім того, до [PERSON] приходив соціальний працівник, вона її бачила. Також бачила її сожителя [PERSON] . Вони мешкали разом десь з 2017р. Він на 10 років молодший за [PERSON] . Він зловживав спиртними напоями, тому десь за рік-півтора до смерті вони розійшлися. [PERSON] постійно здавала кімнату у своїй квартирі. Спочатку там жили дві дівчинки, потім брокер привела [PERSON] та його брата. В квартирі постійно мінялись замки, [PERSON] не встигала давати їй ключі, як замки змінювались. Хто саме змінював замки ні вона, ні [PERSON] не знали. Востаннє спілкувались з [PERSON] перед Пасхою , вона просила приїхати погодувати її. Розмовляла при цьому внятно та чітко. Про смерть [PERSON] їй повідомила тітка [PERSON] . Вона також періодично готувала їжу для [PERSON] , передавала їй та вона привозила. В день смерті [PERSON] вона перша приїхала до неї, потім приїхав син. В квартирі знаходився [PERSON] та якась дівчина, вона себе вела як хазяйка. Це була дівчина [PERSON] . Як її звати вона не сказала. Поховання [PERSON] здійснив [PERSON] » Свідок [PERSON] суду пояснила, що « восени 2021р. вона познайомилась з [PERSON] . Вона приїздила в гості до свого друга [PERSON] і він її познайомив з [PERSON] . Про заповіт мені стало відомо приблизно у квітні 2022р. - [PERSON] сказав, що [PERSON] у дуже тяжкому стані і що вона хоче переписати на нього квартиру. Спочатку вона хотіла переписати квартиру на його брата, бо він більше допомагав, однак потім, коли вона була вже паралізована, [PERSON] частіше був з нею та допомагав. Про заповіт їй стало відомо від [PERSON] . [PERSON] вона бачила десь 4-5 разів, коли приходила до [PERSON] у гості. Вони з нею спілкувались, вона цікавилась її станом здоров`я. Восени 2021р. [PERSON] ще ходила, була у хорошому стані, посміхалася. Паралізувало її десь на початку лютого 2022р., почалась якраз активна фаза війни, [PERSON] пішов з роботи та доглядав її. Вона вже не могла ходити, лежала, [PERSON] їй міняв пелюшки. Розмовляла вона нормально. Просила поїсти, усвідомлювала свої дії. У середині квітня 2022р. вона її теж бачила - вона вже майже не рухалась, могла тільки їсти -пити, однак була у здоровому глузді. Востаннє вона бачила [PERSON] [INFO] - у [PERSON] був день народження , вона приходила в гості, залишилась на ніч, оскільки була комендантська година. Наступного дня близько 11 години [PERSON] померла. До складання заповіту вона бачила [PERSON] наприкінці 2021р. Потім, у день підписання заповіту, 28 чи 29 квітня 2022р., вона приїхала зранку на квартиру близько 9-10 г. Вона була перша, нотаріуса ще теж не було. У квартирі були тільки [PERSON] та [PERSON] . Нотаріус і інші свідки приїхали пізніше. Процедура підписання заповіту відбувалась наступним чином: всі свідки пішли у кімнату [PERSON] разом з нотаріусом - вона, [PERSON] і [PERSON] ( їхніх прізвищ не знає), нотаріус прочитала заповіт, запитала у [PERSON] , чи вона усвідомлює що зараз відбувається. [PERSON] сказала, так, усвідомлює, що переписую на [PERSON] квартиру. Вона не могла розписатись, бо в неї права сторона була паралізована, тому за неї розписувався [PERSON] . Вона була у свідомості, навіть трішки посміхалась, розмовляла. Вона чітко вимовляла слова, все розуміла, тільки права рук в неї погано працювала. Деталей процедури вона не пам`ятаю. Пам`ятає, шо [PERSON] чітко відповіла - вона переписує на [PERSON] квартиру. [PERSON] не був присутній, він знаходився у іншій кімнаті. Заповіт, після того як його в голос прочитала нотаріус, кожен із них прочитав окремо сам. Потім [PERSON] підписав його замість [PERSON] , бо вона не могла тримати ручку в руках. Вона лежала під ковдрою, в своїй кімнаті. Вона знала [PERSON] до того як відбулося посвідчення заповіту, вона неодноразово казала, що хоче скласти заповіт саме на [PERSON], тому сумніві щодо її волевиявлення у неї не було. [PERSON] за нею доглядав, мив її, міняв пелюшки, купував ліки, спілкувався з нею. Процес підписання заповіту ніхто не знімав. Через свою хворобу вона пам`ятає не всі події, не пам`ятаю всі питання, які ставила нотаріус [PERSON] та присутнім. Вона чітко пам`ятаю тільки відповідь [PERSON] , що вона усвідомлює та добровільно заповідає свою квартиру [PERSON] . Вона чітко пам`ятаю саме цю фразу. Вона читала заповіт, там, їй здається, було написано, що вона заповідає все майно [PERSON] . У день її приїзду та до цього [PERSON] годував [PERSON] з ложки, вона сама не могла тримати ложку в руках, тому їй було зрозуміло, що сама [PERSON] не в змозі тримати ручку, а тим паче підписати заповіт. Нотаріус запитувала, кому саме і чому [PERSON] довіряє підписання заповіту. [PERSON] сказала, що це буде [PERSON] і [PERSON] , вона це усвідомлювала. [PERSON] це друг дитинства [PERSON] , про [PERSON] вона мало що знаю, вона знайома [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] не є друзями чи знайомими [PERSON] , це друзі [PERSON] . З [PERSON] та [PERSON] вона познайомилась у той момент, коли складали заповіт. Згоду на підписання заповіту вона надала заздалегідь, десь за 2-3 тижні на прохання [PERSON] та [PERSON] . Після підписання заповіту [PERSON] залишив собі його екземпляр, їй на руку заповіт не надавали. Про своїх родичів [PERSON] ніколи не розповідала, вона навіть не знала, що у неї є родичі. Вона їх ніколи не бачила. Вперше побачила їх 10 травня, коли вони приїхали вже після смерті [PERSON] . З [PERSON] вони познайомились на початку 2021р. у фейсбуці, почали товаришувати, разом ходили гуляти, спілкувались. Вони не є парою, вони просто друзі. [PERSON] дуже хороша, добра, чуйна, порядна людина - він здає кров, донатить на ЗСУ, він купував [PERSON] ліки за власні гроші, він дуже допоміг і їй- витяг її з важкої депресії. Через хворобу ( у неї загальне захворювання по психіатрії, вона інвалід 2 групи) у неї проблеми із пам`яттю, вона не всі дати та події чітко пам`ятає. Вона перебуває на обліку, дієздатності не позбавлена». Свідок [PERSON] суду пояснив, що « він був знайомий із [PERSON] з дитинства. Він знав її батьків - маму та тата, брата бачив один раз у житті. Він чув від [PERSON] , що в неї є племінник та невістка, однак ніколи їх не бачив. Вони з [PERSON] тривалий час не бачились, бо вони зазвичай зустрічались на вулиці, оскільки жили у сусідніх домах. Потім через хворобу [PERSON] перестала виходити на вулицю та роки півтора-два вони не бачились.Потім він її побачив 15 квітня 2022р., йому дала номер її мобільного телефону [PERSON] . До цього вони тривалий час не бачились. Коли він прийшов до неї 15 квітня 2022р., права рука в неї ще працювала, однак вона вже не ходила сама. Читати вона вміла, все бачила, брала телефон сама та дзвонила. Її стан погіршився приблизно 25 квітня 2022р., вона вже не могла сама їсти, однак розмовляла нормально, була у повній свідомості, все пам`ятала, однак не могла рухатись. 21 квітня 2022р. він був у [PERSON] вдома і вона йому сказала, що хоче скласти заповіт на свого квартиранта [PERSON] та його брата. Вона покликала [PERSON] до себе у кімнату та попросила зв`язатись з нотаріусом та з`ясувати, коли він зможе оформити заповіт. Через декілька днів йому сказали, що зі слів нотаріуса на двох скласти заповіт складно, тому заповіт буде на одного - на [PERSON] . Спочатку йому сказали, що потрібно два свідки - він та [PERSON] старший ( це сожитель [PERSON] ). Потім ситуація зі станом здоров`я [PERSON] погіршилась, вона не могла тримати ручку у руках, тому вирішили, що заповіт буде підписувати він та ще потрібно одного свідка, окрім [PERSON] старшого. Вирішили, що це буде дівчина [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , вона поруч живе. [PERSON] він раніше не знав і не бачив. Він майже щодня заходив до [PERSON] , вона була у свідомості, все розуміла, тільки була обмежена у русі. Його не здивувало, що вона хоче скласти заповіт на [PERSON] , бо він за нею доглядав. На нього скласти заповіт вона не пропонувала. Про день підписання заповіту йому повідомив [PERSON] , це планувалось на 29 квітня 2022р. Він попросив його прийти зранку, сказав, що буде нотаріус і підпишемо заповіт. [PERSON] теж була вільна на цю дату. Яке саме майно [PERSON] хотіла заповісти, він точно не знає, вона казала, що квартиру. Вони обговорювали заповіт тільки на квартиру, іншого цінного майна в неї не було. 29 квітня 2022р., коли він прийшов, в квартирі вже була [PERSON] . Він прийшов другим. [PERSON] була у свідомості. Йому не відомо, чи могла вона сама прочитати заповіт. З нею поруч була нотаріус. Він прочитав заповіт, потім [PERSON] прочитала. Ми пішли до кімнати [PERSON] . Однак, оскільки кімната була дуже маленька, там знаходилась [PERSON] , він та нотаріус, а [PERSON] з [PERSON] фактично знаходились на порозі кімнати у коридорі. Нотаріус зачитала заповіт та запитала [PERSON] , чи усвідомлює вона, що зараз відбувається і що саме вона хоче зробити. [PERSON] сказала, що вона хоче скласти заповіт на [PERSON] . Нотаріус один раз зачитала текст заповіту та запитала [PERSON] , чи згодна вона з його змістом та чи згодна вона, щоб він його підписав. [PERSON] підтвердила, він перший підписав заповіт, потім - [PERSON] , потім - [PERSON] . Коли [PERSON] та [PERSON] підписували заповіт, він вийшов із кімнати, бо там не було місця. [PERSON] надала згоду на підписання заповіту десь за два дні до безпосереднього підписання, оскільки [PERSON] старший повідомив, що не може бути присутній, тому запропонували їй. [PERSON] дуже добре доглядав за [PERSON] , це важка праця, такого і ворогу не побажаєш. Це потребує унікальної мужності, він би так не зміг. В останній раз він бачив [PERSON] 09 травня 2022р., вона була у поганому стані. З [PERSON] познайомився 15 квітня 2022р. [PERSON] хотіла скласти на нього заповіт, бо він вже два роки її доглядав. Про родичів [PERSON] нічого не казала. Брат [PERSON] [PERSON] загинув, з його дружиною у [PERSON] були погані стосунки, вона терпіти її не могла. Також в неї був племінник [PERSON] . Питання про свідків ( хто саме має бути свідками) вирішував [PERSON] . [PERSON] нічого не казала з цього приводу, їй було не до цього. [PERSON] казав, що потрібно три чоловіка. У [PERSON] було тільки дві людини - він та [PERSON] , тому він привів [PERSON] . З [PERSON] старшим він був знайомий, це цивільний чоловік [PERSON] . Коли вона ще ходила, вони разом гуляли, вонии бачились та спілкувались. Він теж мав бути присутній в якості свідка за пропозицією [PERSON] . Він періодично приходив до [PERSON] , саме він бинтував їй ноги. З 2020р. вони не жили разом. Про стосунки [PERSON] з невісткою ( щодо відновлення паспорту, довіреності на отримання пенсії тощо ) йому нічого не відомо». Свідок [PERSON] суду пояснила, що « вона є соціальним працівником. Її взяли доглядати [PERSON] . З 2019р. вона надавала допомогу [PERSON] , оскільки вона майже не рухалась, хворіла на цукровий діабет, вживала багато ліків, перебувала у важкому стані та потребувала стороннього догляду, в неї гнили ноги, рух був нерівний, вона була майже безпомічна. Вона приходила 2-3 рази на день протягом тижня, годувала її, перевдягала, допомагала по дому. Разом з [PERSON] жили хлопці - [PERSON] та [PERSON] . Вони також надавали допомогу [PERSON] - привозили харчі, годував, купував ліки, міняли памперси, катетер тощо. [PERSON] також допомагав і їй впоратись з [PERSON] - помити її, переодягти, перевернути на інший бік, бо вона мала велику вагу, була майже не рухома, і одній це було робити важко. [PERSON] була не тільки у важкому фізичному стані, а й матеріальному - в неї майже не було грошей, єдиним її доходом була пенсія; вона позичала їй гроші, приносила та годувала її своєю їжею. Ані дружина брата, ані її племінник [PERSON] не допомагали. Племінника вона не бачила взагалі, невістку бачила 2 рази, вона приносила борщ, який [PERSON] їсти побоялась. Декілька разів на прохання [PERSON] , її квартирант міняв у квартирі замки. Попри те, що [PERSON] була у важкому фізичному стані, вона була у повній свідомості, все розуміла, розмовляла. [PERSON] пропонувала переписати на неї квартиру за те, щоб вона її доглядала. Вона порадила скласти заповіт на [PERSON] , оскільки він доглядав її, турбувався про неї. У лютому 2022р. вона виїхала з Києва, однак тримала телефонний зв`язок з [PERSON] . 20 травня 2022р. вона повернулась до Києва, [PERSON] вже померла. Поховав [PERSON] також [PERSON] ». Свідок [PERSON] суду пояснив, що « він з братом [PERSON] винаймав кімнату у [PERSON] з 2019р. На той час [PERSON] була у задовільному стані - сама ходила, гуляла на вулиці. З часом її стан погіршився. В останній раз він бачив її весною 2022р. - вона вже майже не рухалась, не ходила. [PERSON] та [PERSON] він ніколи не бачив, вони не знайомі. [PERSON] знаходилась у важкому матеріальному стані - вона не працювала, отримувала пенсію по інвалідності, здавала кімнату. Вони з братом часто купували їй продукти, ліки. Інколи матеріально [PERSON] допомагала її тітка [PERSON] , вона передавала їй харчі, гроші. Також допомагав її колишній цивільний чоловік [PERSON] . Останній рік був особливо важкий - вона майже не ходила, не рухалась. Вони щодня кололи їй уколи інсуліну, ставили катетер, міняли памперси. Він та [PERSON] робили їй перев`язки. Також приходив соціальний працівник [PERSON] . [PERSON] пропонувала йому скласти на нього заповіт, однак він відмовився, бо після початку війни пішов воювати, не жив разом з ними, всі турботи по догляду за [PERSON] взяв на себе [PERSON] . Він звільнився з роботи, щоб доглядати [PERSON] та став фактично її опікуном [PERSON] склала на нього заповіт». Заслухавши думку учасників судового розгляду, пояснення свідків, дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позові вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири за адресою: [ADDRESS] зазначено [PERSON] ( т.1 а.с. 12-13) 27 лютого 2020р. [PERSON] надала довіреність на ім`я [PERSON] ( т.1 а.с.14) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.07.1962р., батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ( т.1 а.с. 16) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.01.1970р., батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 18) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2001р. ( т.1 а.с. 19) 28 червня 2022р. [PERSON] звернувся до П`ятої Київської Державної Нотаріальної Контори із заявою про прийняття спадщини ( т.1 а.с.22-23) Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, 11.05.2022р. було прийнято заяву [PERSON] про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, зокрема надання останнім копії заповіту, який має ознаки підробки ( т.1 а.с. 25) Згідно витягу з Єдиного Реєстру Досудових розслідувань від 22.07.2022р., 20.07.2022р. [PERSON] звернувся до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст. 15ч.3, 190ч.2 КК України ( т.1 а.с. 24) Згідно заповіту від 29.04.2022р., зареєстрованому приватним нотаріусом Зінич А.І. за № 157, [PERSON] , заповіла все своє мано, де б воно не було та з чого б воно не складалось , [PERSON] , [INFO] ( т.1 а.с.55-56) Згідно договору оренди квартири від 01.12.2018р., [PERSON] та [PERSON] орендували у [PERSON] кімнату в квартирі за адресою: [ADDRESS] ( т.1 а.с.92) Згідно довідки ЛКК № 228 від 14.07.20202р., [PERSON] потребувала засобів особистої гігієни ( т.1. а.с.94) Зі змісту квитанції № 2929606 від 10 травня 2022р. вбачається, що ФОП [PERSON] отримав за ритуальні послуги 48 900, 00 грн. ( т.1 а.с. 95-100) Таким чином, витрати на поховання було здійснено [PERSON] . Зі змісту відповіді КНП « Центр ЕМД та МК « вбачається, що згідно з реєстрацією викликів у базі даних ПАК «ОДС ЕМД»: 1. За період часу 14 квітня 2022 року з 00 год. 30 хв. по 02 год. 30 хв. адресою: [ADDRESS] , викликів екстреної медичної допомоги не зареєстровано. 2. За період часу з 14 квітня 2022 року по 10 травня 2022 року за адресою: [ADDRESS] : - 14 квітня 2022 року о 09 год. 36 хв. з приводу «діабетичні проблеми», від особи, що представилася Цибань (інші дані про себе не повідомила) з телефонного номера [NUMBER] , був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за № 561843 та здійснений виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги (далі бригади ЕМД) відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 06) у складі: лікаря з медицини невідкладних станів [PERSON] , фельдшера з медицини невідкладних станів [PERSON] , фельдшера з медицини невідкладних станів [PERSON] , до [PERSON] , [INFO] . Після огляду керівником бригади ЕМД встановлено попередній діагноз: « 120-125. ІХС. ГХ 2ст. ІІ ст. високий ризик. Дифузний кардіосклероз. СН ПА. Морбідне ожиріння IV ст. ЦД ІІ інсулінозалежний, важкий перебіг. Діабетична полінейропатія» та надано медичну допомогу; - 23 квітня 2022 року о 11 год. 04 хв. з приводу «інсульт/ порушення мозкового кровообігу», від особи, що не представилася (дані про себе не повідомив) з телефонного номера [NUMBER] , був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за № 566919 та здійснений виїзд бригади ЕМД відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 06) у складі: лікаря з медицини невідкладних станів [PERSON] , фельдшера з медицини невідкладних станів [PERSON] , до [PERSON] , [INFO] . Після огляду керівником бригади ЕМД встановлено попередній діагноз: «118. Позагоспітальна двобічна нижньодольова пневмонія, кл. гр. 2. ДН О ст. Гіпертермічний синдром» та надано медичну допомогу; -30 квітня 2022 року о 08 год. 24 хв з приводу «непритомність/ порушення свідомості», від особи, що не представилася (дані про себе не повідомив) з телефонного номера [NUMBER] , був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за № 570999 та здійснений виїзд бригади ЕМД відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 06) у складі: лікаря з медицини невідкладних станів [PERSON] , фельдшера з медицини невідкладних станів [PERSON] , до [PERSON] , [INFO] . Після огляду керівником бригади ЕМД встановлено попередній діагноз: « 118.8. Позагоспітальна пневмонія, важко протікаюча. ДН І-ІІ. Цукровий діабет, 1 тип, інсулінозалежний. ГПМК? Від 13.04.2022 року» та надано медичну допомогу; Телефон завідувача відділення, лікаря з медицини невідкладних станів, відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 06) [PERSON] [NUMBER] ; -08 травня 2022 року о 13 год. 58 хв з приводу «інсульт/порушення мозкового кровообігу», від особи, що представилася доглядачем-квартирантом (інші дані про себе не повідомив) з телефонного номер [NUMBER] , був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за № 576001 та здійснений виїзд бригади ЕМД відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 14) у складі: лікаря з медицини невідкладних станів [PERSON] , фельдшера 3 медицини невідкладних станів [PERSON] , фельдшера з медицини невідкладних станів [PERSON] , до [PERSON] , [INFO] . Після огляду керівником бригади ЕМД встановлено попередній діагноз: «164. ГПМК від 21/04. Кома» та надано медичну допомогу; Телефон завідувача відділення, лікаря з медицини невідкладних станів, відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 14) [PERSON] [NUMBER] ; 3. Інформуємо, що у нашому закладі охорони здоров`я відсутня інформація за період часу до 12 січня 2022 року про виїзди бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги (в тому числі склад бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги) у зв`язку із закінченням терміну зберігання медичної документації (підстава: наказ Міністерства охорони здоров`я України від 17 листопада 2010 року № 999). Крім того, повідомляємо інформацію щодо викликів бригад ЕМД за період часу з 12 січня 2022 року по 10 травня 2022 року зареєстровано п`ять викликів екстреної (швидкої) медичної допомоги: - 08 квітня 2022 року о 20 год. 17 хв. з приводу «проблеми з серцем» був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за № 558926 та здійснений виїзд бригади ЕМД до [PERSON] , [INFO] , та надано медичну допомогу; -14 квітня 2022 року о 09 год. 36 хв. з приводу «діабетичні проблеми», був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за № 561843 та здійснений виїзд бригади ЕМД до [PERSON] , [INFO] , та надано медичну допомогу; -23 квітня 2022 року о 11 год. 04 хв. з приводу «інсульт/ порушення мозкового кровообігу» був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за № 566919 та здійснений виїзд бригади ЕМД до [PERSON] , [INFO] , та надано медичну допомогу; -30 квітня 2022 року о 08 год. 24 хв з приводу «непритомність/ порушення свідомості» був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за № 570999 та здійснений виїзд бригади ЕМД до [PERSON] , [INFO] , та надано медичну допомогу; -08 травня 2022 року о 13 год. 58 хв з приводу «інсульт/порушення мозкового кровообігу» був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за № 576001 та здійснений виїзд бригади ЕМД до [PERSON] , [INFO] , та надано медичну допомогу ( т.2 а.с. 21- 37). Крім того, судом було досліджено інформацію щодо телефонних з`єднань по номеру телефону [NUMBER] , які були зафіксовані телекомунікаційним обладнанням ПрАТ « Київстар» в період часу з 01.12.2022р. по 10.05.2022р. ( т.3 а.с. 43-68) Судом було досліджено інформацію щодо телефонних з`єднань по номеру телефону [NUMBER] , які були зафіксовані телекомунікаційним обладнанням ПрАТ « Київстар» в період часу з 01.01.2022р. по 10.05.2022р. ( т.3 а.с. 73-103) Судом було досліджено інформацію щодо телефонних з`єднань по номеру телефону [NUMBER] , які були зафіксовані телекомунікаційним обладнанням ТОВ « Лайфселл» за період з 14.04.2022р. по 10.05.2022р. ( т.3 а.с. 105-108) Судом було досліджено роздруківку дзвінків абонентського номеру [NUMBER] ( т.3 а.с. 109-117). Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання заповіту недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Разом з тим суд враховує наступне. Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Як роз`яснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. В пункті 8 зазначеної постанови Пленуму роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, слід дійти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому, недійсним заповіт може бути визнаний у випадках, в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). В той же час, жодної з передбачених ст. 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Відповідно до ч. 1 ст.56 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 зі змінами, відповідно до пунктів 157, 158 якої визначено те, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї Інструкції. Як вбачається з матеріалів справи, при складенні заповіту було додержано встановлені законом вимоги щодо його оформлення, та посвідчено уповноваженою на те посадовою особою - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зінич А.І. З положень ст. 202 та ст. 1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, позивачем не наведено достатніх підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки, складений заповіт відповідає вимогам законодавства щодо його форми та посвідчення, а отже суд дійшов до висновку про відсутність підстав визнати даний заповіт недійсним. З приводу доводів позивача та його представника, а також третьої особи [PERSON] що на момент укладення заповіту [PERSON] перебувала у безпорадному стані та не усвідомлювала значення своїх дій, а отже її волевиявлення не було вільним та свідомим, суд зазначає наступне. 19 жовтня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 607/22488/20, провадження № 61-10826св23 (ЄДРСРУ № 114322858) досліджував питання щодо визнання заповіту недійсним з підстав не усвідомлення заповідачем значення своїх дій. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина друга статті 1257 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, визначенні у статті 225 ЦК України. Частинами першою, другою цієї статті встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 522/25597/13-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 311/3823/15, від 03.02.2022 р. у справі № 520/8118/17, від 23 листопада 2022 року у справі № 368/953/19. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що в момент укладення правочину він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове зворушення тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд призначає судово-психіатричну експертизу. Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення правочину не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. З наведеного вище очевидно, що для виконання покладеного на позивача обов`язку доказування обґрунтованості своїх позовних вимог обов`язковим є проведення посмертної судово-психіатричної експертизи. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 11.04.2023р., за клопотанням представника позивача [PERSON] , було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу (т.3 а.с. 36 -37) Експертизу не було проведено через несплату ( т.3 а.с. 122, 140 -148) Отже, судом було забезпечено право позивача надати належні та допустимі докази на підтвердження своєї позиції в обґрунтування позовних вимог що в момент укладення правочину спадкодавиця перебувала у такому стані, коли не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними, однак позивач не скористався своїми процесуальними правами. Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що висновок судово-психіатричної експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях. Аналогічна правова позиція викладена 13 вересня 2023 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 370/2951/14-ц, провадження № 61-11460 св 22 (ЄДРСРУ № 113527185). Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14 та підтриманим 01 червня 2023 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 696/220/21, провадження № 61-2354св23 (ЄДРСРУ № 111430836). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як встановлено судом при поданні позову та впродовж розгляду справи позивач та його представник, а також третя особа [PERSON] не скористалися своїм правом на надання доказу на підтвердження недійсності заповітом внаслідок того, що заповідач [PERSON] не розуміла значення своїх дій і керувала ними; заявили клопотання про призначення посмертної психіатричної експертизи для визнання цієї обставини, адже необхідність проведення такої експертизи прямо передбачена вимогами закону - п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України, який передбачає, що призначення судом експертизи є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, однак експертизу не було проведено через її несплату; доказів безпорадного стану здоров`я [PERSON] безпосередньо на день складання заповіту не надали. Крім того, докази про відсутність повноважень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зінич А.І. В. на день посвідчення заповіту спростовуються Наказом Міністерства юстиції України № 1118/5 від 11.03.2022р., яким доповнено абз. 2 п.8 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до якого « в умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріальне посвідчення заповіту, внесення змін до нього та його скасування здійснюються без використання цього реєстру з подальшим внесенням до нього відповідних відомостей протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу». Твердження представника позивача щодо відсутності повноважень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зінич А.І. на день посвідчення заповіту спростовуються також відповіддю Міністерства юстиції України на адвокатський запит, згідно якої 04.10.2022 р. Міністерством юстиції України у відповідь на адвокатський запит адвоката Ганни Семенець щодо включення нотаріуса Зінич Анни Ігорівни до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна повідомлено наступне - « Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 №164 (зі змінами) визначено, що нотаріальні дії щодо цінного майна здійснюються виключно нотаріусами, включеними до затвердженого Міністерством юстиції переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна (далі перелік). Згідно з підпунктом 8 пункту 1 Постанови, нотаріальними діями щодо цінного майна є нотаріальне посвідчення договорів щодо відчуження, поділу (виділу) нерухомого майна, спадкових договорів, договорів іпотеки, про заміну кредитора (відступлення прав вимоги) за кредитним договором та/або договором іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя, встановлення довірчої власності на нерухоме майно, визначення розміру часток у праві спільної власності, договорів поділу спільного майна подружжя (виділу з нього), позички, найму (оренди), лізингу будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) на строк не менш як три роки, відчуження цінних паперів, корпоративних прав, у тому числі договорів про внесення змін до таких договорів або їх розірвання (припинення), довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, управління і розпорядження цінними паперами, корпоративними правами, на право доступу до індивідуального банківського сейфа, засвідчення справжності підпису на актах приймання-передачі частки (частини частки) у статутному (складеному) капіталі (статутному фонді) юридичної особи, а також видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього т подружжя) на підставі їх спільної заяви, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (електронних аукціонів), у тому числі тих, що не відбулися. Таким чином, посвідчення заповіту не є нотаріальною дією щодо цінного майна у розумінні підпункту 8 пункту 1 Постанови, у зв`язку з чим, посвідчувати заповіти мають право нотаріуси, які здійснюють нотаріальну діяльність, у тому числі ті, які не включені до переліку.» Частина 1 ст. 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд зважає на те, що суд може перевіряти обставини справи на факт порушення права особи, яка звернулася за судовим захистом, а в даному випадку - підставу недійсності правочину лише за однією правовою підставою, якої буде достатньо для визначення наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, чи відмови у його задоволенні, але ж позивач обгартовує свої вимоги як мінімум двома підставами, які є різними за своєю правовою природою. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевказаного, враховуючи той факт, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що [PERSON] на день посвідчення заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, а відтак, її волевиявлення не було вільним та не відповідало її внутрішній волі; заповіт було складено та посвідчено нотаріусом з дотриманням вимог закону, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] .

Outcome: dismissed