Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 07 лютого 2024 представник позивача [PERSON] діючи в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 08 червня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №333; після розірвання шлюбу відновити [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 червня 2013 року між сторонами укладено шлюб, спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає. Позивач зазначає, що подружні стосунки між сторонами припиненні, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, втрачено взаєморозуміння. За спільною заявою подружжя зверталося до органу РАЦС у м. Херсоні про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, однак відповідач у час призначений для реєстрації розірвання шлюбу до органу РАЦС не з`явилася. За запитом до відділу ДРАЦС у м. Херсоні стало відомо, що шлюб між подружжям за спільною заявою не розірвано. Крім того, з вересня 2021 року відповідач створила нову сім`ю, та проживає однією сім`єю з іншим чоловіком. У 2022 році у відповідача народилася дитина, батьком якої на підставі ст. 133 СК України зазначено позивача. За викладених обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Фактичні шлюбні стосунки припиненні. Шлюб існує формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Спір про поділ майна на теперішній час між сторонами відсутній. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 13.05.2024 року відповідач через канцелярію суду подала заяву, у якій позовні вимоги визнала, просила їх задоволдьнити, розгляд справи просила провести без її участі. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 13.05.2024 року. Позивач в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, через канцелярію суду 13.05.2024 року подала заяву, у якій позовні вимоги визнала, розгляд справи просила провести без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 08 червня 2013 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що 08 червня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області складено актовий запис №333 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». З відповіді за №3941/25.19-21 від 14.11.2023 року начальника відділу ДРАЦС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) щодо надання інформації на адвокатський запит, щодо підтвердження або спростування факту державної реєстрації розірвання шлюбу між подружжям, встановлено, що державна реєстрація розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проводилася. [INFO] народилася [PERSON] , про що 02.06.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис № 263 та 02.06.2022 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] . На теперішній час сторони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально. Будь-яких майнових претензій у сторін один до одного на час розгляду справи не заявлено. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що при реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », з урахуванням заявленого відповідачем права на відновлення свого дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу, [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved