Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 36 840, 00 грн. заборгованості за договором оренди майна з правом викупу. Посилається в позові на те, що 06 лютого 2020 року між товариством та відповідачем був укладений Договір оренди майна з правом викупу № 1144200206004. Відповідно до п.1 розділу 1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язався передати орендареві у строкове володіння та користування майно, визначене в договорі, з наступним переходом права власності на об`єкт оренди до орендара на умовах, передбачених договором, а орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди в строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату. Відповідно до розділу 1 додатку 1 до договору оренди, згідно з п.п.1.2, 1.3 та 4.1: код об`єкту оренди: 78230016, найменування об`єкту оренди: Smart/tel, Huawei P Smart Z 4/64 GB Emerald Green/, вартістю 11 890, 00 грн. з урахуванням ПДВ 2 378, 00 грн., а всього з ПДВ 14 268, 00 грн., строк оренди - 12 місяців. Щомісячний платіж становить 1 189, 00 гр. На виконання п.3.1 розділу 3 договору був складений Акт № 1144200206004 приймання-передачі товару від 06 лютого 2020 року, за умовами якого орендару був переданий об`єкт оренди. Відповідач не виконує умови договору оренди, не сплачує орендні платежі та продовжує користуватися об`єктом оренди. 06 січня 2021 року відповідачу було направлено повідомлення про розірвання договору оренди, повернення об`єкту оренди та сплату орендних платежів. Направлену вимогу відповідач не виконав. Відповідно до п.п.( і ) п.6.1.2 розділу 6 договору орендодавець має право в односторнньому порядку розірвати договір, якщо орендар користується об`єктом оренди всупереч умов цього договору або призначенню об`єкта оренди. Згідно з п.п.8.1, 8.4 розділу 8 договору у випадку порушення своїх зобов`язань сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та законом, за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити штраф у сумі 75, 00 гр. за кожен факт прострочення платежів, а також пеню в розмірі 3% від суми простроченного платежу за кожен день такого прострочення, але не більше 50% від загальної суми оренди. Відповідно до п.8.5 договору у разі нездійснення орендної плати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку. В такому разі орендодавець має право вимагати сплати вже нарахованої орендної плати та додаткової сплати штрафу у розмірі 50% від вартості об`єкта оренди. Станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача за договором становить 36 840, 00 грн., і складається з наступного: - 8 304, 00 грн. штрафу з розрахунку: 75*12 + 14 268.00*50%, де 75 - штраф за кожен факт прострочення оплати орендних платежів, 12- кількість несплачених платежів, 14 268,00- вартість об`єкта оренди, 50%- розмір штрафу; - 14 268, 00 грн. орендної плати з розрахунку: 12*1 189.00, де 12 - строк оренди, 1 189.00 - місячний платіж. Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов договору, просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована судом 27 листопада 2023 року після надходження за підсудністю із Святошинського районного суду м. Києва та відповідно до ст.33 ЦПК України визначено склад суду. Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження. Відповідно до рекомендованого повідомлення направлені судом матеріали 16 серпня 2023 року були повернуті до суду в зв`язку з відсутністю адресата. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 11 червня 2021 року в справі № 2-6236/11, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції. Так, ухвала суду про відкриття провадження в справі з копією позову та додатками до нього направлялася відповідачу за вказаною ним у договорі адресою. Розшук учасників справи не віднесено до повноважень суду і такі можливості у суду відсутні. Направлені судом документи відповідачу повернулися до суду без вручення адресату. З урахуванням цього, суд вважає виконаним судом обов`язок, врегульований цивільним процесуальним законодавством, при прийнятті справи до провадження суду та відкриття провадження в ній. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Згідно з ч.1 ст.760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Статтею 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. За змістом ч. 1 ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Судом встановлено, що 06 лютого 2020 року між товариством та відповідачем був укладений Договір оренди майна з правом викупу № 1144200206004. Відповідно до п.1 розділу 1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язався передати орендареві у строкове володіння та користування майно, визначене в договорі, з наступним переходом права власності на об`єкт оренди до орендара на умовах, передбачених договором, а орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди в строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату. Відповідно до розділу 1 додатку 1 до договору оренди, згідно з п.п.1.2, 1.3 та 4.1: код об`єкту оренди: 78230016, найменування об`єкту оренди: Smart/tel, Huawei P Smart Z 4/64 GB Emerald Green/, вартістю 11 890, 00 грн. з урахуванням ПДВ 2 378, 00 грн., а всього з ПДВ 14 268, 00 грн., строк оренди - 12 місяців. Відповідно до умов договору та п.п.1, 2 Додатку 1 до договору оренди строк договору становить 12 місяців, розмір щомісячного платежу становить 1 189, 00 грн. Пунктом 2 Додатку №1 до договору оренди сторони узгодили графік здійснення орендних платежів до 06 лютого 2021 року. В день укладення договору на виконання п.3.1 між сторонами був підписаний Акт № 1144200206004 приймання-передачі товару, за яким відповідачу був переданий об`єкт оренди. ( а.с. 5 - 11 ) Позивач при зверненні до суду зазначив, що відповідач не виконує умови договору оренди, орендні платежі не слачує і об`єкт оренди не повертає. Відповідно до п.п.( і ) п.6.1.2 розділу 6 договору орендодавець має право в односторнньому порядку розірвати договір, якщо орендар користується об`єктом оренди всупереч умов цього договору або призначенню об`єкта оренди. 06 січня 2021 року відповідачу було направлено повідомлення про розірвання договору оренди, повернення об`єкту оренди та сплату орендних платежів. Позивач зазначив, що направлену вимогу відповідач не виконав. Згідно з п.п.8.1, 8.4 розділу 8 договору у випадку порушення своїх зобов`язань сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та законом, за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити штраф у сумі 75, 00 грн. за кожен факт прострочення платежів, а також пеню в розмірі 3% від суми простроченного платежу за кожен день такого прострочення, але не більше 50% від загальної суми оренди. Відповідно до п.8.5 договору у разі нездійснення орендної плати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку. В такому разі орендодавець має право вимагати сплати вже нарахованої орендної плати та додаткової сплати штрафу у розмірі 50% від вартості об`єкта оренди. В такому разі орендодавець має право вимагати сплати вже нарахованої орендної плати та додаткової сплати штрафу у розмірі 50% від вартості об`єкта оренди. Звертаючись до суду, позивач надав розрахунок заборгованості, який становить 36 840, 00 грн., і складається з наступного: - 8 304, 00 грн. штрафу з розрахунку: 75*12 + 14 268.00*50%, де 75 - штраф за кожен факт прострочення оплати орендних платежів, 12- кількість несплачених платежів, 14 268,00- вартість об`єкта оренди, 50%- розмір штрафу; - 14 268, 00 грн. орендної плати з розрахунку: 12*1 189.00, де 12 - строк оренди, 1 189.00 - місячний платіж. ЦК України у ст. ст. 3, 6, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Даний принцип є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач, як орендар, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем укладеного з позивачем договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення вартості предмету оренди в зв`язку з невиконанням вимоги позивача про його повернення. Що стосується стягнення штрафу та пені, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або на законі, та які полягають у позбавленні його певних прав або у заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несплату орендних платежів, свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Це відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в справі № 664/2784/15-ц від 19 вересня 2018 року зазначено, що у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Зроблено висновок, що тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. З приведеного позивачем розрахунку штрафу вбачається, що з загальної суми штрафу , а саме 8 304, 00 грн. - 7 934, 00 грн. складає пеню, а 900, 00 грн. штраф. З урахуванням цього, загальних засад цивільного законодавства, в тому числі визначених п.6 ст.3 ЦПК України, а саме принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 900, 00 грн. штрафу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на корись позивача підлягає стягненню 1 105, 07 грн. судового збору.

Outcome: partial