Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому прохала зняти арешт, накладений стосовно особи, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на все нерухоме майно в рамках виконавчого провадження № 38526258 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої Октябрським відділом державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 21.11.2013 року, з вилученням відомостей про обтяження, реєстраційний номер № 4950954 від 12.03.2014 року, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову вказала, що у період з 15.11.2003 до 11.02.2023 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] . На підставі Договору дарування б/н від 23.05.2022 року [PERSON] набув у власність від своєї матері [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що крім [PERSON] власником 1/2 частки квартири за вказаною адресою також є [PERSON] , який помер [INFO] . [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. заведено спадкову справу за № 57/2023 після смерті [PERSON] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Спадкове майно складається з квартири [ADDRESS] . Проте вона не має змоги оформити своє право на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , накладений арешт на все нерухоме майно згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 38526258 від 21.11.2013 року. Приватним нотаріусом було встановлено, що постановою старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Радченко В.В. від 21.11.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 1/1630/2/2012, виданого 18.04.2013 Чутівським районним судом Полтавської області, в рамках ВП № 38526258, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , [INFO] , проживаючого на той час за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~З наведеної\~постанови державного\~виконавця вбачається,\~що виконавчий\~лист №\~1/1630/2/2012,\~виданий 18.04.2013\~Чутівським районним\~судом Полтавської\~області на\~виконання конфіскації\~всього належного\~боржнику майна\~на користь\~держави.\~ШевченківськийВДВС у\~місті Полтаві\~Східного міжрегіо\-нального\~управління Міністерства\~юстиції (колишній\~Октябрський ВДВС\~Полтавського МУЮ)\~повідомив,\~що згідно\~даних АСВП\~спецпідрозділу у\~відділі відносно\~боржника [PERSON] ,\~на виконанні\~перебувало виконавче\~провадження №\~38526258\~з примусового\~виконання виконавчого\~листа №\~1/1630/2/2012\~від 18.04.2013,\~виданого Чутівським\~районним судом\~Полтавської області,\~про конфіскацію\~всього належного\~майна,\~що належить\~ [PERSON] .\~26.12.2013\~року державним\~виконавцем винесено\~постанову про\~повернення виконавчого\~документа стягувачу,\~на підставі\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~47\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (документ\~606\~XIV,\~який втратив\~чинність 05.01.2017).\~Посилаючись на\~норму ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»,\~вказав,\~що підстав\~для зняття\~арешту з\~майна боржника,\~немає,\~тому для\~вирішення питання\~про зняття\~арешту з\~майна рекомендував\~звернутись до\~суду. Вказує, що вона, як спадкоємець, з часу відкриття спадщини набула права власності на спадкове майно після свого померлого чоловіка з правом володіти та користуватися цим майном, але не має змоги розпоряджатися спадковим майном через накладення на нього арешту. Виконавче провадження № 38526258 стосовно [PERSON] було завершене, та з урахуванням того, що боржник помер [INFO] , але питання про зняття арешту з вищевказаного майна не вирішено державним виконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає їй у реалізації її спадкових прав щодо такого майна, тому звернулася до суду з позовом. Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Від представника відповідача ГУ ДПС у Полтавській області Гизили Т.А. до суду надійшов відзив на позов, в якому прохає у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику. Належним відповідачем у справі є боржник , особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. У випадках, коли арешт проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення на користь держави, як відповідач залучається відповідний орган Державної податкової служби. Згідно з даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Податковий блок» за ФО [PERSON] станом на 15.01.2024 року відсутня заборгованість з податків, зборів та обов`язкових платежів. Майно [PERSON] не вносилося в податкову заставу та відповідно не перебуває в останній. Вважає, що позивачем вказано неналежного відповідача, оскільки арешт на майно накладено Шевченківським ВДВС у місті Полтаві, в межах виконавчого провадження, а тому є підстави для відмови у позові. Також вказує, що заявлені вимоги не пов`язані з правом на майно, а стосуються вимог ЗУ «Про виконавче провадження» з боку органів державної виконавчої служби. Прохає визначити належним відповідачем Шевченківський ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказала, що не погоджується із твердженням представника відповідача ГУ ДПС у Полтавській області щодо визначення неналежного відповідача, посилаючись на постанову Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, в якій вказано, що відповідачем у справах про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Стала судова практика Верховного Суду виходить з того, що для зняття арешту із спадкового майна, спадкоємець має звертатися в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття з нього арешту (справа № 463/3251/22 від 03.05.2023). У даній справі постановою старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Радченко В.В. від 21.11.2013 при примусовому виконанні виконавчого листа № 1/1630/2/2012, виданого 18.04.2013 Чутівським районним судом Полтавської області, в рамках ВП № 38526258 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний виконавчий лист виданий на виконання вироку суду про конфіскацію всього належного боржнику майна на користь держави. Тому і арешт наклад ГУ ДПС у Полтавській області, як орган доходів і зборів, що виступає від імені Держави в порядку ч.3 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції на момент винесення постанови про арешт майна боржника). Враховуючи, що боржник [PERSON] помер, а його дружина [PERSON] не є стороною виконавчого провадження, вона не може звернутися зі скаргою на дії державного виконавця. Тому вважає твердження представника відповідача щодо неналежного відповідача помилковим. Також не погоджується із доводами відповідача, що спір не пов`язаний із правом на майно, а стосується порушень ЗУ «Про виконавчу службу, оскільки навпаки цей спір ґрунтується на праві власності дружини боржника, як його єдиної спадкоємиці на арештоване майно, на яке вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати право власності. Вказує, що правові позиції постановах Верховного Суду, на які посилається представник відповідача, стосуються інших правовідносин, оскільки позивачем був одночасно боржник, а тому не можуть бути застосовані вказаному спорі. Разом з тим, 26.12.2013 державним виконавцем у ВП № 38526258 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв в момент винесення вказаної постанови, державним виконавцем у постанові про повернення виконавчого документа зазначається про зняття арешту, накладеного на майно боржника. 23.05.2022 року, вже після накладення арешту на майно, [PERSON] набув у власність на підставі Договору дарування від своєї матері частку квартири [ADDRESS] . Тобто на момент накладення арешту та повернення виконавчого листа у померлого чоловіка позивачки спадкового майна ще не існувало. Враховуючи. Що існування не скасованого арешту нерухомого майна порушує права позивачки на мирне володіння та розпорядження майном, вважає за необхідне залучити орган державної виконавчої служби до справи в якості співвідповідача та підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представником подано заяву про залучення в якості співвідповідача Шевченківський ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зміну предмета позову, в якому прохала зобов`язати Шевченківський ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, накладений стосовно особи, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на все нерухоме майно в рамках виконавчого провадження № 38526258 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої Октябрським відділом державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 21.11.2013 року, з вилученням відомостей про обтяження, реєстраційний номер № 4950954 від 12.03.2014 року, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14 березня 2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Шевченківський ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, остання надіслала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача ГУ ДПС у Полтавській області Гизила Т.А. у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні позову прохала відмовити. Представник відповідача Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у період з 15.11.2003 до 11.02.2023 позивач [PERSON] , [INFO] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] , [INFO] , що слідує із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Щербанівською сільською радою Полтавського району та області від 15.11.2003 року, а/з № 92 (а.с.17). [INFO] [PERSON] помер, що слідує із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.02.2023 року, виданого Київським відділом ДРАЦС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а/з № 206 (а.с.18). На підставі Договору дарування б/н від 23.05.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Соляник А.В., реєстровий № 973, [PERSON] набув у власність від своєї матері [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] (а.с.19-20). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 349012638 від 04.10.2023 вбачається, що крім [PERSON] власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] також є [PERSON] (а.с.26-27). Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. заведено спадкову справу за № 57/2023 після смерті [PERSON] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72664744 від 31.05.2023 року (а.с.21). \~ \~ \~ \~Спадкоємцем померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає, про що надано інформацію приватним нотаріусом Соляник А. за вих. № 219/01-16 від 03.10.2023 року (а.с.22). Із листа приватного нотаріуса Соляник А. від 04.10.2023 року за вих..№ 226/02-14 вбачається, що спадкове майно складається з квартири [ADDRESS] . Проте позивачка не має змоги оформити своє право на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , накладений арешт на все нерухоме майно згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 38526258 від 21.11.2013 року (а.с.23). \~ \~ \~ \~Приватним нотаріусом було встановлено, що постановою старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Радченко В.В. від 21.11.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 1/1630/2/2012, виданого 18.04.2013 Чутівським районним судом Полтавської області, в рамках ВП № 38526258 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , [INFO] , проживаючого на той час за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). \~ \~ \~ \~З наведеної постанови державного виконавця вбачається, що виконавчий лист № 1/1630/2/2012, виданий 18.04.2013 Чутівським районним судом Полтавської області на виконання конфіскації всього належного боржнику майна на користь держави. \~ \~ \~ \~У відповідь на адвокатський запит за вих. № 11/10 від 11.10.2023 року Шевченківський ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіо\-нального управління Міністерства юстиції повідомив наступне: «… що згідно даних АСВП спецпідрозділу у відділі відносно боржника [PERSON] , на виконанні перебувало виконавче провадження № 38526258 з примусового виконання виконавчого листа № 1/1630/2/2012 від 18.04.2013, виданого Чутівським районним судом Полтавської області, про конфіскацію всього належного майна, що належить [PERSON] . 26.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (документ 606 XIV, який втратив чинність 05.01.2017). Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; \Частину четверту статті 59 доповнено пунктом 9 згідно із Законом\~№ 2618-VIII від 22.11.2018\ 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного\~частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11\~Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". \Частину четверту статті 59 доповнено пунктом 10 згідно із Законом\~№ 1630-IX від 13.07.2021\ Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, підстав для зняття арешту з майна боржника, немає, тому для вирішення питання про зняття арешту з майна, Вам необхідно звернутись до суду». (а.с.30). Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За правилами частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено\~Законом України «Про виконавче провадження». Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Водночас суди попередніх інстанцій правомірно звернули увагу скаржника на те, що законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту його порушеного права, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, відповідачами у якому мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 травня 2023 року у справі № 463/3251/22, у постанові ВС від 06 лютого 2023 року у справі № 463/2924/22. Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 було надано роз`яснення стосовно того, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).\~Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 450/1411/16 зазначається, що у випадках, коли арешт майна проводиться для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, підлягає вирішенню питання щодо відповідної участі у справі відповідного територіального органу Державної фіскальної служби України. У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 299/2931/17 (провадження № 61-35013св18) також вказано, що «позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України». Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 476/112/19. З огляду на викладене, доводи представника відповідача ГУ ДПС у м.Полтава щодо неналежного відповідача у справі є неспроможними, оскільки арешт державним виконавцем був накладений у зв`язку із конфіскацією майна боржника на користь держави. Стосовно моменту настання права власності на спадкове майно судова практика Верховного Суду дійшла наступного висновку застосування норм права: «…Отже,\~спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у гл. 29 ЦК України. (постанова ВС від 22.03.2023 року у справі № 463/6829/21-ц)…». Враховуючи, що [PERSON] , як спадкоємець, з часу відкриття спадщини набула права власності на спадкове майно після свого померлого чоловіка з правом володіти та користуватися цим майном, але вона не має змоги розпоряджатися спадковим майном через накладення на нього арешту, позивач звернулася до суду з даним позовом. Зважаючи на те, що 26.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а у здійснення державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) та з урахуванням того, що боржник [PERSON] помер [INFO] , набувши право власності на спірну квартиру 23.05.2022, після застосування до нього конфіскації майна (виконавчий лист від 18.04.2013), арешт з вищевказаного майна не може бути вирішено державним виконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає позивачці у реалізації її спадкових прав щодо такого майна, тому заявлені позовні вимоги є цілком законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved