Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення фактуродинних відносин. Заяву мотивовано тим, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . При цьому у вастновлений строк не змінила паспорт на новий з новим прізвищем у відповідності до свідоцтва про шлюб. При зміні простроченого (недійного) паспорта громадянина УРСР на паспорта громадянина України була допущена помилка, а саме: в паспорт громадянина України було перенесено дівоче прізвище заявниці [PERSON] , яку було взято з недійсного паспорту громадянки УРСР, замість шлюбного прізвища - [PERSON] . З часу отримання паспорту громадянина України вчинялись ряд юридично значимих дій під прізвищем [PERSON] , зокрема договір купівлі-продажу квартири, земельної ділянки та житлового будинку, де власником майна зазначена [PERSON] , а не [PERSON] . [INFO] помер чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири. Під час звернення до нотаріальної контори, нотаріус звернула увагу, що прізвище заявниці, зазначено у паспорті, відмінне від всіх інших документів, що унеможливлює встановлення родинних відносим між нею та померлим чоловіком. За даних обставин заявниця була змушена звертатись до суду, та рішенням Деснянського районного суду м. Києва, їй було встановлено факт родинних відносин з померлим [PERSON] як чоловіка та дружини. Наразі через відмінність прізвищ існує такаж сама проблема по відношенню до її дітей. ЇЇ прізвище відмінно від прізвища сина та доньки, що унеможливлює доведення факту їх родинних відносин. На підставі вищенаведеного просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як мітір"ю та сином та між [PERSON] та [PERSON] , як матір"ю та донькою. 05.03.2024 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва відкрито провадження по справі. Заявниця [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності. Заінтересовані особи: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, в матеріалах наявні заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи - Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судові засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved