Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

У березні 2024 року позивач через свого представника звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши, свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] працював в Інституті «Нафтохімпроект», як відокремленому підрозділі відповідача. Згідно розрахункового листа по нарахованій заробітній платі за жовтень 2023 року станом на 17\~жовтня 2023 року [PERSON] за підприємством обліковувався борг у розмірі 184542,17 грн. Звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, у подальшому ухвалою суду судовий наказ було скасовано. Вказує, що позивач не заперечує проти виплаченого розміру частини заборгованості та підвереджує, що на час пред`явлення позову до суду відповідач не виплатив позивачу заробітну плату у розмірі 160323,00 грн., що є порушенням трудового законодавства. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 160323,00 грн., а також середній заробіток за період затримки розрахунку. Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні жодна зі сторін не подала. У поданому 29 квітня 2024 року відзиві на позовну заяву відповідач у задоволенні позовних вимог просив відмовити. [PERSON] працював у відокремленому підрозділі Інституті «Нафтохімпроект» Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання Інжиніринг», на посаді головного інженеру проекту. Наказом 17 жовтня 2023 року позивача звільнено із займаної посади за угодою сторін згідно з п.1 ст. 36 КЗпП України, на виконання вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України. Товариством було видано позивачу письмове повідомлення про нараховані суми при звільненні - розрахунковий листок при звільненні за жовтень 2023 року на 17.10.2023 року, яке позивач отримав 17 жовтня 2023 року. Отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, строк для звернення до суду позивачем пропущено, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог. Крім того, у зв`язку із відсутністю у позовній заяві розрахунку періоду та суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не має можливості надати суду заперечення. Товариство працює в режимі неповного робочого часу - дводенного робочого тижня. Відповідач повинен бути звільнений від відповідальності за несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум на підставі ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» внаслідок дії непереборної сили військової агресії росії проти України, на підтвердження чого Сумською ТПП засвідчено форс мажорні обставини та видано відповідачу відповідні сертифікати. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що по 17 жовтня 2023 [PERSON] перебував у трудових відносинах інститутом «Нафтохімпроект» АТ «СМНВО-Інжиніринг», звільнений з посади головного інженера проекту за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 14). Середньоденний заробіток позивача складав 1114,06 грн., згідно довідки про заробітну плату № 11-29 від 24 квітня 2024 року (а.с. 57). В день звільнення [PERSON] , АТ «СМНВО-Інжиніринг» не виплатило належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Так в день звільнення позивачу не виплачено заробітну плату, що станом на 17 жовтня 2023 року складає 184\~542,17 грн., що підтверджується розрахунковим листком за жовтень 2023 року. 24.10.2023 позивачу виплачено заробітну плату за червень 2023 року в сумі 24\~219,17, що підтверджується копією розрахункового листка (а.с. 13,43). Відповідно до наказу від 31.05.2023 №46 встановлено з 05.06.2023 для всіх працівників АТ «Сумське МНВО - Інжиніринг» неповний дводенний робочий тиждень тривалістю 16 годин з робочими днями понеділок, вівторок (а.с. 67) Ураховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку суд дійшов наступних висновків. Відповідно до наказу АТ «СНВО-ІНЖИНІРИНГ» № 46 від 31.05.2023 «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» встановлений факт дії в товаристві режиму неповного робочого часу, а саме: дводенного робочого тижню з робочими днями - понеділок, вівторок з 05 червня 2023 року (а.с. 67). Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Судом встановлено, що працівникові при звільненні не було виплачено належну заробітну плату, сума якої станом на час розгляду справи становить 160\~323,00 грн. Такими діями відповідача порушено вимоги ст. 116 КЗпП України. З метою захисту порушеного права позивача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача вказані кошти. Стосовно вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, належної працівникові при звільненні, суд зазначає таке. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», на яку посилається відповідач у обгрунтування заперечень проти позову, роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Доводи представника АТ «СМНВО - Інжиніринг» з приводу того, що товариство звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже це порушення допущено саме внаслідок військової агресії Росії проти України, що відповідно до наданих сертифікатів Сумської торгово-промислової палати (а.с. 68-74) є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), не заслуговують на увагу, так як роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Крім того, вимоги закону не змінювалися, діюче законодавство зобов`язує роботодавця своєчасно виплачувати працівнику заробітну плату. Надані представником АТ «СМНВО - Інжиніринг» копії сертифікатів Сумської торгово-промислової палати стосуються зобов`язань відповідача, які не є предметом даного судового провадження та містять конкретні відомості про неможливість виконання конкретних зобов`язань, як то обмеження права виїзду за кордон військовозобов`язаних осіб чи заборона у здійсненні певних валютних операцій. Разом з тим, зазначені обставини жодним чином не свідчать про неможливість виконання зобов`язання із виплати заробітної плати. Відповідачем не надано жодних доказів неможливості виконання саме цього зобов`язання, як то відсутність грошових коштів та неможливість їх залучення чи то неможливість використання наявних грошових коштів. Період затримки розрахунку при звільненні, враховуючи положення ст. 117 КЗпП України щодо обмеження стягуваних сум шістьома місяцями, а також враховуючи, що на підприємстві діє з травня 2023 року неповний робочий тиждень (2 робочих дні) становить 52 робочі дні. Виходячи із середньоденного заробітку позивача у розмірі 1383,93 грн. (без відрахування податків і зборів) сума середнього заробітку за час затримки становить 71964,36 грн. без відрахувань податків і зборів (52 дні *1383,93грн.). На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів, щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Враховуючи зазначене, відсутність відомостей про виплату відповідачем заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу, з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 160323,00 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 71964,36 грн. з подальшим відрахуванням податків і зборів. Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнені від сплати судового збору, на підставі ч. 1\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про стягнення заробітної плати. Щодо позовних вимог в частині стягнення з АТ «СМНВО Інжиніринг» на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків. Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 14 лютого 2024 року [PERSON] уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Адвокатським об`єднанням «ТЕМИС», в особі керуючого партнера Мачули А.А. та за п. 3.1. вказаного договору сторони погодили, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському об`єднанню за надану в межах цього Договору професійну правничу допомогу, становить 5000,00 грн. вартість послуг адвоката становить 50000 грн., оплата послуг, наданих адвокатським об`єднанням здійснюється клієнтом не пізніше 2 місяців з дати набрання рішенням суду першої інстанції законної сили про стягнення заробітної плати (п. 3.4. договору про надання правничої допомоги). Відповідно до платіжної інструкції від 03 березня 2024 року адвокатом АО «ТЕМИС» отримано від [PERSON] 3000,00 грн. (а.с.21). Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з підстав їх неспівмірності та недоведеності. На переконання суду заявлений розмір витрат на правничу допомогу підтверджений належними доказами. Відповідно до умов договору розмір гонорару є фіксованою сумою. Представником відповідача у заяві про ухвалення додаткового рішення наведено опис робіт, які були виконані у зв?язку із наданням правової допомоги у даній справі. Враховуючи викладене, заявлені та підтверджені документально витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, у розмірі 5000,00 грн. підлягають стягненню з позивача. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Outcome: approved