Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до [PERSON] (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, територіальна громада села Ходорківці в особі Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, в якій просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] із [PERSON] у с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,3985 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015294 від 26.02.2001; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,9675 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015295 від 26.02.2001. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,9675 гектари, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю II-ЛВ №015295 від 26.02.2001. Разом з нею до дня її смерті і на день смерті постійно проживав її чоловік [PERSON] . У Соколівській сільській раді посвідчено заповіт [PERSON] за № 102 від 17.03.2006 в користь синів [PERSON] та [PERSON] , однак вони спадщину після смерті матері не прийняли у жоден із способів, передбачених законом. Натомість, чоловік покійної [PERSON] постійно проживав із дружиною на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважався таким, що її прийняв, проте юридично не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,3985 гектари, що належали йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії II-ЛВ №015294 від 26.02.2001. Також у склад спадщини увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,9675 гектари, згідно Державного акту на право приватної власності на землю II-ЛВ №015294 від 26.02.2001, що він фактично успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] , однак юридично не оформив. Разом з ним до дня його смерті і на день смерті постійно проживав без реєстрації його син [PERSON] . У Соколівській сільській раді посвідчено заповіт від [PERSON] за № 20 від 20.02.2006 в користь синів [PERSON] та [PERSON] . Останній прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після його смерті. Окрім позивача, іншим спадкоємцем за заповітом був його брат [PERSON] , однак він спадщину не прийняв та на таку не претендує. Натомість, позивач постійно проживав із батьком на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що її прийняв, проте юридично не оформив своїх спадкових прав. 04.04.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] відносно земельних ділянок, однак нотаріус відмовив у його видачі через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки, що належали померлому і є спадковим майном. Окрім того, місце реєстрації проживання позивача відмінне від місця реєстрації проживання [PERSON] на час його смерті, а тому для юридичного оформлення спадщини, позивачу необхідно встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечення щодо ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, визнання позову та розуміння наслідків його визнання. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не подав, правом на подання пояснень не скористався. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача і підтримання заявлених вимог у повному обсязі (а.с.33). Відповідачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, визнання позову, розуміння наслідків його визнання та відсутність заперечення щодо ухвалення рішення у підготовчому засіданні (а.с.35). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 12.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.28-29). Ухвалою підготовчого засідання від 13.05.2024 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.40). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з свідоцтвом про народження від [INFO] [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтв про смерть від 23.02.2017, [INFO] [PERSON] померла [INFO] у с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] у с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області (а.с.13,17). Довідкою Бібрської міської ради №78 від 18.03.2024 встановлено, що [PERSON] дійсно постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . Разом з нею до дня її смерті і на день смерті постійно проживав її чоловік [PERSON] . У Соколівській сільській раді посвідчено заповіт [PERSON] за № 102 від 17.03.2006 в користь синів [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). За змістом заповіту від 17.03.2006, зареєстрованого в реєстрі за №102, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і за що вона за законом буде мати право синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (а.с.15). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №76233229 від 15.03.2024 після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.16). Згідно з довідкою Бібрської міської ради №79 від 18.03.2024 [PERSON] дійсно постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . Разом з ним до дня його смерті і на день смерті постійно проживав без реєстрації його син [PERSON] . У Соколівській сільській раді посвідчено заповіт від [PERSON] за № 20 від 20.02.2006 в користь синів [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після його смерті (а.с.18). За змістом заповіту від 20.02.2006, зареєстрованого в реєстрі за №20, [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом буде мати право синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (а.с.19). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №76233263 від 15.03.2024 після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.20). Довідками відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.03.2024 встановлено, що на підставі рішення ХІ сесії ІІІ-го скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 16.06.2000 №194 за [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ 015294 від 26.02.2001. Реєстраційний номер 99. Площа земельної ділянки 1,3985 га. На підставі рішення ХІ сесії ІІІ-го скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 16.06.2000 №194 за [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ 015295 від 26.02.2001. Реєстраційний номер 100. Площа земельної ділянки 1,9675 га (а.с.21, 23). Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 04.04.2024 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно, яке він має намір успадкувати (а.с.25). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що перешкоджає позивачу у позасудовому порядку юридично оформити спадщину після смерті спадкодавця. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на майно у порядку спадкування за заповітом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Так, нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, згідно з приписами частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). За змістом частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з приписами частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (частина 1 статті 1275 ЦК України). Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також, судом враховано положення статей 1216, 1218, 1220, 1225, 1233, 1254 ЦК України, які визначають поняття спадкування, склад спадщини, відкриття спадщини, спадкування права на земельну ділянку, поняття заповіту та право заповідача на скасування та зміну заповіту. Окрім наведеного, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 5 постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за змістом яких у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Щодо наявності підстав для встановлення факту, що має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] у с.Ходорківці Жидачівського району Львівської області, є батьком позивача [PERSON] . Останній постійно проживав разом з батьком на час відкриття спадщини (день смерті [PERSON] ) у [ADDRESS] . Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема довідкою Бібрської міської ради №79 від 18.03.2024, яка не викликає сумнівів у своїй належності, допустимості та достовірності, узгоджується з іншими дослідженими судом доказами і є достатнім доказом для встановлення факту постійного проживання позивача разом з батьком [PERSON] на час відкриття спадщини. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, які підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд зазначає, що встановлення вказаного вище факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації ним права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Щодо наявності підстав для визнання за позивачем права на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день його смерті) належало право власності на земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,3985 гектари, що належали йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії II-ЛВ №015294 від 26.02.2001. Також, йому належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,9675 гектари, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю II-ЛВ №015294 від 26.02.2001, що він фактично успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] . З огляду на час смерті [PERSON] . спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК України. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, який вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживав разом з спадкодавцем [PERSON] , факт чого встановлено судом вище, і не заявляв про відмову від спадщини. Інший спадкоємиць, визначений у заповіті - [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки не вчинив жодних визначених законом дій щодо її прийняття. Більше того, обставина неприйняття [PERSON] спадщини також підтверджується поданою ним до суду заявою, у якій він визнав позов повністю. Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що [PERSON] має обґрунтоване право власності на земельні ділянки, яке набув у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1254, 1268, 1275 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved