Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.2019 на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з нього 1/6 часину всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 21.03.2019 з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Вважає, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, підлягає зменшенню, з огляду на те, що у нього змінився сімейний стан та на підставі судового наказу від 14.08.2023 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх доходів. 17.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень посилалась на те, що зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини, зміна сімейного стану та народження у позивача дітей у теперішньому шлюбі не є підставою для зміни розміру аліментів. Також зазначила, що на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим її матеріальний стан значно погіршився, тому зменшення розміру аліментів стягуваних з позивача погіршить становище їх спільного сина [PERSON] та порушить його право на гідний рівень життя. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. Крім того, повідомила, що [PERSON] повторно звернувся до суду з даним позовом. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.11.2023 відмовлено у задоволенні вимог про зменшення розміру спірних аліментів за безпідставністю. За час, що минув після ухвалення зазначеного рішення суду майновий стан позивача не погіршився, а покращівся. Таким чином, на теперішній час відсутні обставини, з якими Закон пов`язує можливість зменшення розміру аліментів. Зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу позовних вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду 285/857/15-ц від 18.03.2015 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - встановлено аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з 03.03.2015 року до повноліття\~ дитини. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду по справі № 285/222/18 від 20.02.2018 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягуваних за виконавчим листом №285/857/15-ц від 18.03.2015. Аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , визначено у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду по справі № 285/193/19 від 21.03.2019 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягуваних за виконавчим листом №285/222/18 від 20.02.2018. Аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , визначено у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Згідно судового наказу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14.08.2023 року у справі № 285/4994/23 з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду по справі № 285/6098/23 від 02.11.2023 відмовлено у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено погіршення його майнового становища, а наявність ще двох неповнолітніх дітей, на користь яких за рішенням суду стягнуто аліменти, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить із наступного. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що як у позивача так і у відповідача змінився сімейний стан. Позивач після призначенням судом аліментів на утримання сина [PERSON] став батьком ще двох дітей: дочок [PERSON] та [PERSON] , він є здоровим та працездатним, отримує грошове забезпечення. Відповідач народила ще одну дитину. \~ \~ \~ \~Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що його сімейний стан змінився у нього народилося ще двоє дітей, на утримання яких з нього стягуються аліменти згідно рішення суду. Сукупний розмір стягнення аліментів перевищує 50% його доходу. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни рішення встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає можливість зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Обставини,\~на які\~посилається позивач,\~вже були\~предметом судового\~розгляду по\~справі285/6098/23 і рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.11.2023, яке набрало законної сили, у задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено. Звертаючись до суду з аналогічною вимогою повторно у березні 2023 року позивач не надав доказів виникнення підстав, визначених ст. 192 СК України, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із учасників спірних правовідносин. Рішення суду від 02.11.2023 містить інформацію про дохід [PERSON] у розмірі 20000 грн. на місяць. З наданої позивачем довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області про дрходи вбачається, що грошове забезпечення позивача у березні 2024 року складало 28801 грн. на місяць. Таким чином, матеріальний стан [PERSON] покращився порівняно з часом попереднього звернення до суду. Відповідно до частин третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Висновки щодо порядку застосування вищезазначеного обмеження викладено у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 по справі № 161/20072/18. Частиною 8 статті 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789-ХІІ, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення потреб дитини [PERSON] , та суперечитиме його інтересам. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed