Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитини повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що донька знаходяться на її утриманні і проживає спільно з нею. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач до суду не з`явилася, проте на адресу суду надала заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив справу слухати в його відсутність, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Таким чином, суд вважає за можливе винести рішення за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження, реєстраційний номер [NUMBER] , виданого службовцем РАЦСу міста Фрайбурґ Брайзґау, 13 березня 2023 року (а.с.3). Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.180-184, 191 СК України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7, 141 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно положень ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України. Положеннями ст.ст.3, 18, 27 Конвенції ООН Про права дитини визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Відповідно до положень ч.2 ст.141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі досліджених доказів суд вбачає, що позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі та має необхідність в отриманні аліментів. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.182 СК України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров`я як відносно позивача, так і відносно відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1 ст.141 СК України). Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно положень ст.181 СК України - способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до положень ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Згідно положень ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 27 лютого 2024 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Таким чином, враховуючи, що відповідач, являючись батьком дитини зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, проте домовленості про утримання їх спільної дитини між сторонами не досягнуто, та дитина знаходяться на повному утриманні позивача, приймаючи до уваги, що батьки мають рівні права та несуть рівні обов`язки по вихованню та утриманню дитини, приймаючи рішення виключно в інтересах дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного і

Outcome: approved