Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. Позов мотивує тим, що 23.07.2022 року за адресою: [ADDRESS] сталася ДТП за участі автомобілів марки «Lexus» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та марки «KIA» д/н [NUMBER] , яким керувала [PERSON] (наразі призвіще змінено на [PERSON] ). Відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №317171 від 23.07.2022 року за ст.124 КУпАП, який був направлений до суду. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2023 провадження по справі про адміністративне правопорушення №175/2247/2 відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При розгляді вищезазначеної справи було призначено судову автотехнічну експертизу. Згідно висновку експерта №\~СЕ-19/104-22/36952-ІТ від 13.12.2022 року саме невиконання [PERSON] вимог п.10.11 ПДР України знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП. Оскільки страховиком було відмовлено здійснити виплату страхового відшкодування [PERSON] , незважаючи на те, що з його боку були вжиті всі заходи передбачені законом для сприяння страховику у встановлені обставини, зокрема було надано постанову суду та висновки експертиз, позивач був змушений звернутися до суду. Представником відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА» було надано до суду відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. На сьогодні відсутнє рішення суду, що набрало законної сили стосовно вини [PERSON] . Висновком експерта №\~СЕ-19/104-22/36952-ІТ від 13.12.2022 вина [PERSON] взагалі не досліджувалася, а вина [PERSON] не встановлена. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте представником надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. В минулому судовому засідання представником позивача надано пояснення відповідно до позову. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, проте представником надано заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. В минулому судовому засіданні надав пояснення відповідно до позовних вимог, в задоволенні позову просив відмовити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА» в судове засідання з`явився, повідомлений належним чином (електронний кабінет), заяв не надавав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши сторін, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.07.2022 року за адресою: [ADDRESS] сталася ДТП за участі автомобілів марки «Lexus» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та марки «KIA» д/н [NUMBER] , яким керувала [PERSON] (наразі прізвище змінено на [PERSON] ). Відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №317171 від 23.07.2022 року за ст.124 КУпАП, який був направлений до суду. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2023 провадження по справі про адміністративне правопорушення №175/2247/2 відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Під час розгляду справи про адмінправопорушення було призначено та проведено судову експертизу. З висновку експерта №\~СЕ-19/104-22/36952-ІТ від 13.12.2022 року вбачається, що місце зіткнення автомобілів розташоване на перетині проїзних частин між місцями для паркування транспортних засобів. При цьому, до місця зіткнення автомобіль «КІA» наближався ліворуч відносно напрямку руху автомобіля «Lexus». На підставі наведеної дорожньої обстановки, яка передувала даній пригоді, експерт прийшов до висновку, що, з технічної точки зору, учасники пригоди повинні були діяти наступним чином: водій [PERSON] відповідно до вимог п.10.11 Правил дорожнього руху; водій [PERSON] відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, в яких сказано: п.10.11 «У разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку»; п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу…» Відповідно до змісту п.10.11 Правил дорожнього руху, водій автомобіля «КІА» повинна була дати дорогу автомобілю «Lexus», тобто, не змушувати водія [PERSON] зменшувати швидкість чи маневрувати. З огляду на наведене та з урахуванням того, що в матеріалах, наданих на експертизу, відсутні дані про наявність в автомобілі «КІA» технічних несправностей, які б завадили водію [PERSON] діяти відповідно до вимог п.10.11 Правил, експерт прийшов до висновку про наявність у водія автомобіля «КІА» технічної можливості не допустити даної пригоди. Так, експерт дійшов наступного висновку: 1. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, учасники пригоди повинні були діяти: - водій [PERSON] (до заміжжя [PERSON] ) відповідно до вимог п. 10.11 ПДР; - водій [PERSON] відповідно до п.12.3 ПДР. 2. Водій [PERSON] в даній дорожній обстановці, діяла не у відповідності вимогам п.10.11 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з даною пригодою. За мотивами викладеними в дослідницькій частині, прийти до висновку по даному питанню відносно водія [PERSON] не надається можливим. 3. Водій [PERSON] мала технічну можливість не допустити даної пригоди. По причині відсутності вихідних даних, прийти до висновку по даному питанню відносно водія [PERSON] не надається можливим. Так, згідно ст. 1166 ЦK України шкода, заподіяна особі чи її майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо ця особа не доведе відсутності своєї вини. Згідно ст.1188 ЦK України (п.1) шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. На момент ДТП цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «НАСК`ОРАНТА», що підтверджується полісом №205736971. Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до висновку експерта №2509/22 товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіль «Lexus GX460» д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 201\~575,12 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин колісного транспортного засобу автомобіль «Lexus GX460» д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 76\~902,18 грн. без урахування складової частини П.Д.В. складає 67403,29 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіль «Lexus GX460» д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 76\~902,18 грн. У відповідності до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Так, з висновку судової експертизи №\~СЕ-19/104-22/36952-ІТ від 13.12.2022, вбачається, висновок експерта що: 1. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, учасники пригоди повинні були діяти: - водій [PERSON] (до заміжжя [PERSON] ) відповідно до вимог п. 10.11 ПДР; - водій [PERSON] відповідно до п.12.3 ПДР. 2. Водій [PERSON] в даній дорожній обстановці, діяла не у відповідності вимогам п.10.11 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з даною пригодою. За мотивами викладеними в дослідницькій частині, прийти до висновку по даному питанню відносно водія [PERSON] не надається можливим. 3. Водій [PERSON] мала технічну можливість не допустити даної пригоди. По причині відсутності вихідних даних, прийти до висновку по даному питанню відносно водія [PERSON] не надається можливим. Крім того, судом встановлено, докази про що містяться в матеріалах справи, що відносно [PERSON] також було складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП з приводу даної ДТП, матеріали справи неоднаразово направлялися судом на дооформлення та на час розгляду даної справи, справа про адмінправопорушення відносно [PERSON] не розглянута. Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт них засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до приписів статей 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV у разі страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону №1961-IV\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи. Згідно п. 37.1.4 ст. 37 Закону 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року справа №465/4287/15/, потерпілий в межах строків, передбачених п. 37.1.4 ст. 37 Закону має здійснити своє волевиявлення про захист свого порушеного права шляхом подання заяви про страхове відшкодування до страховика або шляхом звернення із позовною заявою до суду. Судом встановлено, що 02 травня 2023 року [PERSON] в передбачені законом строки звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, враховуючи те, що ДТП відбулось 23 липня 2022 року. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА» на користь позивача завдану в наслідок ДТП матеріальну шкоду. Також, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Так, позивач отримав моральні страждання через нервовий стрес, який був пережитий ним під час скоєння ДТП. Не міг користуватися тривалий час автомобілем із-за його пошкодження, чим було порушено звичайний порядок його життя. Для відновлення нормального душевного стану потрібен був час. Зазначене призвелао до необхідності додаткових витрат часу та коштів для захисту своїх прав та інтересів. З вказаних міркувань та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення суми стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Отже, вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд вважає що внаслідок зазначеної ДТП позивачу було спричинено моральну шкоду, однак, зазначений у позовній заяві розмір в 15 000 грн. є необґрунтованим, відсутній розрахунок такої суми моральної шкоди, а тому суд вважає можливим задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди частково в розмірі 5 000,00 грн, в задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. При таких обставинах суд вважає можливим стягнути з ПАТ «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА» на користь [PERSON] матеріальну шкоду завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 67 403, 29 грн., з [PERSON] стягнути на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 134 171, 00 грн. та на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 000,00 грн., у задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовити. Згідно ч. 1 ст. 141 ст. ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо стягнення судового збору суд вважає за необхідним стягнути судові витрати по сплаті судового збору на користь [PERSON] з ПАТ «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА» в сумі 684,71 грн. та з [PERSON] в сумі 1 391, 50 грн, решту сплаченого судового збору залишити за позивачем [PERSON] .

Outcome: partial