Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.02.2001 року Миколаївським сільвиконкомом Буринського району Сумської області, актовий запис №2, від якого вони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що подружнє життя у них не склалося, оскільки при вирішенні сімейно-побутових питань між ними виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги, що призвело до фактичного розпаду їхньої сім`ї. Посилаючись на те, що збереження сім`ї суперечить її інтересам, просила шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 26.04.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились та про причини неявки не повідомили. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала, просила шлюб розірвати. Від відповідача також надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав та наполягає на розірванні шлюбу. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 24.02.2001 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Миколаївським сільвиконкомом Буринського району Сумської області, актовий запис №2. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.6). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не підтримують подружніх стосунків, про надання строку на примирення не просять. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу між ними його слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, клопотання позивачки, в якому вона просила судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved