Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

04.10.2023 року позивач [PERSON] звернулась до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просила суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Також просила суд призначити її опікуном над малолітньою онукою та стягнути з відповідачів на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - онуки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/4 частині з кожного з батьків з усіх видів заробітку (доходу) відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачі по справі є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позивач є матір`ю відповідача [PERSON] та рідною бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вказала, що відповідачі майже з народження залишили малолітню [PERSON] їй на виховання та не цікавилися життя, здоров`ям та розвитком дитини, вели антисоціальний спосіб життя. Зазначила, що відповідачі відбували покарання за різними вироками Корабельного районного суду м. Миколаєва. У зв`язку з тим, що відповідачі, як батьки дитини, не опікувалися малечею, дитині був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 577 від 25.10.2022 р. Також рішенням виконавчого комітету Кетрисанівського району Кіровоградської області від 27.01.2023 р. позивач було призначено опікуном над малолітньою онукою, як дитиною, позбавленої батьківського піклування. Враховуючи те, що дитини знаходиться на повному її утриманні та вихованні, а відповідачі як її батьки не цікавляться життям дитини, участі у її вихованні не приймають, матеріальної допомоги на утримання доньки не надають, вважала за необхідне звернутися в суд з даним позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їхньої малолітньої дитини та стягнення у зв`язку з цим з них аліментів на утримання дитини. Також вважала за необхідне просити суд призначити її опікуном над малолітньою онукою. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.10.2023 року по зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з пропозицією відповідачу подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження і позивачу встановлений п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. В судове засідання позивач не з`явилися, надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином на своєчасно. У поштових повідомленнях листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідачів за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у відсутності представника, позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення аліментів підтримав, щодо вимог про призначення позивача опікуном вказав, що наразі є чинним рішення про призначення опіки над дитиною, а такому така вимога задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 26.08.2021 р. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є рідною матір`ю відповідача [PERSON] . 07.06.2021 Корабельним районним судом м. Миколаєва у кримінальній справі № 488/1198/21 відносно відповідача [PERSON] був ухвалений вирок за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на три місяці. Крім того, судом було встановлено, що 21.07.2021 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва у кримінальній справі № 488/1554/21 ухвалений вирок відносно відповідача [PERSON] за обвинуваченням її у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до новопризначеного покарання приєднано частково не відбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.11.2020 та остаточно визначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 577 від 25.10.2022 р. [PERSON] , [INFO] , наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 27.01.2023 р. рішенням виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 12 «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] » позивача [PERSON] призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 вказаного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В силу ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008 р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 вказаної постанови Пленуму зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Згідно з Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1106/02.02.01-22/05/14/24 від 13.03.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , в інтересах малолітніх. У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, зокрема: не забезпечують здобуття дитиною дошкільної освіти, не забезпечують їх харчуванням, матеріальною підтримкою, медичним доглядом, належним чином не виховують дітину та не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, самоусунулися від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої [PERSON] . Тому, захищаючи права та інтереси малолітньої дитини, слід позбавити відповідачів батьківських прав. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Що стосується позовної вимоги про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , яка залишилися без батьківського піклування, та така вимога не підлягає з огляду на наступне. Нормами ст. 167 СК України закріплено порядок щодо влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Зокрема у частинах 2 та 3 зазначеної норми закріплено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно з ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою або неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Під час розгляду судом було встановлено, що виконавчим комітетом Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вже приймалося рішення № 12 «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] », згідно з яким позивача [PERSON] призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . З вказаного вбачається, що питання щодо визнання позивача [PERSON] опікуном над малолітньою вже вирішено, вказане рішення є чинним, а відомості про його визнання таким, що втратило чинність відсутні. У зв`язку з цим у задоволенні даної позовної вимоги належить відмовити. З приводу стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на наведене, враховуючи потреби малолітньої дитини, те, що відповідачі, за віком є працездатними особами та можуть працювати, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідачів аліментів на користь опікуна [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частини заробітку (доходу) кожного з відповідачів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. з кожного у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду з позовними вимогами щодо стягнення аліментів. Крім того, з відповідачів на користь позивача належить стягнути пропорційно витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. з врахуванням положень п. 1 ч. 2, 1 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial