Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Згідно договору міни від 04.05.1995, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Малімон А.О. за реєстровим номером 1447, позивачу на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру було зареєстровано у КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» 18 травня 1995 року, за реєстровим номером 5012. Зазначила, що з метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вона звернулася до державного реєстратора, проте у здійсненні реєстрації її права було відмовлено з тих підстав, що БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності не здійснює свої повноваження та знаходиться на тимчасово окупованій території України, що позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності на її квартиру. У зв`язку з чим, позивач просить визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала суду письмову заяву, згідно якої просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору міни від 04.05.1995, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Малімон А.О. за реєстровим номером 1447, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно реєстраційного посвідчення, право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] у КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» 18 травня 1995 року, за реєстровим номером 5012. Згідно технічного паспорта від 16.05.1995, квартира за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 72,9 кв.м., житлову площу 48,3 кв.м. належить на праві власності [PERSON] на підставі договору міни від 04.05.1995. Право власності зареєстровано Донецьким БТІ за № 5012. Згідно технічного паспорта від 08.02.2022, квартира за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 72,9 кв.м., житлову площу 48,3 кв.м. Технічний паспорт виготовлений ФОП [PERSON] . Відомості про технічну інвентаризацію внесені до Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за № ТІ01:2605-3043-4415-1234. Згідно інформаційної довідки № 363623317 від 29.01.2024, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Поліщук С.В. № 70885096 від26 грудня 2023 року, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , відмовлено у реєстрації права власності на вказану квартиру, з тих підстав, що БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності не здійснює свої повноваження та знаходиться на тимчасово окупованій території України (м. Ясинувата Донецької області), що позбавляє реєстратора можливості отримати інформацію про зареєстровані права до 01.01.2013 на об`єкт вказаного нерухомого майна. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи), м. Авдіївка, що відноситься до Авдіївської міської територіальної громади Донецької області, місто Донецьк та місто Ясинувата, які входять до Донецького району Донецької області віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено її право власності на спірну квартиру, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дані відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на квартиру, яка міститься на паперових носіях у БТІ, що знаходиться на тимчасово окупованій території України на даний час неможливо, позивач не може розпоряджатися своїм майном, що порушує її право власності, тому заявлені нею позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved