Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

29.02.2024р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з лютого 2024р. і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона в зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебували. Подружні стосунки припинені більш як півтора роки. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , 2015р.н., яка проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Відповідач трохи допомагає матеріально, але це нерегулярні платежі різної суми. Відповідач життям доньки не цікавиться, участі у її вихованні не приймає. Позивачка самостійно не в змозі забезпечити належний рівень життя дитини, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, соціального розвитку. Позивачка в судові засідання 08.04.2024р., 30.04.2024р. та 21.05.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Водночас, 06.03.2024р. позивачка звернулася на адресу суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримує. Відповідач в судові засідання 08.04.2024р., 30.04.2024р. та 21.05.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток про виклик за місцем фактичного перебування відповідача, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України про виклик відповідача до суду. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позов, заяву про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , народилася [INFO] в с. Новокиївка Каланчацького району Херсонської області, та у її свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданому 01.12.2015р. виконавчим комітетом Новокиївської сільської ради Каланчацького району Херсонської області записано батьком [PERSON] та матір`ю - [PERSON] . З 17.07.2023р. позивачка та неповнолітня дитина [PERSON] взяті на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання яких визначена адреса: [ADDRESS] . Дитина знаходиться на утриманні позивачки, батько участі в утриманні та вихованні дитини не бере (довідки № 4815-7001838187 та № 4815-7001838084 від 17.07.2023р.). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності чи перебування на його утриманні непрацездатних членів сім`ї, інших неповнолітніх дітей. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає задоволенню, так як відповідає нормам СК України та не порушує права та інтереси дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved