Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

25 березня 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача\~про стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] 12.03.2021 укладено Договір про споживчий кредит № 1485145, згідно з яким відповідач отримав грошові кошти в сумі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, позичальник зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 5000,00 грн шляхом перерахування їх на картковий рахунок відповідача. Відповідач, отримавши кредитні кошти, в передбачені строки їх не повернув, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість станом на 04.03.2024 року, яка становить 15000,00 грн, з яких 5000,00 грн основний борг; 10000,00 грн заборгованість за відсотками. Нарахування позивачем додаткових (збільшених) процентів, передбачених пп. 1.5.2 договору позики, за фактичну кількість календарних днів її користування, за своєю правовою природою у повному обсязі відповідає процентам за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, позивачем не допущено порушення ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» в частині перевищення сукупної суми неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору позики, половини суми, одержаної споживачем за таким договором. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1485145 від 12.03.2021 в розмірі 15000,00\~грн,\~з яких\~5000,00\~грн \~основний борг;\~10000,00\~грн \~заборгованість за\~відсотками та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Згідно ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України\~учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 12.03.2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1485145. Відповідно до п.1.1 позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 5000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначеною у п. 1.5. Договору. Строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута до 11.04.2021 (п.1.3). Згідно п. 1.5.1 протягом строку позики, встановленого п. 1.3 Договору розмір основних процентів складає: 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн за перший день користування позикою; 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього Договору (а.с.15-20). Позивач виконав умови договору та надав відповідачу грошові кошти в сумі 5000,00 грн (а.с.33). Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором позики № 1485145 від 12.03.2021 року, заборгованість [PERSON] за договором станом на 04.03.2024 року, становить 15000,00 грн, з яких 5000,00 грн основний борг; 10000,00 грн заборгованість за відсотками. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитним договором в сумі 15000,00 грн, суд зазначає наступне. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Зі змісту кредитного договору судом встановлено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в позику в сумі 5000,00 грн, строк позики склав 30 днів, позика мала бути повернута до 11.04.2021. Протягом строку позики, розмір основних процентів складає 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього Договору. Як вбачається з Розрахунку заборгованості, позивачем, в тому числі, було нараховано відсотки після 11.04.2021, тобто після закінчення терміну дії договору, а саме в період з 12.04.2021 по 02.07.2021, проте в розмірі, встановленому договором. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. У п. 89 91 постанови Великої Палати Верховного Суду (справа № 444/9519/12 провадження № 14-10 цс 18) від 28.03.2018, зазначено, що за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України\~для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже,\~припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату\~процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду, суд зауважує, що протягом дії кредитного договору, а саме в період з 12.03.2021 по 11.04.2021 року позивачем повинні бути нараховано відсотки в розмірі встановленому п.1.5.1 Договору. В період з 12.04.2021 року права та інтереси кредитодавця можуть бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України. Проте, як вбачається з позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача відсотки за кредитним договором, проте зазначає, що при їх обрахуванні враховує ч.2 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. Отже, вказаною нормою матеріального закону передбачені нарахування у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання саме індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, договором, в розумінні цієї норми, можуть бути встановлено лише розмір річних відсотків від простроченої суми, а у випадку не встановлення таких відсотків, кредитом має право на стягнення саме 3 відсотків річних. Стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми позивачем не заявлено. Разом з тим, позивач обраховуючи відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору, обраховував їх щоденно та в розмірі встановленому кредитним договором для виконання основного зобов`язання протягом дії договору. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами за період з 12.03.2021 по 11.04.2021 року в розмірі встановленому п.1.5.1 Договору. Як встановлено судом, згідно умов договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000,00 грн, строком кредитування 30 днів, за користування кредитом клієнт сплачує 1,8 % в день. Тому, за підрахунками суду, відсотки за вказаним договором за період з 12.03.2021 по 11.04.2021 становлять 2700,00 грн (90,00 грн (1,8% добових) х 30 днів). За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками в розмірі 2700,00 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Згідно з п. 3 ч. 2\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00\~грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 15000,00 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 7700,00\~грн, що становить 51,33 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1554,27 грн, що складає 51,33% від 3028,00 грн.

Outcome: partial