Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивач подав до суду вищевказану позовну заяву, посилаючись на ті обставини, що 08.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.\~ видано виконавчий напис №110714, на підставі чого відкрито виконавче провадження №67548735. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Нотаріус зазначену обставину не перевірив і незаконно вчинив виконавчий напис.У зв`язку з чим позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., реєстраційний номер №110714, виданий 08.06.2021 року, за яким пропонується стягнути з позивача на користь відповідача суму у розмірі 11560,02 грн., а також просить понесені судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 26.03.2024 року було відкрите провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 25.04.2024 року та вирішено питання щодо забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису. 28.03.2024 року на електронну адресу суду від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» надійшла заява про визнання позову, також просить стягнути з відповідача лише 50 % від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову(а.с.30-33). У судове засідання 13.05.2024 року сторони не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були своєчасно повідомлені належним чином. При цьому, представник позивача просив в позові здійсювати розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач був своєчасно повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій визнав позовні вимоги, та просив задовольнити вимоги позивача та стягнути з нього 50 % від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення суду є 13.05.2024 року. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Дослідивши подані позивачем документи і матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Із матеріалів справи судом встановлено, що 08.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.\~ видано виконавчий напис №110714, на підставі чого відкрито виконавче провадження №67548735. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.02.2024 року по ВП №67548735 (а.с.9). Між тим, із законністю вказаного виконавчого напису позивач не згодний, тому звернувся до суду з дійсним позовом. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У свою чергу\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII\~(надалі за текстом - Закон) передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону (в редакції чинній на час вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі за текстом - Порядок). Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. відкрито виконавче провадження №67548735 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. №110714, виданого 08.06.2021 року, яким пропонується стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 11\~560,02 грн. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на\~Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова). Проте вказана\~Постанова\~не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Разом з тим,\~Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй\~Постанові\~по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від\~\~ 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів, на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.\~ Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, беручи до уваги те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням вимог\~ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1\~ст. 206 ЦПК України\~визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховує, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Щодо розподілу судових витрат. Положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд зауважує, що відповідачем визнані позовні вимоги, в зв`язку з чим, останній заявив клопотання, в якому просить задовольнити позовні вимоги та в зв`язку з цим просить стягнути 50 відсотків від суми судового збору . Таким чином,\~у зв`язку\~з повним\~задоволенням позовних\~вимог з\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Еліт\~Фінанс» на\~користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за подання до суду позовної заяви та судового збору за подання до суду з урахуванням 50 відсотків (1453,44/2=605,60), що становить 726,72 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5\~000 грн. На виконання\~вимог ст.\~81\~ЦПК України\~стороною позивача\~до суду\~надано докази, договір замовлення на надання правової допомоги №313-Д від 08.03.2024 року , в якому вказано витрачений час 5 год, вартість -5000 грн. (а.с.14) , інших документів представником позивача не надано. Таким чином , суд приходить до висновку, що стороною позивача частково доведені вимоги у частині стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, а також враховує той факт, що відповідачем вимога про стягнення витрат на правову допомогу визнана в розмірі 1000 грн., тому суд частково задовольняє дану вимогу у розмірі 1 000 грн. Згідно ч. 7\~ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У зв`язку з чим суд вважає необхідним продовжити дію заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 26.03.2024 року, на строк протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили , після спливу якого вони вважаються скасованими.

Outcome: partial