Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Суть справи. Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що дитина сторін є повнолітньою, проте продовжує навчання на платній основі, а отже батьки мають рівною мірою приймати фінансову участь у витратах, пов`язаних із навчання дитини. Разом з тим, відповідач не приймає участі в оплаті витрат на навчання сина, хоча має таку можливість, оскільки є власником охоронної компанії, отримує доходи, а також пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом. Рух справи. 06.10.2023 визначено суддю. 09.10.2023 надано запит до ГІОЦ/КМДА. 12.10.2023 отримано відповідь з ГІОЦ/КМДА. 16.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників. 16.11.2023 надійшов відзив. 21.11.2023 надійшло клопотання позивача про розгляд справи з повідомленням сторін. 29.11.2023 постановлена ухвала про розгляд справи з повідомленням сторін, справа призначена на 15.01.2024. 15.01.2024 в судовому засіданні оголошена перерва для витребування доказів до 01.03.2024. 12.03.2024 в судовому засіданні оголошена перерва для витребування доказів до 15.04.2024. 15.04.2024 в судовому засіданні оголошена перерва для витребування доказів до 22.05.2024. 22.05.2024 ухвалено рішення. Доводи учасників справи. Позивач та представник останньої позов підтримали з підстав зазначених в останньому просили задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, а саме в розмірі частини від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки відповідач не має можливості надавати допомогу у більшому розмірі. Відповідач отримує пенсію, має мінімальну заробітну плату з чого вираховуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, після сплати яких та здійснення оплат по утриманню майна, у відповідача залишаються кошти, розмір яких здатен забезпечувати його власне утримання на мінімальному рівні. Відповідач є власником охоронної компанії, проте діяльність останньої почала відновлюватися нещодавно і отримані компанією невеликі прибутки є власністю останньої, а не самого відповідача. Обставини встановлені судом. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі судового рішення /а.с. 6, 24-26/. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з відповідача стягуються аліменти на підставі судового наказу в розмірі частини доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с. 23/. Також сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який з 08.09.2023 навчається у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, здобуває вищу освіту за ступенем магістр, денної форми навчання на платній основі, вартість якої становить 67000 грн. на рік і перший рік навчання оплачений позивачем у повному обсязі, строк навчання до 01.07.2027 /а.с. 5, 39 - 43/. Відповідач є пенсіонером з 01.01.2022 по 01.11.2023 нарахована пенсія в розмірі 173382 грн. /а.с. 49/. Відповідач працює у ТОВ «Охорона Грифон Безпека» з 01.01.2023. Заробітна плата становить 7000 грн., утримання 2781,50 грн. аліменти, до сплати 4218 грн. 50 коп. Дохід за період з 01.01.2023 по 31.10.2023 склав 70000 грн. /а.с. 48/. Позивач працює в Українському науково-дослідному інституті спеціальної техніки та судових експертиз СБУ. Дохід за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 склав 946259 грн. 58 коп. /а.с. 88/. Сторони є співвласниками двох квартир в рівних частинах /а.с. 19-21/. З пояснень сторін в одній з квартир проживає відповідач, який несе витрати по її утриманню самостійно, а іншу квартиру позивач здає в оренду, прибуток від оренди між сторонами не ділиться, витрати по утриманню квартири позивач несе самостійно, а проживає остання із дітьми у іншій квартирі, яку купували її родичі. Вказані обставини учасниками справи не оспорювались, у зв`язку з чим суд вважає їх визнаними і такими, що в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не потребують окремого доказуванню. Крім того, в період шлюбу за відповідачем було зареєстровано право власності на гаражний бокс та автомобіль, якими наразі користується відповідач /а.с. 17,18, 22/. Відповідно до фінансової звітності ТОВ «Охорона «Грифон Безпека», власником та керівником якої є відповідач, у 2022 році та 2023 році товариство вело діяльність та отримували прибутки /а.с. 130 - 133/. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст. 199 ЦПК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст.201 СК України, застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 ППВСУ від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (постанова ВС від 13.04.2021, справа № 308/4214/18; провадження № 61-16005св20). Відповідач визнав частково вимоги про стягнення аліментів, а тому суд вважає доводи позивача щодо ненадання матеріальної допомоги старшій дитині, яка продовжує навчання, не потребують додаткової мотивації. Що стосується розміру аліментів визнаного відповідачем, суд вважає що цей розмір наразі є прийнятним, виходячи з того, що сукупний дохід відповідача, після сплати аліментних зобов`язань на молодшу дитину, витрат на утримання рухомого та нерухомого майна, як то оплата комунальних послуг, пальне, залишаються майже на мінімальному рівні, тоді як доходи позивача значно перевищують доходи відповідача і здатні забезпечити належне власне утримання та дитини яка продовжує навчання на платній основі. Крім того, як зазначено вище, позивач додатково отримувала дохід від здачі в оренду нерухомого майна, що є у спільній частковій власності сторін і такий дохід не розподілявся між співвласниками та залишався у розпорядженні позивача. Наразі позивач зазначає, що нерухомість в оренду не здає, проте про перешкоди для цього не зазначила, що свідчить про можливість продовжувати отримувати прибуток, зокрема і з використання частки відповідача. Та обставина, що відповідач наразі також самостійно проживає у квартирі, що належить сторонам на праві спільної часткової власності і не сплачує позивачу відповідні кошти за користування майном, даних правовідносин не стосуються і можливо свідчать про певні взаємні фінансові домовленості сторін, що не є предметом розгляду спору. Доводи позивача та представника останньої проте, що товариство, власником якого є позивач працює та отримує прибуток, суд вважає такими що не свідчать про те, що такі доходи надходять безпосередньо у власність відповідача, оскільки такі кошти є власністю товариства і не можуть бути враховані судом як доказ фінансової спроможності відповідача. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial