Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між сторонами, укладений 10.09.2006 та зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №491. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування позову посилається на те, що 10 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №491. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » змінене на « [PERSON] ». Від шлюбу з відповідачем є троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (повних 14 років), [PERSON] , [INFO] (повних 16 років), [PERSON] , [INFO] (повних 6 років). Позивач зазначає, що з серпня 2019 року відносини між позивачем та відповідачем стали погіршуватися, вони перестали знаходити спільну мову з будь-яких питань, змінилися їх погляди на життя, виховання дітей, організацію та ведення домашнього господарства, що відобразилося на їх почуттях та відносинах, фактично кожний почав жити окремим життям. Відповідач став не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними та дітьми на почуттях любові, поваги, взаємодопомоги. Постійні образи з боку відповідача, зневага, приниження, знецінення, ігнор, маніпуляції, звинувачення, застосування фізичної сили до неї час від часу фактично стали останньою краплею та призвели до фактичного припинення сімейних відносин. 3 січня 2024 року позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Діти залишилися проживати разом із позивачем. Позивач вказує, що подальше спільне життя, примирення між позивачем та відповідачем, як і збереження шлюбу є неможливим, буде суперечити інтересам позивача, дітей, що мають істотне значення. 3 огляду на вище викладене, позивач вважає, що шлюб розпався остаточно і в попередньому вигляді його відновити неможливо, шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Спору щодо виховання дітей, поділу майна на сьогоднішній день між позивачем та відповідачем немає. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. Виклик відповідача [PERSON] про дату, час і місце судового засідання у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України . Позивач в судове засідання 23.05.2024 року не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. При цьому, 09.05.2024 року подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 23.05.2024 року повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 10 вересня 2006 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №491. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 10 вересня 2006 року, яка додана до позову. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30.09.2009 року вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 07.08.2007 року вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , з копії свідоцтва про народження серія G 8/2018 від 02.01.2018 року вбачається, що [INFO] народився [PERSON] їх батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно довідки №6139/19-536-199-21 від 16.11.2021 року виданої Посольством України в Словацькій республіці [PERSON] , [INFO] зареєстрований громадянином України. Згідно довідки №61324/19-532/4-655 від 07.08.2007 року виданої Генеральним Консульсивом України в Ніредьгазі [PERSON] , [INFO] зареєстрований громадянином України. Згідно довідки №61324/19-532/4-764 від 02.10.2009 року виданої Генеральним Консульсивом України в Ніредьгазі [PERSON] , [INFO] набула громадянство України. Також до позову додано копію паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] від 16.10.2006 та копію її картки платника податків, та копію паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] від 21.06.2007 та копію його картки платника податків Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст.\~105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги, викладені позивачем у позовній заяві обставини, що серпня 2019 року відносини між позивачем та відповідачем стали погіршуватися, вони перестали знаходити спільну мову з будь-яких питань, змінилися їх погляди на життя, виховання дітей, організацію та ведення домашнього господарства, що відобразилося на їх почуттях та відносинах, фактично кожний почав жити окремим життям. 3 січня 2024 року позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Позивач вказує, що подальше спільне життя, примирення між позивачем та відповідачем, як і збереження шлюбу є неможливим, буде суперечити інтересам позивача та дітей. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 137, 141, 142, 247, 263-265, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved