Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з позовною заявою до Акціонерного товариства «Універсал Банк», в якій просить -визнати незаконною та скасувати постанову «Про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу» від 30.05.2018 винесену державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Харитоненко К.В., а саме: квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , стягувачу ПАТ «Універсал Банк»; -визнати незаконним та скасувати акт приймання-передачі про передачу майна стягувачу винесену державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Харитоненко К.В. від 30.05.2018 у рахунок погашення боргу, а саме: квартири [ADDRESS] , стягувачу ПАТ «Універсал Банк»; -визнати противоправним рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни про видачу Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 624 від 15.06.2018 на квартиру [ADDRESS] виданого на ПАТ «Універсал Банк» та скасувати свідоцтво. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 20 лютого 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» з метою придбання нерухомого майна був укладений кредитний договір № 057-2008-324. Для забезпечення договору кредиту між сторонами також було укладено Договір іпотеки. Після укладення вказаних договорів, позивачеві було видано Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 січня 2012 року з [PERSON] та [PERSON] , як поручителя, було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 1026284 грн. 65 коп. На виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом міста Києва державним виконавцем Подільського ВДВС міста Києва Харитоненко К.В. 12 березня 2013 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Під час виконання рішення суду, [PERSON] приблизно в травні 2019 року стало відомо, що постановою «Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу» від 30.05.2018 державного виконавця Подільського районного ВДВС м. Києва Харитоненко К.В., була передана стягувачу АТ «Універсал Банк» квартира якою володів [PERSON] в рахунок погашення боргу. Підставою винесення такої постанови було те, що прилюдні торги визнано такими, що не відбулися. Натомість, позивач вважає, що після ухвалення вказаної постанови мав бути складений акт про передачу такого майна стягувачу. Однак, як самої постанови так і акту позивачеві (боржнику) державним виконавцем не надіслано. Після вчинення таких дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Апатенко Мариною Анатоліївною було прийнято рішення про видачу Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та проведення державної реєстрації прав власності (з відкриттям розділу), індексний номер: 41634215 від 15.06.2018, на нерухоме майно на ім?я АТ «Універсал Банк». Таким чином, позивач вважає, що перед винесенням спірної постанови була порушена процедура надсилання інформації про передачу майна на прилюдні торги, надсилання виконавчих документів боржникові, що передбачено Законом України «Про іпотеку». З метою оскарження неправомірних дій державного виконавця позивач в 2019 році звернувся до суду з відповідною скаргою, яка ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15.07.2019 була залишена без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2019 було визнано противоправною поведінку державного виконавця щодо не надсилання постанови від 30.05.2018 «Про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу». Натомість, станом на час розгляду справи постанова так і не надіслана. В Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутня інформація щодо винесення таких документів як протокол, акт про реалізацію предмета іпотеки, постанова «Про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу». Саме з таких причин, позивач був позбавлений можливості ознайомитися з вказаними документами. На підставі викладеного позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 жовтня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено [PERSON] 02 листопада 2022 року ухвалою судді відкрито провадження у вказаній цивільній. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 03 квітня 2023 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, про невизнання позовних вимог, з огляду на те, що вчиняючи виконавчі дії з примусового виконання рішення суду, державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Харитоненко К.В. дотримано норми чинного законодавства України, а тому, підстави для визнання незаконною та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, акта про реалізацію предмета іпотеки та скасування державної реєстрації свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, відсутні. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження № [NUMBER] наявні винесені державним виконавцем постанови, які, відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» були надіслані за адресою боржника, зазначеною у виконавчому листі, зокрема: [ADDRESS] . Вважає, що виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечать положенню частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Таким чином, вважає, що не отримання боржником документів виконавчого провадження з незалежних від державного виконавця причин не може бути підставою для визнання його дій, спрямованих на виконання рішення суду, неправомірними. Крім того, вважає, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна були здійснені у відповідності до норм чинного законодавства, натомість позивач не обґрунтував та не надав до суду жодних доказів неправильності складеного висновку вартості майна та порушення державним виконавцем законодавства при проведенні оцінки. Крім того, представник відповідача просить застосувати до спірних правовідносин 3 річний строк позовної давності, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду із вказаним позовом, зокрема спірний акт приймання передачі було постановлено державним виконавцем 30 травня 2018 року, а Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів - 15 червня 2018 року, з позовом позивач звернувся до суду 27 жовтня 2022 року, тобто з порушенням строку. Ухвалою суду від 28 вересня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. В обґрунтування позовних вимог надав пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Задорожний А.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях. Представник відповідача Подільського ВДВС в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Вислухавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що 20 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 057-2008-324, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 69 462 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,45% річних та строком повернення - до 10.02.2036. Також, 20 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого с АТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 057-2008-325, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 112 503 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,45% річних та строком повернення - до 10.02.2028. Для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитними договорами від 20 лютого 2008 року № 057-2008-324 та № 057-2008-325, між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Договори поруки № 057-2008-324-Р та № 057-2008-325-Р, відповідно, за умовами яких останній поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань [PERSON] (позичальника) у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитними договорами від 20 лютого 2008 року № 057-2008-324 та № 057-2008-325, між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 20 лютого 2008 р. було укладено Договори іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк 3.3., та зареєстрований в реєстрі за № 1215 (далі - Договір іпотеки). Згідно умов Договору іпотеки в забезпечення виконання боржником зобов`язань, визначених Основним договором іпотекодавець цим передає в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . 26 січня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва було ухвалено рішення по справі № 2-2730/12, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задоволено, а саме, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк», зокрема, 631287 грн. 81 коп. заборгованості за КД № 057-2008-324 від 20.02.2008, 1 026284 грн. 65 коп. за КД «057-2008-325 від 20.02.2008. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору [PERSON] . Постановами головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Барановського Б.В. від 13 березня 2013 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим листом № 2-2730/12. Накладено арешт на майно боржника у розмірі стягнення у межах суми боргу 1 659 392 грн. 46 коп. та оголошено заборону на його відчуження за виконавчим листом № 2-2730/12. Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Харитоненко К.В. від 15 березня 2018 року описано та накладено арешт на трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Реалізація квартири у рамках ВП № [NUMBER] проводилась ДІ «СЕТАМ». Згідно з протоколом № 332779 проведення електронних торгів, сформованим ДІ «СЕТАМ», 16 травня 2018 року торги не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів. 17 травня 2018 року ПАТ «Універсал Банк» подав до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про передачу майна - предмета іпотеки стягувачу (іпотекодержателю) в рахунок часткового погашення заборгованості в порядку ст. 49 Закону України «Про іпотеку». Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Харитоненко К.В. від 30 травня 2018 року передано стягувачу у рахунок погашення боргу за виконавчим листом від 19 жовтня 2012 року трикімнатну квартиру [ADDRESS] . 30 травня 2018 р. державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Харитоненко К.В. складено акт про передачу стягувачу у рахунок погашення боргу. 15 червня 2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 49 Закону України «Про іпотеку» на підставі акту про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу, складеного державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Харитоненко К.В. від 15 червня 2018 р. здійснено державну реєстрацію права власності АТ «Упіверсал Банк» майна, а саме трикімнатної квартири [ADDRESS] . Згідно договору іпотеки від 20 лютого 2008 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , вищезазначена квартира є предметом іпотеки. У статті 49 Закону України «Про іпотеку» визначено права та обов`язки іпотекодержателя у разі визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися. Зокрема, за правилами частини 1 цієї статті, протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Закон України «Про виконавче провадження» визначає права та обов`язки іпотекодержателя у разі визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися. Так, ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна. Виходячи зі змісту ст. 49 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може залишити за собою іпотечне майно після будь-яких електронних торгів, що не відбулись. Виконавче провадження є лише процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Таким чином, вимоги АТ «Універсал Банк» щодо залишення за собою нереалізованого майна шляхом задоволення своїх вимог в рахунок погашення частини існуючого боргу є такими, що відповідають ст. 49 Закону України «Про іпотеку». А тому, стягувач за рахунок нереалізованого майна - предмету іпотеки, частково задовольнив свої вимоги за рішеннями суду, а саме шляхом взаємозаліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Так, судом встановлено, що вчиняючи виконавчі дії з примусового виконання рішення суду, державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Харитоненко К.В. дотримано норми чинного законодавства України, а тому, підстави для визнання незаконною та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, акта про реалізацію предмета іпотеки та скасування державної реєстрації свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, відсутні. Стосовно твердження позивача про не направлення державним виконавцем документів виконавчого провадження боржнику, суд зазначає наступне. 13 березня 2013 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управляння юстиції у м. Києві Барановським Б.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER], щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2730/12, виданого 19.10.2012 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення із [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» 631287 грн. 81 коп. заборгованості за кредитним договором № 057-2008-324, та 1026 284 грн. 65 коп. заборгованості за кредитним договором № 057-2008-325. Вказана постанова була направлена державним виконавцем на адресу стягувача та боржника. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 14 серпня 2019 року по справі № 910/7221/17: саме з дати отримання боржником, постанови про відкриття виконавчого провадження, він зобов`язаний бути обізнаним про хід такого виконавчого провадження як з метою вчасного виконання законних вимог приватного виконавця, так і з метою оскарження, в разі незгоди з діями/бездіяльністю приватного виконавця. Згідно з ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» - копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур?єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Як вбачається із матеріалів справи виконавчого провадження № [NUMBER] державним виконавцем винесені постанови, відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» були надіслані за адресою боржника, зазначеною у виконавчому листі, зокрема: [ADDRESS] . Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.01.2021 у справі № 643/8028/15 «Законодавством України передбачено надіслання копій постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження боржнику саме за адресою, зазначеною у виконавчому листі. Неотримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження з незалежних від державного виконавця причин не може бути підставою для визнання його дій, спрямованих на виконання рішення суду, неправомірними. Виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечать положенню частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Таким чином, не отримання боржником документів виконавчого провадження з незалежних від державного виконавця причин не може бути підставою для визнання його дій, спрямованих на виконання рішення суду, неправомірними. Разом з тим, варто зауважити на тому, що у випадку визнання дій/бездіяльності державного виконавця протиправними у зв`язку з не направленням боржнику постанов про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу не може бути підставою для скасування такої постанови, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2019 та постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2019 по справі № 753/10378/19. Щодо правомірності дій державного виконавця по визначенню вартості майна. 27.03.2018 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Харитоненко К.В. в межах виконавчого провадження № 6960066 винесено постанову про призначення суб?єкта оціночної діяльності - суб?єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № [NUMBER], якою залучено до виконавчого провадження суб?єкта оціночної діяльності - суб?єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ Компані», для надання звіту про оцінку майна, а саме трикімнатної квартири [ADDRESS] . Дана постанова була направлена сторонам виконавчого провадження до відома та передана СОД для виконання. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено фактично лише «право сторін досягти згоди щодо вартості майна та письмово повідомити виконавця про визначену ними вартість майна». Отже, якщо одна із сторін виконавчого провадження не бажає скористатися правом, визначеним частиною 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», то сторони не можуть визначити вартість майна самостійно через відсутність саме взаємної згоди, тому винесення державним виконавцем постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання жодним чином не порушує права боржника. Слід також звернути увагу, що позивачем не наведено доказів стосовно того, що останній звертався до стягувача та намагався визначити чи погодити з ним вартість описаного майна та відповідно не доведено матеріалами справи, що винесення державним виконавцем постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання негативно вплинуло на процесуальне становище та привело до негативних наслідків для боржника в рамках виконавчого провадження. Згідно з ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною, у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Варто наголосити на тому, що оскарження оцінки майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16 та у постанові від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц. Можливість оскарження оцінки майна шляхом скасування звіту про оцінку майна, визнання оцінки майна недійсною в порядку оскарження рішення та дій виконавців відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанова від 28.07.2021 у справі № 921/317/18, постанова від 11.11.2020 у справі № 922/585/20, постанова від 24.07.2020 у справі № 906/969/18, постанова від 15.10.2020 у справі № 917/628/17). Доказів оскарження стороною позивача звіту про визначення вартості майна, який був складений ТОВ «Сейв Компані» суду не надано. Таким чином, суд вважає, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна були здійснені у відповідності до норм чинного законодавства, натомість позивач не обґрунтував та не надав до суду жодних доказів неправильності складеного висновку вартості майна та порушення державним виконавцем законодавства при проведенні оцінки. Щодо оскарження дій державного реєстратора приватного нотаріуса Апатенко М.А. слід зазначити наступне. Згідно з вимогами п.5, 6 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги не відбулися. Відповідно до ч.1 ст.72 Закону України «Про нотаріат» придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням будинку (квартири) шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири). Якщо торги не відбулися, свідоцтво про придбання жилого будинку (квартири) видається стягувачеві. За приписами ч. 2 вищезазначеної статті придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 72 Закону України «Про іпотеку» свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів видаються на підставі акту про продаж будинку (квартири) з прилюдних торгів чи акту про те, що будинок (квартиру) залишено за стягувачем у зв?язку з тим, що торги не відбулися; свідоцтва про придбання нерухомого майна видаються на підставі акта про придбання нерухомого майна або реалізацію предмета іпотеки. Подання інших документів чинним законодавством України не передбачено. Згідно ч. 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2012 року № 282-20595, якщо прилюдні торги (аукціон) оголошено такими, що не відбулися, нотаріус видає відповідне свідоцтво про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акту із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, тому судом не встановлено порушень порядку видачі нотаріусом спірного Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 624 від 15 червня 2018 року, а відтак і позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом також приймається до уваги позиція Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Підсумовуючи вищенаведене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення. Щодо заяви представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, що є підставою для відмови у позові, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За загальним правилом (ч. 1 ст. 261 ЦК України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Отже, враховуючи що позовні вимоги позивача судом визнані необґрунтованими, але стороною у спорі заявлено про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у застосуванні строку позовної давності до спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, а відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed