Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з цим позовом та вказав, що рішенням виконкому Дружбівської сільської ради № 41 від 12 лютого 2007 року [PERSON] передано у власність житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , [PERSON] зареєструвала право власності на вищезазначений житловий будинок загальною площею 46,1 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м. у складі житловий будинок А-1, 46,1 кв.м.; тамбур, а; сіни, а-1; літня кухня, Б-1; літня кухня, б-1; сарай, В-1,; вхід в п/д, Г-1; вбиральня, Т-1; паркан,1; брама, 2; хвіртка, 3: колодязь, К. \~ \~ \~ \~Представник позивачки зазначає, що зазначений житловий будинок, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,5347 га., 0,25 га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та ведення особистого підсобного господарства 0,2847 га. На даний час у позивачки виникла необхідність відчужити зазначений будинок, однак від Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області стало відомо, що 03 січня 2002 року було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ДП № 003324 на ім`я [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,5347 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства 0,2847 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначений Державний акт на право власності на земельні ділянку серії ДП КН № 003324 видано 03 січня 2002 р. на підставі рішення виконкому Дружбівської сільської ради № 30 від 06 вересня 1995 р. та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3324. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Спадкоємцем [PERSON] є його донька, [PERSON] . Представник позивачки вказує, що будинок позивачка набула у власність у 2006 році, а Державний акт ДП КН № 003324 видано 03 січня 2002 року, та про наявність цього Державного акту позивачка не знала. На теперішній час [PERSON] є власником будинку та земельної ділянки під ним, тому вважає, що Державний акт серії ДП КН № 003324 не є чинним. З урахуванням наведеного представник позивачки звернувся до суду з цим позовом та просить скасувати рішення виконкому Дружбівської сільської ради № 30 від 06 вересня 1995 року про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,5347 га та визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП КН № 003324, який видано на підставі вищезазначеного рішення Дружбівської сільської ради. \~ \~ \~ \~ [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату судового засідання сповіщена, причини своєї неявки до суду не повідомила. \~ \~ \~ \~Представник Криничанської селищної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання сповіщений, причини своєї неявки до суду не повідомив. У відповідності до\~ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивачки мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що 12 лютого 2007 року виконавчим комітетом Дружбівської сільської ради було ухвалено рішення № 41, згідно якого [PERSON] передано у власність житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , [PERSON] зареєструвала право власності на вищезазначений житловий будинок загальною площею 46,1 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м. у складі житловий будинок А-1, 46,1 кв.м.; тамбур, а; сіни, а-1; літня кухня, Б-1; літня кухня, б-1; сарай, В-1,; вхід в п/д, Г-1; вбиральня, Т-1; паркан,1; брама, 2; хвіртка, 3: колодязь, К. Зазначений житловий будинок, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,5347 га., 0,25 га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та ведення особистого підсобного господарства 0,2847 га. На даний час у позивачки виникла необхідність відчужити зазначений будинок, однак від Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області стало відомо, що 03 січня 2002 року було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ДП № 003324 на ім`я [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,5347 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства 0,2847 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначений Державний акт на право власності на земельні ділянку серії ДП КН № 003324 видано 03 січня 2002 р. на підставі рішення виконкому Дружбівської сільської ради № 30 від 06 вересня 1995 р. та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3324. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Спадкоємцем [PERSON] є його донька, [PERSON] . Судом встановлено, що рішенням Криничанської селищної ради "Про добровільне об`єднання територіальних громад" за № 1-15/VІІ від 02 серпня 2016 року громада Дружбівської сільської ради приєднана до Криничанської селищної об`єднаної територіальної громади, тобто її правонаступником, як органу місцевого самоврядування, є Криничанська селищна рада. Відповідно до ст.\~125\~ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. З наведеного виходить, що у разі наявності у особи права власності на житловий будинок, остання набуває права користування земельною ділянкою, на якій він розташований та може оформити своє право власності на цю ділянку для його обслуговування. Стаття 152\~ЗК України зазначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, згідно з роз`ясненнями в\~Постанові Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16.04.2004\~року №\~7 судам підвідомчі справи за заявами зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-67цс14 в постанові від 25.06.2014 р., який міститься також у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-12цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93цс13), державний акт на право приватної власності видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт видано, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема ст. ст. 116, 118 ЗК України. Ч. 1 ст.\~155\~ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ст.\~152\~Земельного кодексу\~України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (п. г) ч.3). Згідно правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду України від 22.05.2013 (справа № 6-3Зцс13), 20.05.2015 (справа № 6-21 бцс15), 03.06.2015 (справи № 205цс15, № 6-412цс15, № 6-217цс15) 2015 зазначено наступне. У постанові від 22.05.2013 Верховний Суд України зазначив, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. У постановах від 20.05.2015 та 03.06.2015 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що оскільки норми земельного законодавства встановлювали нерозривний зв`язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов`язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, то позовні вимоги про визнання недійсним державного акта, виданого на підставі недійсного рішення органу місцевого самоврядування, підлягають задоволенню. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. На таку особу (позивача) не можна покладати обов`язку об`єднання вимог про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та вимог про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, укладених (виданих) на підставі такого рішення (див. правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 30.05.2018 у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс18). У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1ст. 155 ЗК України). Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 11.09.2018 по справі № 909/968/16, а саме: "Таким чином, згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт. Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо. З огляду на викладене, рішення суду про визнання недійсним договору не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав. У разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту в даному випадку, оскільки за чинним Цивільним кодексом\~України право власності виникає з моменту його реєстрації". Враховуючи вищенаведене, та приймаючи обставини справи, суд приходить до висновку, що рішення виконкому Дружбівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області - правонаступником якої є\~Криничанська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області, в частині передачі [PERSON] \~у приватну власність земельної ділянки площею 0,5347 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою:\~ [ADDRESS] \~прийняті із порушенням положень земельного та цивільного законодавства, що у свою чергу призвело до порушень законних прав та інтересів позивача як власниці домоволодіння, розташованого на відповідній земельній ділянці, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, беручи до уваги, що позивачкою не заявлено вимоги щодо розподілу судових витрат, суд вважає за належне залишити за позивачкою обов`язок по сплаті судового збору.

Outcome: approved