Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом про\~розірвання шлюбу,\~укладеного з\~ [PERSON] , та стягнення\~з нього\~аліментів на\~утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що 30 травня 2023 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання ще до укладення шлюбу з відповідачем [PERSON] у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] ,\~батьком якої\~є [PERSON] ,\~який матеріальної\~допомоги на\~утримання дитини\~не надає. Зазначила, що сумісне життя в них з відповідачем не склалося, спільно вони з ним не проживають. Шлюбні стосунки в них припинені, спільного господарства вони не ведуть, їх сім`я фактично розпалась та подальше сумісне життя неможливе. У зв`язку з цим просила розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів його заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, якою викладені вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується відповідними повідомленням про отримання судової повістки, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 30 травня 2023 року сторони зареєстрували шлюб у Брусилівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис за № 42 (а.с. 45). Відповідно ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Так, встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають. За таких обставин суд вважає, що родина сторін фактично розпалась та підстав для її збереження немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу протирічило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають суттєве значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У зв`язку з викладеним суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати. Також судом встановлено, що в сторони від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Брусилівською селищною радою Житомирської області 14.05.2024 р. за № 161. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням наведених норм закону та всіх обставин справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивачки на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі ст. ст. 56, 105, 110 112, 120, 180 - 183 СК України та

Outcome: approved