Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У березні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала, що 11 серпня 2018 року між нею, [PERSON] та [PERSON] , в присутності приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Довганюк А.К. укладено спадковий договір, який зареєстровано в реєстрі №9396. Відповідно до умов спадкового договору, [PERSON] та [PERSON] зобов`язуються виконувати передбачені розпорядження [PERSON] , та в разі її смерті набувають право власності в рівних частках кожний, тобто по (одній другій) частці належного їй майна, а саме квартири [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 36,10 кв.м, в тому числі житловою площею 21,60 кв.м. У зв`язку з посвідченням спадкового договору було накладено заборону на відчуження нерухомого майна та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №9397, а саме на предмет договору - квартиру [ADDRESS] . При цьому, вказувала, що починаючи з 2022 року [PERSON] проживає за кордоном, та фактично перестав виконувати свої зобов`язання. Єдиний хто на сьогоднішній момент виконує свої зобов`язання - [PERSON] . Також зазначала, що відповідно до п. 6.3 Спадкового договору визначено, що у разі невиконання «Набувачами» розпоряджень «Відчужувача», на його вимогу цей договір може бути розірваний у судовому порядку. Посилаючись на вищевикладене, просила суд розірвати спадковий договір, зареєстрований в реєстрі за №9396 від 11 серпня 2018 року, укладений між [PERSON] (як відчужував), [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із невиконанням умов договору, а також скасувати заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , накладеної приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Довганюк А.К. У судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника [PERSON] через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Просили заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином про час та місце розгляду справи, однак у матеріалах справи містяться їх заяви про розгляд справи у їх відсутності, також зазначили, що позовні вимоги визнають. Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Довганюк А.К.у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 36,10 кв.м, в тому числі житловою площею 21,60 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 22 серпня 2014 року згідно з розпорядження №49780 від 22 серпня 2014 року. 11 серпня 2018 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в присутності приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Довганюк А.К., укладено спадковий договір, який зареєстровано в реєстрі №9396 (а.с.14-17). Зі змісту спадкового договору убачається, зокрема з п.1.1 договору, що [PERSON] , та [PERSON] зобов`язуються виконувати передбачені в ньому розпорядження [PERSON] , і в разі її смерті набувають право власності в рівних частках кожний, тобто по (одній другій) частці належного [PERSON] майна, а саме квартири [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 36,10 кв.м, в тому числі житловою площею 21,60 кв.м. Пунктом 2.3 Спадкового договору визначено, що набувач зобов`язується виконувати наступні обов`язки: забезпечувати відчужувача згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами; в разі смерті відчужувача поховати її на цвинтарі в місті Чернівці; купувати для відчужувача одяг та продукти харчування за її вимогою; забезпечувати порядок у квартирі. У пункті 6.3 спадкового договору сторони дійшли згоди, що у разі невиконання «Набувачами» розпоряджень «Відчужувача», на його вимогу цей договір може бути розірваний у судовому порядку, а також у разі неможливості виконання «Набувачами» розпоряджень «Відчужувача» на вимогу «Набувачів» цей договір може бути розірваний у судовому порядку. При цьому, з матеріалів справи убачається, що у зв`язку з нотаріальним посвідченням спадкового договору від 11 серпня 2018 року, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Довганюк А.К. накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна - квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] до виконання, припинення чи розірвання спадкового договору, та зареєстрована в реєстрі за №9397 (а.с.17). Зокрема, звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] вказувала, що починаючи з 2022 року [PERSON] проживає за кордоном й відповідно перестав виконувати свої зобов`язання за спадковим договором, а тому просила його розірвати. Враховуючи встановлені судом обставини та доводи позивача, викладені у позові, суд приходить до висновку, що правовідносини між сторонами у даному спорі регулюються нормами Цивільного кодексу України про договірні відносини, а також про спадковий договір. Так, відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно зі ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Частиною 1 ст.1308 ЦК України передбачено, що спадковий договір може бути розірваний на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Аналогічне положення закріплено також у п. 6.3 спадкового договору. Крім того, положеннями ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, підстави для зміни або розірвання договору передбачені положеннями ст.651 ЦК України, ч. 2 якої визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ст.ст. 1302, 1305 ЦК України та умов укладеного сторонами спадкового договору передбачено, що обов`язки по вчиненню певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувач у спадковому договорі не має обов`язків, він наділяється лише правом вимоги, тому набувачі повинні довести належне виконання ними зобов`язань за договором. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №591/5/18. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1- 4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.( ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Аналізуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови спадкового договору, оскільки з 2022 року проживає за кордоном та будь-який дій, обумовлених спадковим договором не виконує. В ході розгляду справи відповідачі не надали будь - яких доказів на підтвердження виконання своїх обов`язків за договором, для спростування доводів позивачки. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання спадкового договору підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині скасування заборони відчуження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , накладеної приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Довганюк А.К., суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Порядок вчинення нотаріальних дій регламентується вказаним законом та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно дост.34 Закону України «Про нотаріат», накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Так, ст. 73 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. У постанові від 10.04.2019 року у справі №161/9939/17 (провадження №61-40053 св18) Верховний Суд зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що зняття заборони відчуження квартири відповідно до Закону України «Про нотаріат» є виключною компетенцією нотаріуса, а заявлена позовна вимога є передчасною та необґрунтованою, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial