Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

позов зареєстрований судом 19.12.2023 року і мотивований тим, що 14.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 678041566, який за угодою сторін підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Правил та ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки, виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором, однак, умови кредитного договору не виконала. Відповідно до реєстру боржників № 121 від 16.02.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 678041566. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФУ «ЄАПБ») був укладений договір факторингу № 20102022, відповідно до якого позивачу було відступлено за плату право вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] . Право вимоги перейшло на наступний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на суму 25\~683,16 грн., з яких: 7\~749,40 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17\~933,76 грн. сума заборгованості за відсотками. Про відступлення права вимоги відповідач була повідомлена, однак, заборгованість не погасила. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 678041566 від 14.11.2020 року в загальному розмірі 25\~683,16 грн. та судові витрати. Представник позивача Грибанов Д.В., [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали відповідь на відзив і клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечили. Представник відповідача адвокат Дремлюх О.М. підтримав відзив на позов, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження відступлення права вимоги, а також розрахунку суми боргу. Відповідач отримала кредит у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в сумі 7750 грн. згодна погасити заборгованість перед первісним кредитором разом із процентами 3\~952,20 грн., розрахованими станом на 13.01.2021 року, а нарахування процентів після строку кредитування суперечить вимогам закону. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що за умовами кредитного договору від 14.11.2020 року № 678041566 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] кредит без конкретної споживчої мети на суму 7\~750 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.3, 1.4 або п.1.5 цього договору. Згідно п.1.2, кредит наданий строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. На період строку, визначеного п.1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.3). У випадку користування кредитом понад строк, встановлений в п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення) п.1.4. Згідно п. 1.5, базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п. 1.2 договору, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4 цього договору. Позичальник зобов`язувалась згідно п.1.6 повернути кредит, нараховані проценти згідно п.1.3 цього договору не пізніше строку, вказаного в п. 1.2 цього договору. Розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого п.1.2 договору зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (дод. № 1 до договору) п.1.7. ТОВ має право, зокрема, згідно п.2.1.1.5, у разі бажання позичальника змінити строк надання кредиту, за згодою позичальника змінити дисконтну процентну ставку за користування кредитом на іншу процентну ставку; згідно п.2.1.1.6 укласти договір відступлення прав вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою з урахуванням вимог законодавства України. Позичальник, крім іншого, зобов`язалась вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором (п. 2.2.2.1). При укладенні договору сторони засвідчили, що укладення договору відповідає їх вільному волевиявленню, умови договору є взаємовигідними для кожної із сторін, договір може бути змінений або розірваний тільки за згодою сторін (п.4.13). [PERSON] підтвердила, що отримала від товариства до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені в законодавстві України (в т.ч. інформацію, надання якої передбачено ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»); отримала кредит не на споживчі цілі; інформація надана товариством з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п.4.16). Згідно п. 4.18 договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу: 14.12.2020 року сума кредиту 7\~750, 00 грн., проценти 23, 40 грн., до сплати 7\~773,40 грн. Сукупна вартість кредиту за дисконтною ставкою складає 100, 30 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 7\~773,40 грн. у грошовому. Договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт пропозиції) та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Платіжним дорученням від 14.11.2020 року підтверджено перерахування [PERSON] 7\~750 грн. за кредитним договором № 678041566 від 14.11.2020 року. 14.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 14.11.2020 року № 678041566, згідно якої сторони погодили, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі її звернення, продовжено строк, на який був наданий кредит на 30 днів. Починаючи з 14.12.2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,70 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткової угоди. Додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 14.12.2020 року. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 14.11.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на [PERSON] кредитного договору № 678041566, отримання позичальником кредитних коштів в сумі 7\~750, 00 грн. та додаткової угоди від 14.12.2020 року. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором від 14.11.2020 року належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, борг не повернула. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до реєстру боржників № 121 від 16.02.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 678041566. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») був укладений договір факторингу № 20102022, відповідно до якого позивачу було відступлено за плату право вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] . Право вимоги перейшло на наступний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на суму 25\~683,16 грн., з яких: 7\~749,40 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17\~933,76 грн. сума заборгованості за процентами. Згідно платіжного доручення № 18921 від 25.10.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило на користь ТОВ «Таліон Плюс» 3\~011\~843,88 грн. за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року. Про відступлення права вимоги відповідач була повідомлена, однак, заборгованість також не погасила. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Позивач надав розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» становить 25\~683,16 грн. і складається із суми боргу 7\~749,40 грн. і процентів 17\~933,76 грн. Дана заборгованість нарахована за період з 21.10.2022 року до 30.11.2023 року (а.с. 15). Також позивач надав до відповіді на відзив розрахунок заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», згідно якого борг [PERSON] по договору від 14.11.2020 року за період з 16.02.2021 року до 21.10.2022 року становить 25\~683,16 грн. Також позивач надав до відповіді на відзив розрахунок боргу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», згідно якого борг [PERSON] по договору від 14.11.2020 року за період з 14.11.2020 року до 16.02.2021 року становить 19\~754,86 грн. Дана заборгованість складається з суми основного боргу 7\~749,40 грн. і боргу по процентам 12\~005,46 грн. З даного розрахунку вбачається, що відповідачем [PERSON] здійснювались погашення 14.12.2020 року в сумі 24 грн., 16.01.2021 року в сумі 315 грн., 24.01.2021 року в сумі 40 грн. З цих сум на погашення суми основного боргу зараховано 0,60 грн. і на погашення процентів 378,40 грн. Суд вважає, що саме дана сума, розрахована первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, враховуючи те, що суду наданий детальний розрахунок боргу перед первісним кредитором за період з 14.11.2020 року до 16.02.2021 року із врахуванням погашень, що здійснювались боржником, а також із врахуванням вимог ст.ст. 1048,1054 ЦК України і того, що [PERSON] частково визнала дану заборгованість на суму 11\~724,70 грн. Нарахування процентів поза межами строку кредитування суперечить вимогам закону і порушує баланс інтересів сторін. Відповідна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16.\~ Заперечення відповідача щодо правонаступництва позивача за договором суд також вважає безпідставним, оскільки позивач надав належні і допустимі докази укладення договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» (із додатковою угодою від 31.12.2020 року), а також між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від 20.10.2022 року із відповідними реєстрами боржників та доказами оплати за договорами факторингу. Отже, позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає частковому задоволенню, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 678041566 від 14.11.2020 року в загальному розмірі 19\~754,86 грн. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2\~684 грн. згідно платіжної інструкції від 05.12.2023 року (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (76,92 %) в сумі 2\~064,53 грн.

Outcome: approved