Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Заявник [PERSON] 30 квітня 2024 року звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису її сину, [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що заявник на протязі тривалого часу спільно мешкає разом із своїм сином, за адресою: [ADDRESS] . Так, починаючи з грудня 2017 року [PERSON] у зв`язку з систематичним вживанням алкоголю поводиться агресивно по відношенню до заявника, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою внаслідок чого вона неодноразово викликала наряд поліції, за результатами її звернень працівники поліції складали протоколи про адміністративні правопорушення за вчинення домашнього насильства та направляли до суду матеріали про притягнення кривдника до адміністративної відповідальності. Як наслідок, Котовським міськрайонний судом Одеської області були винесені багаточисленні постанови, відповідно до яких [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафів на користь держави. З огляду на вищевказані обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що чинить [PERSON] відносно заявника, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, вважає, що вона як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заявник просила суд видати обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , строком на 6 (шість) місяців з заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; наближення на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; направити [PERSON] , [INFO] , до Подільської ОТГ для проходження програми для кривдників, як особи, що вчиняє насильство в сім`ї строком на 6 (шість) місяців. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що проти заявлених вимог не заперечує. Представник Подільського\~районного управління\~поліції ГУНП\~в Одеській\~області у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив про розгляд справи без участі представника, заявлені вимоги підтримав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданим Котовським РВ ГУДМС України в одеській області від 05 грудня 2015 року. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 жовтня 1990 року, актовий запис № 526. Згідно з довідкою виданою головою квартального комітету Подільської територіальної громади вбачається, що [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2018, справа № 505/46/18, [PERSON] було звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та винесено усне зауваження. З постанови вбачається, що [PERSON] , 18.12.2017 року біля 16 години, по [ADDRESS] , вчинив сварку зі своєю матір`ю [PERSON] висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насилля в сім`ї. Протягом року притягувався по ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2018, справа № 505/1324/18, [PERSON] було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривен на користь держави. З постанови вбачається, що [PERSON] 16.04.2018 року, біля 20 год. 00 хв. знаходячись за місцем мешкання в п`яному вигляді, вчинив сварку зі своєю матір`ю [PERSON] , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою в її адресу та вдарив рукою по обличчю, але значних тілесних ушкоджень не наніс, заспокоїтись не намагався, чим вчинив психологічне та фізичне насильство в сім`ї. Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2022, справа № 505/3953/21, [PERSON] було звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з його малозначністю та обмежились усним зауваженням, а справу закрито. З постанови вбачається, що [PERSON] 07.11.2021 о 23 години 00 хвилин перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , ображав грубою нецензурною лайкою свою матір [PERSON] , чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. Своїми діями [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05.07.2023, справа № 505/1350/23, [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з їх малозначністю та обмежились усним зауваженням, а справу закрито. З постанови вбачається, що [PERSON] 08 квітня 2023 року о 18.00 год. за місцем мешкання вчинив відносно своєї матері [PERSON] домашнє насильство, а саме: під час суперечки ображав останню грубою нецензурною лайкою та шарпав за одяг, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, [PERSON] 29 квітня 2023 року о 17.00 год. за місцем мешкання в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї матері [PERSON] домашнє насильство, а саме: ображав грубою нецензурною лайкою та шарпав за одяг, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2024, справа № 505/5224/23, [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності оголосивши усне зауваження. З постанови\~вбачається,\~що [PERSON] 24\~листопада 2023\~року о\~12\~годині 00\~хвилин,\~перебуваючи за\~адресою: [ADDRESS] ображав нецензурною лайкою свою матір [PERSON] , чим своїми діями вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями ст.\~21\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26\~Закону №\~2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Частинами 2, 3, 4 ст. 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі № 363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі № 607/10122/19. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Беручи до уваги наведені обставини, з матеріалів справи встановлено факти регулярного вчинення з боку [PERSON] по відношенню до заявника фізичного та психологічного насилля та вбачається високий рівень вірогідності його продовження чи повторного вчинення, в тому числі із тяжким наслідками, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому суд вважає, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту прав заявника до [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник [PERSON] вчиняє психологічне насильство відносно своєї матері [PERSON] , наявні обґрунтовані ризики вчинення ним насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 6 (шість) місяців, а саме: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; наближення на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; направити [PERSON] , [INFO] , до Подільської ОТГ для проходження програми для кривдників, як особи, що вчиняє насильство в сім`ї строком на 6 (шість) місяців. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку. Встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, встановленому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При таких обставинах, суд вважає за можливе застосувати обмежувальні заходи вказані заявником. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Крім того, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону, програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків. Згідно ч. 6, 7 ст. 28 Закону, кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Кривдник повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі. Із вказаних доказів вбачається, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи тривають по сьогоднішній день та на постійній основі, конфлікти переростають у більш насильницькі дії з боку [PERSON] , його дії мають ознаки фізичного та психологічного (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами, залякування, тощо) тиску, є такими, що порушують фізичну та психологічну недоторканість заявника. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник [PERSON] систематично вчиняє психологічне насильство відносно своєї матері [PERSON] , наявні обґрунтовані ризики вчинення ним насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ч. 2 ст.\~26\~ЗУ «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» строком на 6 (шість) місяців та направлення [PERSON] до Подільської міської ради Подільського району Одеської області для проходження програми для кривдників строком на 6 (шість) місяців. З огляду на викладене заява підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved