Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Свої вимоги обгрунтовує тим, що йому на праві власності належить автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний № [NUMBER] . 19 грудня 2022 року близько 09 години 00 хвилин по вул. Соборній в м. Сміла [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Fusion», реєстраційний № [NUMBER] , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем, який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою суду від 17 січня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.\~ На день дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, яким керував [PERSON] , був застрахований за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з лімітом відповідальності за шкоду у розмірі 160000 грн., розмір франшизи 0. В подальшому цією страховою компанією було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 46126,00 грн. Не погоджуючись із вказаною сумою позивач звернувся до цього відповідача із відповідною заявою. На підставі заяви страховою компанією було здійснено перерахунок та визначено нову суму матеріального збитку у розмірі 67457,00 грн. Оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» спочатку було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 46126 грн, а в подальшому за його заявою було значно збільшено розмір суми відшкодування до 67457 грн., тому в позивача виникли сумніви щодо об`єктивності визначення цим відповідачем вартості відновлювального ремонту та розміру матеріального збитку. Для фіксації матеріальної шкоди позивач звернувся до експерта товарознавця, яким було встановлено, що в результаті пошкодження автомобіля йому було завдано 109269,46 грн. матеріальних збитків. Копію висновку експерта позивач направив до страхової компанії, в результаті чого цим відповідачем було прийнято рішення про доплату страхового відшкодування в розмірі 10558,29 грн. Оскільки розмір виплаченого ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» страхового відшкодування є меншим від завданого йому матеріального збитку, [PERSON] просив стягнути з цього відповідача 31253,17 грн. страхового відшкодування, що є різницею між фактичною вартістю матеріального збитку, встановленого експертом, та вартістю матеріального збитку, який вже виплачений страховою компанією. Позивач також вказував, що внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 10 000 грн. та просив стягнути з відповідача [PERSON] 18 липня 2023 року до суду надійшов відзив ПрАТ «СК «Провідна», у якому цей відповідач позов не визнав та зазначив, що 20.12.2022 до нього звернувся позивач з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 19.12.2022 за участю забезпеченого транспортного засобу. З метою визначення розміру завданої позивачу шкоди ПрАТ «СК «Провідна» звернулось до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] 29.12.2022 оцінювачем в присутності позивача було проведено огляд транспортного засобу позивача, за результатами якого складено акт огляду транспортного засобу, який підписаний позивачем. Заяв та зауважень від позивача не надходило, що свідчить про те, що він погодився з даним актом, правильністю та достовірністю викладених в ньому даних. Відповідно до отриманого звіту велична розміру заподіяного власнику автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний № [NUMBER] , матеріального збитку становить 78015,40 грн без врахування ПДВ. Враховуючи те, що страхове відшкодування сплачувалось безпосередньо на рахунок позивача, а не на рахунок СТО, позивачем не було надано документів, що підтверджують проведення відновлювального ремонту на підприємстві платника ПДВ, тому сума непідтвердженого податку на додану вартість при розрахунку страхового відшкодування була вирахувана. Водночас ПрАТ «СК «Провідна» просило не брати до уваги наданий позивачем висновок експерта, оскільки позивач не мав права самостійно обирати експерта, оскільки огляд пошкодженого майна було проведено у визначений законом строк та у присутності позивача. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 червня 2023 року суд відкрив провадження у справі та постановив її розгляд проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 20 вересня 2023 року суд призначив по справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, на час проведення якої зупинив провадження у справі. Ухвалою від 03 січня 2024 року суд відновив провадження у справі у зв`язку з надходженнями до суду висновку експерта. Після проведення експертизи позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» 15642,59 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Крім того, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] , окрім вже заявленої моральної шкоди, 44243,35 грн. шкоди, що є різницею між вартістю відновлювального ремонту та матеріальними збитками. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі в судових засіданнях. Відповідач ПрАТ «СК «Провідна» у відзиві просив розгляд справи провести за відсутності його представника. Відповідач [PERSON] подав до суду клопотання, у якому заперечував проти позовних вимог [PERSON] , так як вони є не вмотивованими та не відповідають чинному законодавству. Просив врахувати, що винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Крім того, просив справу розглядати без його участі. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля «Hyundai Accent», 2012 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] . 19 грудня 2022 року близько 09 години 00 хвилин по вул. Соборній в м. Сміла [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Fusion»,реєстраційний № [NUMBER] , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем, який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 січня 2023 року по справі №703/29/23, яка вступила в законну силу 12 квітня 2023 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» згідно з полісом №211469502. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становив 160000 грн, франшиза - 0,00 грн. 20 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з повідомленням №2300388164 про дорожньо-транспортну пригоду, що відбулась 19 грудня 2022 року. 29 грудня 2022\~ року оцінювачем [PERSON] за участю позивача було проведено огляд автомобіля «Hyundai Accent», про що складено відповідний акт. 03 травня 2023 року вказаним оцінювачем було складено звіт №22 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля без урахування ПДВ на складові, що підлягають заміні, в результаті його пошкодження при ДТП складає 78015,40 грн. Вартість матеріального збитку з урахування ПДВ на складові, що підлягають заміні, в результаті його пошкодження при ДТП складає 86529,69 грн. В ході розгляду справи позивач визнав факт отримання ним страхового відшкодування в розмірі 78015,40 грн. За клопотанням позивача судом було призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу. Згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-23/11984-АВ від 19 грудня 2023 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 19.12.2022, на момент настання ДТП становила 153512,81 грн з ПДВ та 130527,33 грн без ПДВ. Вартість матеріального збитку, завданого власникові пошкодженого автомобіля\~ «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент настання ДТП становила 109269,46 грн з ПДВ та 93657,88 грн без ПДВ. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто, вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, потерпілий має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами. Відтак, в силу приписів частини 2 статті 14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ. Наведене випливає також з приписів частини 2 статті 1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 2 жовтня 2019 року у справі №161/2017/16-ц. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95 цс 20). Отже, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі №924/625/17 суд касаційної інстанції зазначив, що звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а тому суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотехнічної експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на який проводився ремонт автомобіля. Таким чином, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Крім того, порядок проведення оцінки дорожніх транспортних засобів врегульований Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі Методика). Пунктами 1.2,1.3 Методики визначено, що Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Відповідно до п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Як зазначено в звіті №22 від 03.05.2023 він містить професійну думку оцінювача щодо імовірної (ринкової) вартості об`єкта. При цьому, оцінювач допускає, без належної перевірки, що всі дані, надані замовником, повні та правдиві. Інформація, отримана з незалежних джерел, вважається правдивою, однак оцінювач не гарантує в якій-небуть формі факт її достовірності. Оцінювач припускає відсутність яких-небуть схованих факторів, що впливають на оцінку вартості досліджуваного об`єкта, стан конструкцій, вузлів і елементів. Оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» не надано належних, достатніх та допустимих доказів того, що оцінювачем [PERSON] було достовірно визначено технічний стан автомобіля, обсяг та характер його пошкоджень, тощо, суд надає перевагу при визначенні розміру спричиненої шкоди саме висновку атестованого експерта від 19 грудня 2023 року, який також був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Враховуючи те, що ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 78015,40 грн, а вартість матеріального збитку без ПДВ становить 93657,88 грн, тому суд вважає, що до стягнення підлягає страхове відшкодування в розмірі 15642,48 грн (93657,88 грн 78015,40 грн). Всі інші надані сторонами докази не впливають на висновки суду та не спростовують їх. Щодо вимог до відповідача [PERSON] . Як вже зазначалось судом відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за двох умов: якщо у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Тобто, відповідно до положень ст.22,29 цього Закону, ст.1192,1194 ЦК України страховик несе обмежену відповідальність та відшкодовує оцінену шкоду з урахування коефіцієнта фізичного зносу та франшизи. На підтвердження цього, Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, у разі відсутності у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування саме винна особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. В досліджуваного судом висновку експерта встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, становить 109269,46 з ПДВ, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 153512,81 гривень з ПДВ. Відповідно, з відповідача [PERSON] належить стягнути різницю між вартістю відновлювального ремонту та матеріальними збитками, що становить 44243,35 грн. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує, що пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП та неможливість ним користуватися викликало суттєві незручності позивачу у пересуванні та налагодженні його життя і побуту. А тому враховуючи встановлені обставини справи, глибину фізичних та душевних страждань позивача, факт пошкодження майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до квитанції від 14.06.2023 [PERSON] сплатив 1073 грн. 60 коп. судового збору за звернення до суду з наведеним позовом. Позивачем також було сплачено 2294,40 грн. за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, що підтверджується квитанцією від 25 жовтня 2023 року. В матеріалах справи наявна квитанція від 22.03.2023 про оплату [PERSON] 1812,29 грн. за проведення транспортно-товарознавчої експертизи. Вказана експертиза була проведена за замовленням позивача та приєднана як доказ до матеріалів справи. Водночас, суд враховує, що за клопотанням позивача була призначена судова транспортно-товарознавча експертиза, з висновками якої погодився суд та за результатами якої судом було визначено розмір завданої позивачу шкоди з урахуванням всіх обставин. Оскільки позивачем не обґрунтовано доцільність та необхідність понесення таких витрат, суд не вбачає підстав для їх стягнення. Крім того, судом установлено, що згідно квитанції №07-23 від 12.06.2023 позивач сплатив адвокату Холодняку В.М. 3000 грн. за надання правової допомоги з приводу відшкодування матеріального збитку пошкодженому автомобілю «Хундай Акцепт», що мало місце 19.12.2022 під час ДТП, та відшкодування моральної шкоди. Відповідно до акту виконаних робіт від 12 червня 2023 року та попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу, які позивач поніс та очікує понести під час судового розгляду, адвокатом Холодняком В.М. надано [PERSON] наступні послуги: консультація правового характеру\~ 0,5 год. вартістю 200 грн., звернення з письмовим запитом до Черкаського НДЕКЦ МВС України про проведення авто товарознавчої експертизи 0,5 год. вартістю 600 грн., складення та роздруківка позовної заяви 3 год вартістю 2000 грн., копіювання документів для додатка до позовної заяви 0,5 год. вартістю 200 грн. Згідно Єдиного реєстру адвокатів України Холодняк В.М. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №484, виданого 02.07.2012. Оскільки судом не встановлена необхідність позивача у проведенні транспортно-товарознавчої експертизи за власною ініціативою, суд вважає, що отримані ним послуги у вигляді звернення з письмовим запитом до Черкаського НДЕКЦ МВС України про проведення авто товарознавчої експертизи вартістю 600 грн. також не є необхідними в межами наведеної справи та не підлягають відшкодування. Отже, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачів, в сумі 2400 грн. При цьому, суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Таким чином, судові витрати по справі складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп., витрат, пов`язаних із залученням експерта, у розмірі 2294 грн. 40 коп.\~ та витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 2400 грн. 00 коп., що разом становить 5768 грн. 00 коп. Зважаючи на вимоги ст.141 ЦПК України з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь [PERSON] належить стягнути 1291,05 грн. понесених позивачем судових витрат, а з відповідача [PERSON] 4064,27 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved