Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в обґрунтування якої зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 8 серпня 2010 року. Після припинення спільного проживання рішенням Уманського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , батьком дитини записаний [PERSON] .\~Післярозірвання шлюбу, син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач по рішенню Уманського міськрайонного суду від 20 лютого 2013 року зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання сина, але аліменти не сплачує, має заборгованість. Участі в додаткових витратах на утримання сина також не приймає. Після розлучення з дитиною не спілкується без поважної причини, матеріальної допомоги не надає, по рішенню суду зобов`язаний сплачувати аліменти, але від виконання рішення суду ухиляється та має заборгованість на 1 січня 2023 року 180720 грн. Прийняті міри державним виконавцем по погашенню [PERSON] боргу по несплаті аліментів, не дали результату, [PERSON] борг не сплатив, місце роботи приховує від ДВС, оскільки працює по договорах. Зміна способу стягнення аліментів відповідає інтересам дитини і тому вона ставить питання про зміну способу стягнення аліментів з відповідача. Оскільки [PERSON] має нерегулярні, мінливі доходи, скриває свій прибуток, вважає що аліменти відповідач повинен сплачувати на утримання сина в твердій грошовій сумі, яка забезпечить потреби дитини, враховуючи його вік. Враховуючи, що відповідач не являється інвалідом, працездатний, не має інших утриманців, аліменти іншим способом не виплачує, а тому вважає, що він має можливість виплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення сином повноліття у розмірі 6000 грн. щомісячно. Просить змінити\~спосіб стягнення\~аліментів,\~які стягуються\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~на підставі\~рішення Уманського\~міськрайонного суду\~від 20\~лютого 2013\~року на\~утримання сина\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з частки на тверду грошову суму та стягувати щомісячно аліменти в розмірі 6000 грн. до повноліття дитини, на користь його матері [PERSON] . Ухвалою судді від 03.11.2023 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Станом на день розгляду справи відповідач відзив або зустрічну позовну заяву не подав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до приписів ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02 грудня 2010 року виконкомом Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис №33. Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2013 року з [PERSON] ,\~ [INFO] , стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2013 року і до його повноліття. Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 ч.1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пред`являючи вимогу про зміну способу стягнення аліментів з частки від заробітку (доходу) платника аліментів [PERSON] на тверду грошову суму, позивач належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом. Позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про збільшення її витрат на утримання неповнолітньої дитини, а також про зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них тощо. Доводи позивача з приводу необхідності зміни способу стягнення аліментів у зв`язку з тим що [PERSON] має нерегулярні, мінливі доходи, скриває свій прибуток, не являється інвалідом, працездатний, не має інших утриманців, аліменти іншим способом не виплачує, не є підставою для ухвалення нового судового рішення про зміну способу стягнення аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17 та від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17. Посилання позивача на те, що відповідач має\~можливість виплачувати\~аліменти на\~утримання дитини\~саме у\~розмірі 6000\~грн.,є лише припущенням, оскільки не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами, а тому не може бути підставою для зміни вже встановленого судом способу та розміру стягуваних аліментів, оскільки такі гарантовані обмеження встановлені законодавством, застосовуються на стадії виконання судового рішення, а механізм застосування такої гарантії полягає в тому, що незалежно від розміру аліментів, які встановлені рішенням суду, їх фактичний розмір не може бути меншими ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, для чого ухвалення додаткового рішення з цього приводу не потребується. Таким чином, позивач [PERSON] не довела належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших змін, які на підставі ст. ст. 181, 192 СК України, можуть бути підставою для зміни способу стягнення аліментів, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при пред`явленні позову [PERSON] не сплачувала судовий збір, оскільки на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», вона звільнена від його сплати. Отже, оскільки судом в задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed