Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з відповідачем по даній справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2014. Від спільного подружнього життя з відповідачем мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Шлюб з відповідачем розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2016 року. Відповідач після розірвання шлюбу почав ухилятися від своїх батьківських обов`язків, не навідував дитину, не цікавився його долею і не надавав коштів на утримання малолітнього сина. 06.10.2016 Московським районним судом м. Харкова було винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача, яке 15.11.2016 було змінено рішенням апеляційного суду Харківської області, і з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 700 грн. 26.11.2018 Московським районним судом м. Харкова було винесено рішення про збільшення розміру аліментів та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн. Відповідач весь час нехтував своїми батьківськими обов`язками, життям і здоров`ям дитини не цікавився, фізичним і духовним розвитком не займався, аліменти сплачував не регулярно та не поніс жодних додаткових витрат на утримання сина. З осені 2019 року відповідач остаточно зник з життя дитини, перестав ним цікавитися, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з сином та брати участі у його вихованні. Відповідач жодного разу не відвідував сина у дитячому садку, не бував на виставах та святкових заходах; жодного разу не відвідував лікарів, не купував ліків для дитини, та не відвідував під час хвороби; ніколи не був у школі сина, не знає його вчителів, та не має жодного уявлення про навчальний план і предмети дитини; нічого не знає про мрії та захоплення дитини. На сьогодні дитина не має до батька ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу не бачив. Також у спілкуванні з сином, він не питав та не цікавився відповідачем, про жодні події, що пов`язували його з відповідачем не пам`ятає. З 2019 року вона перебуває у фактичних сімейних відносинах, а з червня 2024 року в офіційному шлюбі з [PERSON] , у якого з її сином [PERSON] склалися довірливі та теплі стосунки, засновані на любові, повазі та розумінні. Син вважає її чоловіка своїм батьком, бо іншого батька не знає. ЇЇ чоловік фактично взяв на себе всі батьківські обов`язки по вихованню сина, разом з нею піклуються ним, допомагає у навчанні, сприяє фізичному та інтелектуальному розвитку, грає в інтерактивні ігри, відвідує медичні установи та повністю матеріально забезпечує. Відповідно до заяви відповідача від 20.10.2023, завіреної приватним нотаріусом Панченко О.В., він не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до довідки від 23 жовтня 2023 року, виданої Комунальним закладом «Харківський ліцей № 143» [PERSON] навчається дистанційно, його вихованням та навчанням займається мати. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 25.10.2023, виданого старшим державним виконавцем Кунєвою М.І. , відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Відповідно до довідки № 345 від 02.11.2023 виданої КНП «Харківська міська дитяча поліклініка №13» ХМР встановлено, що [PERSON] перебуває в ній на обліку від самого народження, дитина проходить всі необхідні медичні обстеження та отримує планові щеплення за календарем вакцинації, станом здоров`я опікується мати, яка при зверненні до лікаря-педіатра перебувала у супроводі дитини. Згідно довідки від 03.11.2023 № 145/01-35-23 виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 199 ХМР [PERSON] відвідував комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 199 ХМР у період з 01.09.2017 по 31.08.2021. Зі слів вихователя відомо, що дитину приводила до навчального закладу та забирала його мати, яка також відвідувала батьківські збори та святкові вистави. Батько дитини [PERSON] жодного разу до навчального закладу не з`являвся, дитину не відвідував. Тобто з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, відповідач взагалі перестав сплачувати аліменти, жодного разу не цікавився потребами дитини і умовами його життя. Для забезпечення інтересів дитини, у зв`язку з тим, що відповідач з 2019 року та по сьогоднішній день свідомо не виконує покладені на нього батьківські обов`язки, просить позбавити відповідача батьківських прав. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача, та 13.11.2023 судом отримано відповідь. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 14.11.2023 провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 18 квітня 2024 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради -третя особа у справі, в судове засідання не з`явився, підтримує позовні вимоги, просив розгляд справи проводити у відсутність представника та ухвалити рішення по справі з урахуванням наданого висновку, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно сина: [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надавав, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому 22 листопада 2014 року. Шлюб з відповідачем розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2016 року ( справа № 643/7988/16-ц; провадження № 2/643/4878/16). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 29 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 703. Син проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу почав ухилятися від своїх батьківських обов`язків, не навідував дитину, не цікавився його долею і не надавав коштів на утримання малолітнього сина. 06.10.2016 Московським районним судом м. Харкова було винесено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 02 липня 2016 року і до повноліття дитини. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.11.2016 рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.10.2016 було змінено і розмір стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини зменшено відповідно з 1000 грн до 700 грн. 26.11.2018 Московським районним судом м. Харкова було винесено рішення про збільшення розміру аліментів та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн. Відповідач матеріальним забезпеченням свого сина не цікавиться та не опікується. 13 червня 2020 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 452 та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Згідно даних довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.10.2023 за адресою: [ADDRESS] за даною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки вих. № 247/01-33/23 від 23 жовтня 2023 року, виданої директором Комунальним закладом «Харківський ліцей № 143» [PERSON] в тому, що [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в 3-Б класі, дистанційно, мати приділяє вихованню та навчанню ситна належну увагу, регулярно виходить на зв`язок з класним керівником, та постійно відвідує батьківські збори. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 25.10.2023, виданого старшим державним виконавцем Кунєвою М.І., [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] - 22788,21 грн. Відповідно до довідки № 345 від 02.11.2023 виданої директором КНП «Харківська міська дитяча поліклініка №13» ХМР встановлено, що [PERSON] , [INFO] перебуває у вказаному закладі на обліку від самого народження, дитина проходить всі необхідні медичні обстеження та отримує планові щеплення за календарем вакцинації, станом здоров`я опікується мати, яка при зверненні до лікаря-педіатра перебувала у супроводі дитини. Згідно довідки № 145/01-35-23 від 03.11.2023 виданої завідувачем КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 199 ХМР [PERSON] - [PERSON] відвідував комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 199 ХМР у період з 01.09.2017 по 31.08.2021. Зі слів вихователя відомо, що дитину приводила до навчального закладу та забирала його мати, яка також відвідувала батьківські збори та святкові вистави. Батько дитини [PERSON] жодного разу до навчального закладу не з`являвся, дитину не відвідував. В матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] від 20.10.2023, завірена приватним нотаріусом Панченко О.В., відповідно до якої відповідач, [PERSON] цією заявою повідомив, що йому відомо про намір [PERSON] та органів опіки та піклування звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , він позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, оскільки свої батьківські обов`язки не виконує і виконувати наміру не має. Вищевказане свідчить про небажання батька здійснювати виховання своєї неповнолітньою дитини, приймати активну участь у його розвитку, навчанні та піклуванні про здоров`я останнього. Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-ІІІ передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Як роз`яснено в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. Статті 150, 157 СК України передбачають, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач абсолютно не виконує обов`язки, що покладені законом на батька по відношенню до дитини: не піклується про моральний розвиток сина, оскільки не проводить часу з ним та навіть не намагається цього робити. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved