Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

У січні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] про стягнення інфляційної складової боргу, відповідно до якої позивач просить суд: cтягнути на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з [PERSON] інфляційну складову боргу у розмірі 9 179,43 грн., три відсотки річних в розмірі 2 315,98 грн. та 2 684,00 грн. витрат із сплати судового збору Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2019 № 760/23233/18 задоволено позовні вимоги ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та постановлено до стягнення з [PERSON] заборгованість за необлікову електричну енергію у розмірі 42 726,22 грн., заборгованість за активну електричну енергію у розмірі 11 522,04 грн., заборгованість за реактивну електричну енергію у розмірі 2 746,66 грн., три відсотки річних та інфляційну складову боргу у розмірі 16 673,17 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (із врахуванням ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14.04.2021 № 760/23233/18 про виправлення описки). 05.12.2019 рішення Шевченківського районного суду міста Києва № 760/23233/18 набрало законної сили. Позивачем вказано, що 21.10.2020 Шевченківським районним судом міста Києва видано ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» виконавчий лист по справі № 760/23233/18. 10.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бандолою Олександром Олексійовичем на підставі заяви ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. 28.12.2022 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бандолою Олександром Олексійовичем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. Позивачем вказано, що 29.12.2022 було погашено заборгованість згідно заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2019 по справі № 760/23233/18 у розмірі 54 682,79 грн., в той час коли відповідач був зобов`язаний сплати борг за судовим рішенням в добровільному порядку до 05.12.2019 включно. Відтак, відповідач прострочив оплату заборгованості за судовим рішенням за період з 28.12.2019 по 28.12.2022, а тому з нього в порядку ст. 625 ЦПК України підлягає стягнення три відсотки річних та інфляційних втрат за вказаний період. Позовна заява мотивована тим, що відповідач, будучи обізнаним про прийняте судом рішення та про відкриття виконавчих проваджень, усвідомлюючи існування свого обов`язку щодо повернення стягнених коштів, щодо виконання судових рішень, прострочив виконання рішення суду за період з 28.12.2019 по 28.12.2022. Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2024 року було відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, до суду 26.03.2024 надійшла заява представника позивача у якій він просив провести судове засідання без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Також, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року у справі № 760/23233/18 позов ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за не облікову електричну енергію за актом про порушення №47843 від 30.01.2018 року у розмірі 42726,22 грн., заборгованість за активну електричну енергію у розмірі 11522,04 грн., заборгованість за реактивну електричну енергію у розмірі 2746,66 грн., 3% річних та інфляційної складової боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Рішення набрало законної сили 05.12.2019. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року виправлено описку в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року по справі № 761/23233/18 за позовом ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме в резолютивні частині рішення суду зазначити та читати «стягнути 3% річних та інфляційну складову боргу у сумі 16673,17 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання» замість «стягнути 3% річних та інфляційну складову боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання». Вказаним рішенням суду рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року у справі № 760/23233/18 встановлено наступні обставини: таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення: 11522,04 грн. - сума боргу за активну електричну енергію, 2746,66 грн. сума боргу за реактивну електричну енергію, 16673,17 грн. - 3% річних та інфляційної складової боргу за прострочення виконання зобов`язання, 42726,22 грн. - за порушення Правил користування електричною енергією. Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2019 № 760/23233/18 задоволено позовні вимоги ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та постановлено до стягнення з [PERSON] заборгованість за необлікову електричну енергію у розмірі 42 726,22 грн., заборгованість за активну електричну енергію у розмірі 11 522,04 грн., заборгованість за реактивну електричну енергію у розмірі 2 746,66 грн., три відсотки річних та інфляційну складову боргу у розмірі 16 673,17 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (із врахуванням ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14.04.2021 № 760/23233/18 про виправлення описки), а тому вказана обставина уже встановлена та доказуванню не потребує. З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2020 Шевченківським районним судом міста Києва видано ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» виконавчий лист по справі № 760/23233/18. 10.08.2021 постановою приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бандолою Олександром Олексійовичем на підставі заяви ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №761/23233/18 виданого 21.10.2020 Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» заборгованість за не облікову електричну енергію у розмірі 42 726,22 грн., заборгованість за активну електричну енергію у розмірі 11 522,04 грн., заборгованість за реактивну електричну енергію у розмірі 2 746,66 грн., три відсотки річних та інфляційну складову боргу у сумі 16 673,17 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання, витрати по сплаті судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Судом встановлено, що 28.12.2022 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бандолою Олександром Олексійовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER], оскільки вимоги виконавчого документа виконано в повному обсязі. Заборгованість за виконавчим документом стягнуто та перераховано на реквізити стягувача, основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуто в повному обсязі та перераховано на відповідні реквізити. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України) Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс1 Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. З огляду на матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення на підставі частини 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних, за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо заборгованості в загальному розмірі 75 430,09 грн., підтвердженого судовим рішенням. Таким чином, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2019 року у справі № 760/23233/18, яким стягнуто з про стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» заборгованість за не облікову електричну енергію у розмірі 42 726,22 грн., заборгованість за активну електричну енергію у розмірі 11 522,04 грн., заборгованість за реактивну електричну енергію у розмірі 2 746,66 грн., три відсотки річних та інфляційну складову боргу у сумі 16 673,17 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання, витрати по сплаті судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Грошове зобов`язання за рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/23233/18, як зазначено в позові прострочив оплату заборгованості за вказаним судовим рішенням за період з 28.12.2019 по 28.12.2022 Позивач вказує, що також підтверджено матеріалами справи, відповідач прострочив оплату заборгованості за судовим рішенням від 04.11.2019 у справі №760/23233/18 за період з 28.12.2019 по 28.12.2022, доказів протилежного матеріали справи не містять. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання протягом певного періоду зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з них судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Однак, суд не може повністю погодитися з наданими позивачем розрахунками, виходячи з наступного. Підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця. Як вбачається з матеріалів справи позивач просить суд стягнути за період з 28.12.2019 по 28.12.2022 три відсотки річних у розмірі 2 315 грн. 98 коп. та інфляційних втрат у розмірі 9 179 грн. 43 коп.. Згідно розрахунків, який наданий позивачем та перевірено судом, загальна сума інфляційних нарахувань на суму основного боргу враховуючи часткове погашення суми заборгованості за період з 28.12.2019 по 28.12.2022 складає 9 173,43 грн. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Період розрахунку приймається з 28.12.2019 року по 28.12.2022 року. Отже, 3% річних з простроченої суми боргу з врахуванням часткового погашення суми заборгованості згідно наданим позивачем розрахунку, який перевірено судом складає 2 315,98 грн. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та стягненню з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» за прострочення виконання грошового зобов`язання встановленого рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2019 у справі №760/23233/18 за період з 28.12.2019 по 28.12.2022 інфляційну складову боргу у розмірі 9 179,43 грн., три відсотки річних в розмірі 2 315,98 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених вимоги в розмірі 2 684,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved