Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазанова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 р позовні вимоги, заявлені [PERSON] задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою Оленою Миколаївною 26.10.2021, зареєстрований в реєстрі за №12208, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суми заборгованості в розмірі 981 000 грн. 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»(на користь [PERSON] судовий збір за подачу позову в розмірі 1073 грн. 60 коп. Так, представником [PERSON] до ухвалення рішення у справі подано заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 18 500,00 грн. Заявник зазначає, що оплата послуг (гонорару) адвоката здійснена [PERSON] у готівковій формі, про що свідчить квитанція від 29.01.2024 р. № 29/01. Положеннями ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, як свідчать матеріали справи, 29.01.2024 р. представником позивача направлено в адресу суду засобами поштового зв`язку заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме здійснення розподілу судових витрат в частині витрат на правову допомогу, зважаючи на те, що 26.01.2024 р. Шевченківським районним судом м. Києва позов [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Заява містить докази її направлення іншим учасникам процесу. Разом з тим, як свідчать матеріали справи, 26.01.2024 р. у даній цивільній справі було проведено підготовче засідання, за результатами якого справу призначено до розгляду на 08.05.2024 р. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, що визначено ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Враховуючи положення вищенаведених норм процесуального права, суд не вбачає перешкод для розгляду даної заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України. При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат і серед них витрати на правову допомогу - 15 000,00 грн., отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказав, що зазначена в розрахунку сума є необгрунтованою, оскільки предмет доказування не вимагає встановлення та дослідження великої кількості фактичних обставин справи і доказів, якими ці обставини обгрунтовуються. ТОВ «Вердикт Капітал» заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу, зважаючи на неспівмірність таких витрат у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Як свідчать матеріали справи, 11.06.2022 р. між позивачем та адвокатом Пономарьовою І.В. було укладено договір про надання правової допомоги б/н, відповідно до якого юридичну допомогу, що надається Адвокатом, Клієнт оплачує, шляхом сплати відповідно до Додаткової угоди, що буде підписаний між сторонами та сума, що буде вказана в додатковій угоді є гонораром адвоката та поверненню не підлягає. 14.11.2023 р. позивач та адвокат Пономарьова І.В. підписали додаток до договору про надання правової допомоги, яким встановили види правової допомоги, які надаються та розмір гонорару. 29.01.2024 р. [PERSON] та її представником складено та підписано акт № 2 про надання послуг правової допомоги з описом наданих послуг та визначено розмір гонорару у сумі 18 500,00 грн. Зазначені кошти було сплачено позивачем 29.01.2024 р. по квитанції № 29/01. Висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2020 р. у справі № 638/7748/18 вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду, може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Разом з тим, надаючи оцінку доводам представника відповідача, суд приходить до висновку, що ТОВ «Вердикт Капітал» не доведено належним чином необхідність і можливість, в розумінні положень ЦПК України, зменшення розміру витрат на правову допомогу, оскільки самі по собі твердження сторони, що предмет доказування не вимагає встановлення та дослідження великої кількості фактичних обставин справи і доказів, якими ці обставини обгрунтовуються не можуть бути покладені в основу рішення і мають бути доведені. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved