Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить: 1) стягнути з відповідача на користь позивача 2713,03 грн. інфляційних збитків, 572,70 грн 3% річних, а всього 3285,73 грн.; 2) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що заочним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 22.07.2019 року у справі №627/498/19 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за борговою розпискою у сумі 1800 грн., а також інфляційні втрати за період з 01.05.2017 р. по 01.04.2019 р. у розмірі 415 грн.20 коп., та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 104,00 грн., а всього 2 319 грн. 20 коп. Рішення набрало законної сили 18.12.2019 року. Крім того, заочним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 12.11.2019 року у справі №627/600/19 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти\~ за\~борговою розпискою\~у сумі\~2859,58\~грн.,\~а також\~інфляційні втрати\~з 16.07.2016\~р.\~по 04.06.2019\~р.\~у розмірі\~1151,84\~грн.,\~три проценти\~річних за\~прострочення виконання\~грошового зобов`язання\~у розмірі\~247,62\~грн.\~та сплачений\~судовий збір\~у сумі\~768,40\~грн.\~,\~а всього\~5027\~грн.\~44\~коп. Рішення набрало законної сили 10.10.2019 року. У зв`язку з невиконанням рішень суду, позивач звернулася із заявами до держаної виконавчої служби, де були відкриті виконавчі провадження ВП № 60352652 та ВП № 61056193. Позивач зазначає, що відповідно до довідок Краснокутського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі за № 4388/26.2-84 та № 4389/26.2-84 від 23.01.2024 року виплата грошових коштів боржником розпочалась з квітня 2023 року, таким чином, рішення Краснокутського районного суду Харківської області не виконувалось відповідачем у період з жовтня 2019 року, таке прострочення на думку позивача є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У зв?язку з чим, позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості, 3% річних у розмірі 405,91 грн. та інфляційні збитки у розмірі 1885,66 грн. за виконавчим листом № 627/600/19 та 3% річних у розмірі 166,79 грн. та інфляційні збитки у розмірі 827,37 грн. за виконавчим листом №627/498/19, що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання рішення суду. Викладені вище обставини змусили позивачку звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справ повідомлялась, в матеріалах справи міститься клопотання в якому вона просить справу розглянути за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті «Судова влада», відзив не подала. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення\~позовних вимог з наступних підстав. Частиною 1\~ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч.4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що заочним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 22.07.2019 у справі № 627/498/19 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за борговою розпискою у сумі 1800 грн., а також інфляційні втрати за період з 01.05.2017 р. по 01.04.2019 р. у розмірі 415 грн.20 коп., та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 104,00 грн., а всього 2 319 грн. 20 коп/а.с.6-7/. 18.10.2019 головним державним виконавцем Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Безверхою Г.В. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 627/498/19 від 10.10.2019 та відкрито виконавче провадження № 60352652/а.с.10/. Як вбачається з копії відповіді заступника начальника Валківського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетяни Кравченко № 4389/26.2-84 від 23.01.2024, у відділі на виконанні перебував виконавчий лист № 627/498/19 виданий Краснокутським районним судом Харківської області від 10.10.2019 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 2319,20 грн. Станом на 23.01.2024 заборгованість стягнуто у повному обсязі, виконавче провадження закінчено по п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»/а.с.15/. Крім того, заочним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 12.11.2019 у справі № 627/600/19 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за борговою розпискою у сумі 2859,58 грн., а також інфляційні втрати з 16.07.2016 р. по 04.06.2019 р. у розмірі 1151,84 грн., три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 247,62 грн. та сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., а всього 5027 грн. 44 коп./а.с.6-7/. 23.01.2020 головним державним виконавцем Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 627/600/19 від 14.01.2020 та відкрито виконавче провадження № 61056193/а.с.11/. З відповіді заступника начальника Валківського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетяни Кравченко № 4388/26.2-84 від 23.01.2024 вбачається, що у відділі на виконанні перебував виконавчий лист № 627/600/19 виданий Краснокутським районним судом Харківської області від 14.01.2020 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 5027,44 грн. Станом на 23.01.2024 заборгованість стягнуто у повному обсязі, виконавче провадження закінчено по п. 9 ст. 39 ЗУ « Про виконавче провадження»/а.с.15/. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 15 ЦК України гарантовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином-ст.599 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. З викладеного можна зробити висновок, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, регулюються нормами ЦК України, що передбачають відповідальність за порушення грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 цього Кодексу). Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) та у постанові Великої Палати Верховного суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17. При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а ч. 5 ст. 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Отже, положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. Суд зазначає, що у рішеннях Краснокутського районного суду Харківської області від 22.07.2019 та 12.11.2020 визнано грошові зобов`язання [PERSON] , визначено їх розмір, проте ці зобов`язання виконувались із простроченням, отже, в цьому випадку положення ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного суду в своїй постанові від 19.06.2019 у справі за номером 646/14523/15-ц. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Таким чином, стягненню підлягають 3% річних та інфляційних витрат за період з березня 2021 по грудень 2023. Розмір 3% річних від простроченої заборгованості обраховується за формулою: [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу]\~сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)]\~проценти річних; [Кількість днів]\~кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році]\~кількість днів у календарному році. Отже, сума 3% річних за прострочення виконання рішення суду складає 572,70 грн. Розмір інфляційних витрат обраховується за формулою: [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де: [Сума боргу]\~сума простроченого боргу; [Сукупний індекс інфляції]\~добуток щомісячних індексів за відповідний період. Таким чином, сума інфляційних втрат за період з березня 2021 по грудень 2023 складає 2713,03 грн. Таким чином, аналізуючи наведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи надані у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі окремо з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, а також виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами сторін, з урахуванням наданих доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно з ч.ч. 1, 2, 8\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові -на позивача; 3)у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн, що підтверджується дублікатом чеку від 21.02.2024. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі приведеного вище,

Outcome: approved