Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивачка звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 04 вересня 2015 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 100. На обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що 04 вересня 2015 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 100. Від шлюбних стосунків сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що тривалий час між сторонами відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тривалий час спільного господарства не ведуть. Будь які відносини між ними припинені з жовтня 2023 року. На даний час шлюб носить формальний характер. Вважає, що за таких умов подальше збереження шлюбу неможливе. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2024 року позовна заява прийнята, провадження відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином. Позивачка через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з грудня 2023 року, мешкають окремо з того ж часу, спільне господарство не ведуть. Строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про майно між ними не має. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити без змін « [PERSON] ». На відшкодуванні судового збору не претендує. Відповідач через канцелярію суду також надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу; шлюбно-сімейні відносини з позивачкою припинені з грудня 2023 року, мешкають окремо з того ж часу, спільне господарство не ведуть. Строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу вважає неможливим. Зазначає, що спору про майно не має. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши заяви сторін, письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 вересня 2015 року, який зареєстровано Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 100. Від шлюбних стосунків сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, мешкають окремо, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення не згодні. Згідно\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.\~3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.\~

Outcome: approved