Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

У січні 2024 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах та від імені якої діє адвокат Курячий А.М., в якій остання просила суд встановити факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 08.01.1997, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №6/189-97, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу №343п за реєстровим №34. Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник посилалась на те, що є донькою [PERSON] , який помер [INFO] та якому належить на праві власності частина квартири [ADDRESS] . З огляду на те, що під час оформлення спадщини, відкритої після смерті [PERSON] було з`ясовано, що в свідоцтві про право власності на житло від 08.01.1997, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №6/189-97, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу №343п за реєстровим №34, прізвище померлого зазначено як « [PERSON] », що позбавляє можливості успадкувати відповідне майно, тому [PERSON] вважала за необхідне звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська Поштаренко О.В. від 29.01.2024, заяву [PERSON] передано на розгляд до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з підстав визначених ч.1 ст31 ЦПК України. Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська Костромітіної О.О. від 23.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. У судове засідання заявник та її представник не з`явилися. Від представника заявника надійшла заява про розгляд заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, за його відсутності та його довірителя. Інші учасники справи до судового засідання не з`явилися, про причини не явки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд дійшов нвступного. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої записано [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище у звязку з укладенням шлюбу, на [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.01.1997 Виконкомом міської Ради народних депутатів, [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , складеного 05.08.1997, власником квартири зазначено [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що адреса квартири на яку видано свідоцтво про право власності на ім`я [PERSON] та адреса квартири, на яку оформлявся технічний паспорт на ім`я [PERSON] , є ідентичними, що підтверджує факт проживання [PERSON] в цій квартирі. Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2015, винесеної приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Прокофєвою О.В. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що у наданих заявником документах містяться розбіжності в прізвищі спадкодавця (« [PERSON] », « [PERSON] »). Відповідно до ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зі змісту доказів наявних у справі підтверджується те, що [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~належитьсвідоцтво про право власності на житло від 08.01.1997, видане Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №6/189-97, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу №343п за реєстровим №34, а з огляду на те, що встановлення даного факту у позасудовому порядку є неможливим, що в свою чергу перешкоджає реалізації права на оформлення спадщини, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved