Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності і просила суд встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 20 грудня 2005 року по 05 березня 2009 року; визнати квартиру загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20 грудня 2005 року по 05 березня 2009 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, сторони мали спільний бюджет, плани на майбутнє, постійно відпочивали і подорожували, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки. 11.09.2008 на момент укладення договору купівлі-продажу квартири у [ADDRESS] у сторін склались усталені стосунки. Спільне майно, а саме спірна квартира була придбана сторонами за спільні кошти та оформлено договором іпотеки, який був виплачений сторонами разом в зареєстрованому шлюбі 25.07.2012. До зареєстрованого сторонами шлюбу, сторони під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу планували неодноразово вагітність та чекали на народження дитини. Оскільки позивач була вагітною від відповідача, але були ускладнення в період вагітності, вони втратили дитину. В подальшому, 06 березня 2009 року сторони зареєстрували шлюб та від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Як подружжя сторони проживали однією сім`єю спочатку за адресою проживання батьків позивача, а саме за адресою: [ADDRESS] , з 01.09.2008 за адресою [ADDRESS] та спільно виховують дитину. Отже, квартира, загальною площею 48,6 кв. м., житловою площею 27,5 кв.м., є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . З метою визнання майна спільною сумісною власністю необхідно встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 20 грудня 2005 року по 05 березня 2009 року, оскільки позивач та відповідач мають право при поділі майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, отримати рівні частини вказаного майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Яковенко Д.О. позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат Тетева-Родюк І.О. позовні вимоги не визнали, надали пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву (а.с. 73-79). Відзив на позовну заяву мотивований тим, що викладені у позовній заяві обставини щодо спільного проживання що з 20 грудня 2005 року по 05 березня 2009 року однією сім`єю без укладення шлюбу відповідач не визнає, вказані твердження не відповідають дійсності. Сторони познайомились в листопаді 2004 року на день народженні [PERSON] , сина їх спільних друзів. Протягом 2004-2008 років, а саме до літа 2008 року включно, відповідач проживав у м. Києві, де працював та орендував житло разом зі своїм товаришем, що підтверджується, зокрема, трудовою книжкою відповідача. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і лише 14.02.2006 року шлюб між ними було розірвано. Напередодні розірвання попереднього шлюбу приблизно з січня 2006 року сторони почали зустрічатися, однак їх відносини були на відстані, оскільки позивач проживала у м. Вінниці, а відповідач продовжував проживати та працювати у м. Києві і лише іноді приїздив до м. Вінниці. 10.11.2006 року відповідачем у особисту приватну власність була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] . Влітку 2008 року відповідач повернувся у м. Вінницю у зв`язку з економічною кризою та хворобою матері та проживав у квартирі батьків, а позивач мешкала в цей час у своїх батьків. В цей час сторони почали бачитися частіше, однак мешкали окремо, спільного господарства не вели, однією сім`єю не проживали. 02.09.2008 відповідачем зазначена квартира за адресою: [ADDRESS] була продана та 11.09.2008 відповідач придбав у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . Під час купівлі вказаної квартири сторони однією сім`єю не проживали, спільного господарства не вели. Квартира була придбана відповідачем за особисті кошти, належні відповідачеві від продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , яка була продана за 9 днів до дати придбання квартири по [ADDRESS] . Іпотека, про яку позивач зазначає, бралась відповідачем до шлюбу та спільного проживання з позивачем з метою здійснення меблювання та ремонту у придбаній квартирі. Однак, оскільки у цей час у відповідача хворіла мати, спільним життям з позивачкою не проживав, то відповідач квартиру за адресою: [ADDRESS] здавав в оренду, а сам проживав з батьками та виплачував іпотеку. У грудні 2008 року позивач завагітніла, однак на початку вагітності позивача, фактично до моменту реєстрації шлюбу, відповідач все ще не проживав з позивачем разом, а лише навідувався до позивача та її батьків, де позивач проживала, досить часто залишався на ночівлю. У квартиру за адресою: [ADDRESS] сторони переїхали вже після реєстрації шлюбу. Оскільки придбання відповідачем спірної квартири було здійснено до шлюбу за особисті кошти, однією сім`єю сторони у зазначений час не проживали, спільного господарства не вели, квартира не може бути визнана спільною сумісною власністю. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки та свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, суду пояснили, що у 2004 році позивач познайомилася з відповідачем на святкуванні дня народження дитини друга відповідача, потім вони почали зустрічатися. В 2005 році вони поїхали у м. Київ, де разом проживали як сім`я і працювали. Після повернення з м. Києва [PERSON] з [PERSON] проживали в квартирі батьків позивачки. Ремонт в квартирі за адресою: [ADDRESS] допомагала робити мати позивачки, купувала необхідні для цього матеріали. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін (кв. [ADDRESS] , суду пояснила, що з сторонами по справі вона познайомилася в 2009 році. Ремонт в квартирі за адресою: [ADDRESS] робили мати та вітчим позивачки. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що позивач отримала від батька гроші за продану кімнату в гуртожитку, за рахунок яких було погашено заборгованість за договором іпотеки по квартирі за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що сторони по справі його знайомі. Зі слів брата свідка, а саме [PERSON] , свідку відомо, що протягом двох років, приблизно 2006-2007р.р., його брат [PERSON] та відповідач [PERSON] разом винаймали квартиру у м. Києві та проживали в ній. Свідок одного разу приїзджав у м. Київ до брата, заходив до нього в квартиру, але позивачку там свідок не бачив. Свідок [PERSON] , який є рідним братом відповідача, суду пояснив, що з 2004 року відповідач [PERSON] проживав і працював в м. Києві, де відповідач винаймав житло разом з [PERSON] , братом свідка [PERSON] . У 2008 році відповідач повернувся у м. Вінниця в квартиру батьків, тому що захворіла мати і відповідач працював вдома. Свідок декілька разів був у брата в гостях у м. Києві, однак позивачку він там не бачив і що вони разом проживали у м. Києві йому невідомо. Після одруження, його брат почав проживати з позивачкою в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Свідки [PERSON] , [PERSON] , які є кумами сторін по справі, суду пояснили, що сторони познайомилися в листопаді 2004 року на святкуванні дня народження їх старшого сина. Сторони почали зустрічатися на початку 2006 року. Коли відповідач приїзджав з м. Києва у м. Вінницю, він ходив до позивачки, вони зустрічалися. Також позивач їздида до відповідача у м. Київ. В серпні 2008 року відповідач переїхав з м. Києва у м. Вінницю, жив у своїх батьків. В 2009 році сторони одружилися, робили ремонт в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.09.2008, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1959, відповідач [PERSON] продав належну йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.11.2006 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дібровою Л.О., зареєстрованого в реєстрі за №5309, зареєстрованого в КП «Вінницьке об`єднане бюро технічної інвентаризації» 23.11.2006 року записаного в реєстрову книгу під №228 за реєстровим №18/19212, однокімнатну квартиру загальною площею 30,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] за 213400 грн., що еквівалентно 44000 доларам США, виходячи із визначеного сторонами курсу валюти за 1 долар США = 4,85 грн. (а.с. 105-106). В подальшому, 11.09.2008 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Білоус О.Б., зареєстрованого в реєстрі за №2197, відповідач [PERSON] купив за 150\~000 грн. двокімнатну квартиру загальною площею 48,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Право приватної власності [PERSON] на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 11.09.2008 у ВООБТІ і записано в реєстрову книгу за №485 за реєстровим №1626/43535 (а.с. 13 на звороті). 11.09.2008, між АТ «Український інноваційний банк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та за умовами якого іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №01/0027-2008 від 11.09.2008, укладеного між АТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] та додаткових угод до нього, згідно з яким іпотекодержатель на визначених в ньому умовах надає, а іпотекодавець зобовязаний повернути іпотекодержателю в термін до 07.09.2018 кредит в розмірі 12000 доларів США, зі сплатою 15% річних за його користування (а.с. 21-23). Згідно з довідкою Вінницької філії АТ «Український інноваційний банк» №02-01/1422 від 25.07.2012, у гр. [PERSON] у Вінницькій філії ПАТ «Укрінбанк» станом на 25 липня 2012 року погашено кредит, відсотки та комісії, згідно кредитного договору №01/0027-2008 від 11.09.2008. По даному кредитному договору заборгованість відсутня (а.с. 6). 06.03.2009 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №418, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7 на звороті). До 14.02.2006 позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації розірвання шлюбу « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 104). Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2023 шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), зареєстрований 06.03.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №418 розірвано (а.с. 132-135). Згідно з довідкою №21, виданою 25.07.2023 ОСББ «Келецька 86», [PERSON] , 1982 р.н., фактично проживає без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5 на звороті). Відповідно до Акту про проживаючих, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зі слів [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] (власник), [PERSON] (дочка), [PERSON] (дружина) (а.с. 24). Позивач [PERSON] зареєстрована з 06.01.1999 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта громадянина України (а.с. 10-11). Відповідач [PERSON] зареєстрований з 29.09.2016 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією його паспорта громадянина України та довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №57542 від 30.08.2023 (а.с. 16-19, 39-40). Згідно з матеріалами справи, відповідач [PERSON] з квітня 2003 року по квітень 2010 року працював у різних організаціях, місцезнаходження яких у м. Київ, що підтверджується копією трудової книжки відповідача та Витягами з ЄДРПОУ щодо цих товариств роботодавців [PERSON] (а.с. 90-103). Спірні правовідносини виникли з приводу встановлення факту спільного проживання та визначення правового режиму майна, придбаного за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Частиною другою статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (частина друга статті 74 СК України). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно, право на спадкування за законом. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. За змістом статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Вказана правова позиція викладена в поставові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 583/5445/18 (провадження № 61-4409св20). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За своєю правовою природою принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві засновано на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей суду та сторін. При цьому принцип змагальності сторін взаємопов`язаний із принципами диспозитивності цивільного судочинства та незалежності суду. Суд досліджує та оцінює надані учасниками справи або витребувані за їх клопотання докази, але, за загальним правилом, збирання доказів не є обов`язком суду (статті 2, 12, 13 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15 зроблено правовий висновок про те, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, і навіть пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю. Звернувшись до суду, позивач просила встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 20 грудня 2005 року по 05 березня 2009 року; визнати квартиру загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає, що надані позивачкою [PERSON] світлини (а.с. 136-138) самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, спільного побуту, наявності взаємних прав і обов`язків, не можуть свідчити про те, що між нею та [PERSON] склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні сім`ї. Показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту, оскільки вони не підтверджують факт спільного проживання [PERSON] \~та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства. Надані позивачкою\~довідка ОСББ\~та Акт\~про проживання\~не підтверджують\~спільного проживання\~сторін однією\~сім`єю\~без реєстрації\~шлюбу та\~ведення спільного\~господарства протягом вказаного періоду часу. Також суд\~звертає увагу,\~що позивач\~перебувала в\~зареєстрованому шлюбі\~до 14.02.2006\~з [PERSON] ,а тому в силу ст. 3 СК України вона мала права члена сім`ї [PERSON] як подружжя на підставі шлюбу. Позивач не\~надала жодного\~належного та\~допустимого доказу,\~який підтверджував\~би факт\~спільного проживання\~сторін однією\~сім`єю\~без реєстрації\~шлюбу та\~ведення спільного\~господарства протягом вказаного періоду часу. Крім того, позивач не надала суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт придбання квартири за адресою: [ADDRESS] за спільні кошти, а також докази надання позивачкою [PERSON] будь-яких сум на придбання спірної квартири та наявності у неї таких коштів на час придбання [PERSON] спірної квартири. Разом з тим, відповідач надав суду докази про те, що спірна квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана ним 11.09.2008, тобто до реєстрації шлюбу з позивачкою та після того, як відповідач за декілька днів до купівлі двокімнатної квартири, а саме 02.09.2008, продав належну йому на праві власності однокімнатну квартиру, 11.09.2008 отримав кредит в банку та уклав договір іпотеки, предметом якої була спірна квартира за адресою: [ADDRESS] . Оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, суд приходить висновку про те, що матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про факт проживання [PERSON] та\~ [PERSON] однією\~сім`єю без\~реєстрації шлюбу\~в період\~з 20\~грудня 2005\~року по\~05\~березня 2009\~року, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем протягом вказаного періоду склалися відносини, що притаманні сім`ї, не доведено наявності усіх наведених вище фактів у їх сукупності, а саме ведення спільного побуту; наявність взаємних права і обов`язків, наявність спільних витрат; спільного бюджету; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги, тощо. Отже, суд вважає, що позивачкою не доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] протягом вказаного періоду до офіційної реєстрації шлюбу між сторонами по справі. Оскільки позивачкою не доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , тому суд вважає, що відсутні підстави для визнання квартири за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed