Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін \~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до Лисянського районного суду Черкаської області із позовною заявою про визнання права власності майновий пай. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до протоколу комісії з розпаювання майна СТОВ «Дружба» від 08.04.2008 року №18 в рахунок майнового паю позивачу виділено частки приміщення зернової комори, вартістю 261000 грн. 1970 року побудови, площею 522,1 кв.м., розташованого в [ADDRESS] та видатковою накладною від 10.04.2008 №12 передано йому у власність приміщення комори. В\~подальшому,\~позивач звернувшись\~до державного\~реєстратора з\~метою проведення\~реєстрації права\~власності на\~нерухоме майно,\~на що\~ отримав відмову. Враховуючи зазначене та з метою захисту свого права, змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати право власності на частки приміщення комори, вартістю 261000 грн. 1970 року побудови, площею 522,1 кв.м., розташованого в [ADDRESS] . Розгляд справи просить проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, скільки вважає дану справу малозначною. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідач Виноградська сільська рада Черкаської області не заперечила щодо позовних вимог, відзиву на позов не надіслана. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Позовна заява [PERSON] надійшла до Лисянського районного\~суду Черкаської\~02.02.24. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справу між суддями від 02.02.2024 справа передана у провадження судді Чорненькій О.І. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 05 лютого 2024 року зазначена позовна заява залишена без руху, оскільки позивачем не було додано копії позовної заяви, копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів; відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача(відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; відсутні документів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 2610,00 грн. Упродовж строку, наданого судом позивачеві для усунення недоліків, зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, недоліки позовної заяви було усунено. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 19.02.2024 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на\~11 годину 12 березня\~\~2024 року.\~ Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 12.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду \~на 11 годину 00 хвилин 21 березня 2024 року.\~Розгляд справи відкладався на 10 годину 30.04.2024 та 10 годину 30 хвилин 14.05.2024 за клопотанням сторін. У судове засідання 14.05.2024 позивач не прибув. Однак, через канцелярію суду, подано заяву якою просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач Виноградська сільська рада Черкаської області, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, свого представника в судове засідання не направила. Проте, на електронну адресу суду 07.03.2024, 19.03.2024, 25.03.2024, 01.05.2024 відповідачем надсилалися клопотання про розгляд справи на без участі представника сільської ради. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду у судове засідання не прибув.Через канцелярію суду 14.05.2024 направив клопотання про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін, які не з`явилися в судове засідання. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, прийшов до таких висновків. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачу було виділено в натурі із майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Дружба» с. Босівка Лисянського району Черкаської області 1/2 приміщення зернової комори, розташованої на зерновому току, 1970 року будівництва; вартістю 261000 грн., площею 522,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується випискою з протоколу комісії з розпаювання майна СТОВ "Дружба" від 08.04.2008 року. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії [NUMBER] , виданого 30 вересня 2015 року Босівською сільською радою, [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма "Дружба" с. Босівка Лисянського району Черкаської області. Частка [PERSON] визначена в розмірі 36440,00 грн. Згідно виписки з протоколу комісії з розпаювання майна СТОВ "Дружба" від 08.04.2008 року, було вирішено надати в рахунок майнових паїв [PERSON] 1/2 приміщення зернової комори, розташованої на зерновому току. На підставі накладної від 10.04.2008 року №12 спілка співвласників майна СТОВ "Дружба" передали: 1/2 комори вартістю 36300 грн., а [PERSON] прийняв вищевказане майно. Зауважень щодо наявності та якості майна у сторін немає. Вказану накладну підписано співвласниками. Позивачем також було замовлено технічний паспорт, який виготовлено 23 грудня 2023 року, на приміщення комори, розташованої за адресою: [ADDRESS] , значиться під літерою «А» загальною площею 522,1 кв.м., а також експертну оцінку приміщення, виготовлену субєктом оціночної діяльності [PERSON] , що станом на 28.12.2023 складає 261000,00 грн. (двісті шістдесят одна тисяча гривень 00 копійок) без ПДВ. Згідно з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] , виконавчий комітет Жашківської міської ради Черкаської області, від 20 лютого 2024 року № 71665004, [PERSON] , відмовлено у державній реєстрації права власності, у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України, передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 41 Конституції України, сттаттею 321\~ЦК України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зі змісту статей 7 та 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» вбачається, що майно КСП належить його членам на праві спільної часткової власності; пайовий фонд майна КСП складається з балансової вартості основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, а також коштів у грошовому виразі; майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Відповідно до \~ст.7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~майно колективного підприємства належить його членам на праві часткової власності. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі (ст. 9 Закону). Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджений\~наказом Міністерства аграрної політики № 62 від 14 березня 2001 року «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», який був чинним на час даних правовідносин, включав питання: формування груп майна колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих; передачі майна підприємствам-правонаступникам під забезпечення кредиторської заборгованості; використання майнових паїв їх власниками; видачі підприємствами невитребуваних паїв на вимогу співвласників чи їх спадкоємців; використання майна, яке не підлягає паюванню; використання об`єктів соціальної інфраструктури. Пункт 8 зазначеного Порядку передбачає, що кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: - об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно в натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи; - об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно в натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; - отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом з членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд; - відчужувати пай будь-яким способом в установленому законом порядку. За викладених обставин співвласники майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай в натурі з виділенням конкретного майна. Відповідно до статей 5 та 8 вказаного Закону право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства в підприємстві. До припинення членства частка майна члена КСП є частиною майна цього підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (тобто володіння, користування, розпорядження). Оскільки законодавством передбачено рівність прав і обов`язків членів КСП щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правочинність членів підприємств є похідною від правового статуту, завдань і функцій цих підприємств та правочинності останніх як юридичних осіб, то і право громадян вимагати виділення своєї частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як і інші правовідносини членів КСП, зокрема щодо виділення-отримання майнового паю, складу цього паю, його юридичного оформлення, також мають ґрунтуватися на принципі рівності прав та обов`язків зазначених сторін. Це означає, що праву члена КСП вимагати виділення майнового паю відповідає право цього КСП вирішувати питання щодо складу та структури майнового паю, способу і терміну його виділення; при здійсненні цих прав мають враховуватись інтереси обох сторін. Тобто законодавством передбачено дотримання прав та інтересів обох сторін у процесі виділення-отримання майнового паю громадянами при їх виході з підприємства. Спосіб забезпечення зазначених прав та інтересів членів КСП і підприємства встановлено ст. 9 Закону N 2114-ХІІ, якою визначено черговість виділення громадянам майнового паю, а саме: натурою (будинки, споруди, техніка, готова продукція, худоба тощо), грішми або цінними паперами. Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих підприємств (у процесі реформування останніх) з майновими паями з метою створення на їх основі приватних підприємств, фермерських господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності, передбачено і в Указі Президента України від 03.12.1999р. 31529/99, а саме - у п. «а» ст. 1 цього Указу зазначено, що його метою є створення на базі реформованих КСП приватних сільськогосподарських формувань, тому він одночасно передбачає як збереження, по можливості, цілісності господарського використання приватними формуваннями землі та майна колишніх КСП на основі оренди земельних і майнових паїв, так і забезпечення реалізації права членів КСП, які виходять із цих підприємств, створювати приватні формування шляхом передачі їм окремих будівель, споруд, техніки, робочої та продуктивної худоби, птиці, знарядь праці тощо. Згідно ч. 4 ст. 182 ЦК України порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, із змінами і доповненнями. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона має довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, - не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на те, що СТОВ «Дружба» ліквідовано, що підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб, а при виділенні позивачу майна в натурі відмітку в свідоцтві про право власності на майновий пай про виділення майна в натурі не було зроблено, то позивач на цей час позбавлений можливості здійснювати свої права щодо належного йому майна, набутого правомірно. За вказаних обставин, з урахуванням досліджених доказів по справі, суд вважає, що є достатньо підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на розпайоване майно, яке ним прийнято та використовується, а саме приміщення зернової комори, розташованого за адресою: [ADDRESS] , при цьому суд враховує, що таке визнання не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і може бути прийняте, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved