Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~до\~суду\~з позовом\~до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на малолітню дитину.\~Даний позов\~мотивує тим, що 04.06.2016 року зареєструвала з відповідачем шлюб у Печеніжинській селищній раді об`єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №16. Позивач вказує, що від спільного подружнього проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вказує, що сімейне життя погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, разом не проживають, а примирення неможливе, оскільки шлюб носить формальний характер, а його збереження буде суперечити її інтересам. Також позивач вказує, що відповідач не надає коштів на утримання їхнього малолітнього сина. Зазначає, що її доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини, а в добровільному порядку щодо сплати аліментів, з відповідачем дійти згоди не можуть. Вказує, що батько дитини є здоровим та працездатним, має постійний дохід, інших осіб на утриманні не має, тому може сплачувати аліменти. Позивач просить шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 04.06.2016 року у Печеніжинській селищній раді об`єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №16 розірвати. Малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , просить залишити з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак попередньо подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Також відмовилася від клопотання про виклик свідків, яке було подано у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, у встановленому законом порядку. Відповідач попередньо подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.06.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Печеніжинській селищній раді об`єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №16 (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьками дитини є сторони по справі (а.с. 11). Відповідно до копії довідки №262 від 30.06.2023 року, виданої Молодятинським старостинським округом, вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1998 р.н., [PERSON] , 1995 р.н., та [PERSON] , 2016 р.н. (а.с.28). Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім`я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, з`ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи величину\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~встановленого законодавством,\~а також\~те,\~що обов`язок\~утримувати дитини\~є рівною\~мірою обов`язком,\~як матері\~так і\~батька,\~суд приходить\~до висновку\~про те,позов слід задовольнити, зареєстрований шлюб слід розірвати, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з матір`ю [PERSON] . Після розірвання шлюбу слід залишити позивачу прізвище « [PERSON] » та слід стягувати з відповідача, з [PERSON] , на користь позивача, [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та слід починати стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 29.06.2023 року, і слід проводити до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача в дохід держави слід стягнути 1211 гривень 20 копійок судового збору. На підставі\~вищенаведеного,\~відповідно до\~ст.\~ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved