Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулося Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги\~обґрунтовано тим,\~що 03.11.2021\~між ПАТ\~«Креді Агріколь\~Банк» та\~ [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~5/1571641,\~відповідно до\~якого позивач\~надав відповідачу\~кредит у\~розмірі 499\~999\~грн на\~строк з\~03.11.2021\~по 02.11.2027\~зі сплатою\~11\~%\~річних та\~щомісячної комісійної\~винагороди за\~обслуговування кредитної\~заборгованості у\~розмірі 1,10\~%\~від суми\~кредиту,\~а відповідач\~зобов`язався\~повернути отриманий\~кредит у\~порядку та\~на умовах,\~визначених договором. Кредит надавався позичальнику на споживчі потреби. Однак, відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 19 червня 2023 року у нього утворилася заборгованість в сумі 544\~967,08 грн, яка складається зі строкової заборгованості по кредиту у розмірі 295\~553,80 грн, простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 96\~146,58 грн, відсотків у розмірі 1\~912,92 грн, комісії у розмірі 5\~499,99, прострочених відсотків у розмірі 57\~853,95 грн, простроченої комісії у сумі 87\~999,84 грн. Ураховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості, а також вирішити питання про судові витрати та стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 8\~174,51 грн. У відзиві на позовну заяву [PERSON] не заперечував наявності у нього перед позивачем заборгованості за кредитом, проте зазначив, що він працює в ПАТ «СК «СГ» та у зв`язку із бойовими діями на території України його доходи становлять приблизно 8\~000\~ 9\~000 грн на місяць, додаткового прибутку він не має. При цьому на його утриманні знаходиться його дружина, яка не працює, неповнолітня дитина, а також повнолітній син студент. Указує, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем він виплачувати кредит у повному обсязі можливості не має, про що неодноразово повідомляв співробітникам банку в телефонних розмовах, 17.05.2023 він звертався до банку із заявою про списання відсотків та оплату кредиту зручними для нього частинами, проте банк його прохання не задовольнив. Відповідач указував, що взмозі сплачувати кредит в розмірі приблизно 2\~000 грн на місяць. У судовому засіданні представник позивача адвокат Коритний В. С. позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти наявності заборгованості перед банком не заперечував, проте посилався на скрутне матеріальне становище, що не дозволяє йому виконувати умови кредитного договору належним чином. Указав, що взмозі сплачувати кредит в розмірі приблизно 2 000 грн на місяць. У вирішенні справи та у питанні перевірки правомірності вимог позивача за усіма складовими заборгованості посилався на розсуд суду. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 03.11.2021 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5/1571641. Відповідно до п. 1.1 договору банк надає позичальнику кредит в сумі 499 999 грн строком на 72 місяці - з 03.11.2021 по 02.11.2027. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] . Згідно з п.п. 1.4.1 п. 1.4 договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором. Відповідно до п.п. 1.4.2 п. 1.4 договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 1,10 % від суми кредиту, зазначеної в п.1. 1.1. договору. Згідно з п.п. 1.4.3 п. 1.4 протягом строку дії договору розмір процентів та комісії залишається незмінним крім випадків внесення змін до Договору за згодою сторін в порядку, визначеному п. 5.8 договору. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в Банку (надалі - Рахунок погашення заборгованості). Згідно з п. 2.2. Кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в День повернення кредиту. У випадку, якщо зазначений день повернення кредиту є неробочим, позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів та платіж за кредитом у попередній робочий день. Додатком №1 до кредитного Договору № 5/1571641 від 03.11.2021 наведено обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, в тому числі графік платежів по кредиту, ануїтет. Банк на виконання п. 1.2 договору перерахував кредитні кошти в розмірі 499\~999 грн на рахунок позичальника № [NUMBER] , що підтверджується платіжною інструкцією № 39766488-1 від 03.11.2021 та не заперечувалося відповідачем. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №5/1571641 від 03.11.2021, заборгованість [PERSON] станом на 19.06.2023 становить 544 967,08 грн та складається із: строкової заборгованості по кредиту у розмірі 295 553,80 грн, простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 96 146,58 грн, відсотків у розмірі 1 912,92 грн, комісії у розмірі 5 499,99 грн, прострочених відсотків у розмірі 57 853,95 грн, простроченої комісії в розмірі 87 999,84 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав відповідачу вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, проте дану заборгованість відповідачем не сплачено. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 546\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, положеннями ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як слідує з матеріалів справи та не заперечувалося відповідачем, останній не виконував належним чином свої зобов`язання, а саме кредит, відсотки, у встановлені договором строки ним не сплачені. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість станом на 19.06.2023 в зальній сумі 451\~467, 25 грн, ка складається із: 295 553,80 грн строкової заборгованості по кредиту, 96 146,58 грн простроченої заборгованості по кредиту, 1 912,92 грн нарахованих відсотків, 57 853,95 грн - прострочених відсотків. Проте, що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 5\~499,99 грн та простроченої комісії у розмірі 87 999,84 грн, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на таке. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. п. 1.4.2 п 1.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 1,10 % від суми кредитку, зазначеної в п. 1.1 договору. Підписанням Договору позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача на свою користь комісії, позивачем не доведено правомірності нарахування вищевказаної суми комісії, оскільки комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої, другої статі 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому суд ураховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, яка відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20. Ураховуючи, що позивачем не доведено правомірність нарахування комісії, суд дійшов висновку, що у стягнені з відповідача комісії в сумі 5\~499,99 грн та простроченої комісії у розмірі 87\~999,84 грн слід відмовити. За таких обставин, позов АТ «Креді Агріколь Банк» підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із [PERSON] на користь АТ «Креді Агріколь Банк» підлягає стягненню сплачений ним судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 6 671,76 грн.

Outcome: partial