Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

25 вересня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач АТ "Державний ощадний банк України" вказало, що 31 травня 2018 року між ним та [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 438066411, шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов договору банк відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на умовах тарифного пакету "Мій комфорт" та встановив на рахунок кредитну лінію у розмірі 120 000,00 грн. зі строком користування на строк дії картки. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору у [PERSON] виникла заборгованість, яка складає 104 727,68 грн, з них: 100 009,66 грн. - заборгованість по кредиту, 4 636,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу, 4,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 0,68 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 15,43 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування, 53,10 грн - інфляційні втрати. Зазначену суму заборгованість позивач просить стягнути на свою користь з відповідача у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2023 року цивільну справу № 753/17283/23 передано судді Шаповаловій К.В. 04 жовтня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. 20 листопада 2023 року до суду від відповідача надійшла заява, у якій він заперечує щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просить суд перейти до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24 листопада 2024 року відповідачу було відмовлено у задоволенні заяви щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження, разом з тим справу було призначено в судове засідання на 12 січня 2024 року на 10:00 год. 02 січня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що серед матеріалів справи відсутній договір від 31 травня 2018 року, до умов якого позичальник приєднався шляхом підписання заяви про приєднання. Натомість у матеріалах справи міститься роздруківка договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який набрав чинності з 25 лютого 2019 року. Відповідач зазначає, що у заяві про приєднання відсутні умови договору, якими регулюються питання щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Відповідач зазначає, що заявляє про застосування позовної давності до нарахованої пені у розмірі 2,17 грн, нарахованої починаючи з 25 березня 2019 року, оскільки позивач не заявив клопотання про поновлення строків позовної давності та не надав відомостей про переривання строків за вказаний період. Окрім того, заперечує щодо стягнення з нього 7,69 грн. - пені за несвоєчасне погашення основного боргу, 4,58 грн. - пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 0,68 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 15,43 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 53,10 грн - інфляційних втрат, аргументуючи це тим, що згідно пункту 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦПК України, а платежі нараховані до 24 лютого 2024 року підлягають списанню. Щодо суми основного боргу, то відповідач зазначає, що у зв`язку із частковим погашенням заборгованості, сума боргу підлягає зменшенню. Відповідач зазначив, що фактично визнає наявну у нього заборгованість, та просить це врахувати при визначенні розміру витрат стосовно сплати судового збору. Відповідач просив суд розстрочити виконання рішення суду, яке буде постановлено за результатами розгляду справи, на 7 років таким чином щоб протягом перших 12 місяців відповідач мав змогу сплачувати кошти на рахунок позивача у розмірі 1500, 00 грн на місяць, а в подальшому до повного погашення не більше 3000, 00 грн на місяць. Також зазначив, що наразі він позбавлений можливості отримувати стабільний заробіток, у зв`язку із воєнним станом. 10 січня 2024 року до суду надійшло клопотання відповідача про долучення доказів, а саме - інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків щодо джерел та сум нарахованих відповідачу доходів. Судове засідання призначене на 12 січня 2024 року було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача на 06 лютого 2024 року на 12:00 год. 05 лютого 2024 року до суду від відповідача надійшла заява про надання строку для мирного врегулювання спору, у якій відповідач просив суд надати додатковий час для опрацювання позивачем мирової угоди та відкласти розгляд справи на строк не менше 2-х місяців. 06 лютого 2024 року до суду від позивача надійшли пояснення у справі, у яких викладена наступна позиція. Позивач зазначив, що після ознайомлення з відзивом вважає за необхідне надати пояснення, зокрема щодо того, що редакцію ДКБО від 25 лютого 2019 року було долучено до позову помилково, чинна редакція ДКБО від 21 травня 2018 року відмінностей за змістом немає, тому наявних підстав які можуть змінювати умови виконання грошового зобов`язання відсутні. Відповідно до Заяви про приєднання до ДКБО банк надав разом із письмовими поясненнями належну редакцію договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 21 травня 2018 року. Щодо тверджень відповідача про те, що за умовами договору відсутня відповідальність за порушення грошового зобов`язання, позивач зазначає, що відповідно до п.9.1,9.3, розділу IX «Відповідальність клієнта та банку» договору ДКБО від 21 травня 2018 року зазначено що невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором. Також згідно п. 1.24 розділу XXII «загальні умови надання кредиту» зазначено за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені кредитним договором банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Сукупний розмір неустойки (пені, штрафу) не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної позичальником за кредитним договором. Тому відповідач безпідставно зазначає у відзиві про відсутність правових підстав щодо стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів, оскільки нарахування та стягнення пені врегульовано договором. Позивач зазначає, що після 24 лютого 2022 року нарахування банком пені не проводилось, що також вбачається з розрахунку заборгованості. Позивач зазначає, що у нього є всі правові підтави для вимагання дострокового повернення заборгованості. Судове засідання призначене на 06 лютого 2024 року було відкладено на 18 березня 2024 року на 10:00 год. 18 березня 2024 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких відповідач просив суд у разі задоволення позовних вимог розстрочити виконання рішення строком на 1 рік із визначенням рівномірної частки щомісячного погашення боргу. Судове засідання призначене на 18 березня 2024 року було відкладено за клопотанням представника позивача на 23 квітня 2024 року на 12:00 год. 22 квітня 2024 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, у яких він просив врахувати, що на належне йому майно накладено арешт, що просить врахувати при прийнятті рішення щодо розстрочення виконання рішення суду. 23 квітня 2024 року до суду від позивача надійшли пояснення, які є аналогічними тим, що надходили до суду 06 лютого 2024 року. Судове засідання призначене на 23 квітня 2024 року було відкладено на 23 травня 2024 року на 12:30 год. 23 травня 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява, у якій він просив проводити судове засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо вимоги відповідача про розстрочення виконання рішення суду із визначенням рівномірної частки щомісячного погашення, банк не погоджується та просить суд відмовити відповідачу у її задоволенні. У судове засідання призначене на 23 травня 2024 року учасники справи не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, причини неявки відповідача суду невідомі, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, вивчивши заяви сторін подані по суті справи та пояснення надані представником позивача в судовому засіданні, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 31 травня 2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] , шляхом підписання останнім заяви про приєднання № 438066411 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (кредитної картки). Згідно умов договору, банк на підставі наданих клієнтом (відповідно до вимог чинного законодавства України) документів відкрив [PERSON] поточний рахунок [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку, та встановив на рахунок кредитну лінію у розмірі 120 000,00 грн зі строком користування на період дії платіжної картки. Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання, та яка підписана [PERSON] , відповідач підтверджує своє письмове клопотання про отримання кредиту та усвідомлення того, що укладає договір, в повному обсязі, з урахуванням всіх його складових частин , та усвідомлює правові наслідки таких договорів. Пунктом 6.6-6.7 заяви про приєднання визначено, що процентна ставка кредитом є фіксованою і складає 35 % річних. Процентна ставка за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки складає 0,001% річних. Клієнт зобов`язаний щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі мінімального платежу, розмір якого встановлений договором, та розраховується від фактично отриманої клієнтом суми кредиту, визначеної за звітний період на дату сплати мінімального платежу, в порядку та на умовах, передбачених договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В той же час, як заначив позивач, внаслідок невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем у сумі 104 727,68 грн, з них: 100 009,66 грн. - заборгованість по кредиту; 4 636,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 4,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 0,68 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 15,43 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування; 53,10 грн - інфляційні втрати. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені). На підтвердження умов кредитування АТ "Державний ощадний банк України" надало суду копію заяви відповідача [PERSON] про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, підписану [PERSON] заяву про встановлення відновлюваної кредитної лінії, підписаний [PERSON] паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості та виписку щодо руху коштів по банківський карті, що видавалась на підставі підписання анкети-заяви. З положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не заперечував щодо наявності у нього заборгованості за тілом кредиту, про що зазначав у відзиві, однак вказав, що заборгованість наразі є меншою, ніж та, яку просить стягнути позивач, оскільки відповідачем здійснювалося часткове погашення боргу, втім належних доказів про таке погашення, відповідач за час перебування справи в провадження судді, так і не надав. Суд не приймає до уваги долучені відповідачем квитанції від 2 та 10 листопада 2023 року про перерахування 200 грн, оскільки в такі квитанції у призначені платежу зазначено: 2переказ особистих коштів», крім того, вказано платіжний інструмент перерахування коштів "одержувач «Ощадбанк», який не можливо ідентифікувати як такий, що належить відповідачу, оскільки долучені до позову документи містять інформацію про інший номер банківської картки, яка відкривалась відповідачу банком. Факт користування кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку відповідача, долученої позивачем до позовної заяви. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доведеними факт отримання відповідачем кредитних коштів у АТ "Державний ощадний банк України", користування вказаними коштами та наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 100 009,66 грн. Крім того, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути з відповідача: 4 636,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу, 4,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 0,68 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 15,43 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування, 53,10 грн - інфляційні втрати. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до частин першої, другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданої копії паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, вбачається, що між сторонами було узгоджено, зокрема процентну ставку за користування кредитом, порядок повернення кредиту, розмір та підстави сплати пені та штрафу. Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат по процентам, судом встановлено вірність здійсненого нарахування, зокрема такі нарахування здійснені у період до 24 лютого 2022 року, тобто з урахуванням приписів Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами і не спростований відповідачем. Серед іншого, відповідачем подано суду заяву про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені. Згідно зі статями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Як вбачається із розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, банком нараховано відповідачу за несвоєчасне виконання ним свої зобов`язань пеню за основним боргом 25 березня 2019 року у розмірі 2,17 грн, 19 червня 2019 року - 5,52 грн та пеню по процентам - 26 березня 2019 року у розмірі 1,29 грн, 26 червня 2019 року - 3,29 грн. З вказаним позовом до суду позивач звернувся 21 вересня 2023 року, що підтверджується відбитком штампу на конверті. Поряд з цим, суд зазначає, що розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року. Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався та тривав до 1 липня 2023 року. Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, з 2 квітня 2020 року визначена статтею 257 -258 ЦК України позовна давність продовжена. Проте, враховуючи, що позовна давність до пені, нарахованої відповідачу 25 та 26 березня 2019 року сплила 25 та 26 березня 2020 року, відповідно, тобто до набрання чинності вказаної вище норми про продовження позовної давності, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 3,46 грн не підлягає задоволенню, у зв`язку із пропуском позовної давності, про яку заявлено відповідачем. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів на погашення заборгованості, що виникла за укладеним між сторонами договором, враховуючи здійсненні судом висновки щодо розрахунку позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру позовних вимог. Стосовно заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд зазначає таке. Як зазначив відповідач та це підтверджено представником позивача, [PERSON] звертався до банку із заявою про мирне врегулювання спору та розстрочення заборгованості, проте банком йому було відмовлено у цьому. Згідно із частиною першою статті 435 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може розстрочити його виконання. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини п`ята статті 435 ЦПК України). Відповідно до частини сьомої статі 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. З урахуванням обставин справи, розміру боргу, що виник у відповідача, матеріального стану відповідача, зокрема наданої ним довідки від 10 січня 2024 року з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за 2023 рік, з якої вбачається, що 18 квітня 2023 року відповідач звільнився з основного місця роботи та останній дохід ним отримано у травні 2023 року - 137,91 грн (додаткове благо АТ "Універсал банк"), суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду про стягнення заборгованості, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 8727,02 грн не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа кожного місяця на рахунок позивача.

Outcome: partial