Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] в інтересах якої діє представник адвокат Гримут Тетяна Василівна звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Тячівської державної\~нотаріальної контори\~про скасування\~заборони на\~відчуження.\~Свої вимоги мотивувала тим, що згідно свідоцтва\~про право\~власності на\~нерухоме майно\~серії [NUMBER] \~від 04\~вересня 2012\~року та\~Витягу про\~державну реєстрацію\~прав №\~35389428\~від 05\~вересня 2012\~року власницею\~нерухомого майна\~на яке\~накладено арешт\~є [PERSON] .\~Позивачка звернулась\~до Тячівської\~державної нотаріальної\~контори з\~метою продажу\~будинку,\~проте нотаріусом\~було роз`яснено\~їй,\~що будь-які\~дії щодо\~майна розташованого\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~вчиняти заборонено, оскільки зареєстрована заборона відчуження (архівний запис). Письмовим роз`ясненням від 14 лютого 2024 року вих. 54/01-16 [PERSON] було роз`яснено, що підставою накладення обтяження на будинок [ADDRESS] було повідомлення Тячівського відділення Держбанку, б/н, від 13 листопада 1963 року, 31 жовтня 2006 року дане обтяження було перенесено з паперових носіїв до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що станом на сьогодні є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оскільки Тячівське відділення Держбанку припинило своє існування та ліквідовано, та відсутні його правонаступники, позивачці було рекомендовано звернутись до суду з позовом про скасування та припинення даного обтяження та проведення державної реєстрації його припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 3976237 на вищевказаний будинок накладено заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 3976237, зареєстровано 31 жовтня 2006 року, реєстратором: Тячівська державна нотаріальна контора, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Незалежності, 30; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 13 листопада 1963 року, Тячівське відділення Держбанку, за реєстром, об`єкт обтяження: невизначено, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: Архівний номер: 3212657LVOV36, Архівна дата: 19 січня 2002 року, Дата виникнення: 13 листопада 1963 року, № реєстра: 478053-206, внутр. №1E01CE3422F35B2C2655, комментарий: 987- 89/1963. Особа, яка вказана власником, а саме [PERSON] ніколи не був власником майна і що це за особа не відомо, відповідно до цього скоріше за все арешт було накладено помилково. До цього часу, позивачці про дане обтяження відомо не було і ніхто ніколи ніяких претензій з приводу даного обтяження не виявляв. Листом від 06 лютого 2024 року № 8056 Тячівський відділ ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління МЮ у відповідь на адвокатський запит повідомив, що на виконанні в Тячівському відділі ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчі провадження, де боржниками являються - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , згідно бази даних «АСВП», «АРХІВ», «СПЕЦРОЗДІЛ», на виконанні у відділі державної виконавчої служби Тячівського району виконавчі провадження на вказаних осіб не перебувають; заборони відчуження на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS] , за рішенням Тячівського відділі ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - відсутні. За адвокатським запитом до НБУ було отримано відповідь стосовно правонаступництва Тячівського відділення Держбанку СРСР з метою припинення обтяження на нерухоме майно, згідно з повідомленням Тячівського відділення Держбанку СРСР від 13 листопада 1963 року № б/н, та повідомлено таке: «Згідно з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 07.04.1959 'Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень та Постановою Ради Міністрів СРСР від 07.04.1959 № 369 Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень функції Сільгоспбанку та комунальних банків покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР. Відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 № 821 Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки (далі - Постанова № 821) реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівльний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 Постанови № 821 передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Згідно з пунктами 2 та 3 Постанови Верховної Ради Української РСР "Про порядок введення в дію Закону України Про банки і банківську діяльність" від 20 березня 1991 року № 873-ХІІ Верховною Радою України оголошено власністю України Український республіканський банк Держбанку СРСР і створено на його базі Національний банк України. Постановою Президії Верховної Ради України від 07 жовтня 1991 року № 1605-ХІІ затверджено статут Національного банку України, в якому не визначалось правонаступництво Національного банку України. Повідомлено, що Український республіканський банк Держбанку СРСР не має правонаступників. Водночас повідомлено, що документи (інформація) про заборону, на нерухоме майно [PERSON] , яке було накладено згідно з повідомленням Тячівського відділення Держбанку СРСР від 13 листопада 1963 року № б/н (Закарпатська область) в описах архівних справ колишнього Управління Національного банку України в Закарпатській області не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися, тому надати необхідну інформацію немає можливості. Також інформовано, що Національний банк України не є правонаступником Держбанку СРСР чи інших банків, а лише здійснює зберігання документів ліквідованих банків, тому може надати лише копії документів, які передані на зберігання, у разі їх наявності або інформацію, що міститься в зазначених документах. У зв`язку з наведеним перетворенням, заборона не була скасована швидше за все помилково, а отже, Тячівська державна нотаріальна контора не зможе отримати повідомлення від банку, якого наразі не існує, про припинення заборони, згідно п. 5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тобто, дві установи, які були залученні при накладені заборони на даний час не можуть вирішити питання про його припинення. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку припинення вказаної заборони відчуження, окрім судового. Існування заборони\~відчуження нерухомого\~майна перешкоджає\~ [PERSON] вільно розпоряджатися своїм майном. Наявна заборона відчуження належного позивачу житлового будинку на даний час не має жодних правових підстав. У зв`язку із сформованою ситуацією, вважає, що дана заборона підлягає скасуванню, оскільки підстав для накладення заборони на майно позивачки на даний час немає. Враховуючи викладене, просить скасувати заборону (архівний запис) на нерухоме майно - відчуження житлового будинку [ADDRESS] , яка зареєстрована Тячівською державною нотаріальною конторою 31 жовтня 2006 року, реєстраційний номер обтяження 3976237, на підставі повідомлення б/н від 13 листопада 1963 року, Тячівське відділення Держбанку, за реєстром, власник [PERSON] , архівний номер 3212657LVOV36, архівна дата: 19 січня 2002 року, дата виникнення: 13 листопада 1963 року, № реєстра: 478053-206, внутр. № 1E01СЕ3422F35В2С2655, комментарий: 987-89/1963 та припинити вказане обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 22 лютого 2023 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач не скористався своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву. 17 квітня 2024 року ухвалою Тячівський районного\~суду Закарпатської\~області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі з викладених підстав у позовній заяві та просила прийняти рішення, яким скасувати заборону на відчуження житлового будинку. Представник відповідача Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви, просив проводити розгляд справи у відсутності представника, також зазначив, що рішення просить ухвалити на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 04 вересня 2012 року, виданого виконавчим комітетом Тячівської міської ради та витягу про\~держану реєстрацію\~прав №35389428\~від 05\~вересня 2012\~року житловий будинок з надвірними спорудами в цілому, що розташований у [ADDRESS] , належить на праві особистої власності [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Тячівської міської ради (а.с.11-12). Згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 541550 від 28 січня 2008 року, земельна ділянка площею 0,0847 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] належить на праві власності позивачці [PERSON] на підставі рішення Тячівської міської ради № 701 від 12 липня 2007 року (а.с.13). З інформаційної довідки № 346389860 від 13 вересня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ,\~ наявне наступне обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 3976237, зареєстровано 31 жовтня 2006 року реєстратором: Тячівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення б/н 13 листопада 1963 року Тячівське відділення Держбанку, об`єкт обтяження: невизначено, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , архівний номер 3212657LVOV36, архівна дата 19 січня 2002 року, дата виникнення 13 листопада 1963 року, № реєстра 478053-206, внутр. № 1Е01СЕ3422F35B2C2655, коментарий: 987-89/1963 (а.с.14). З листа\~Тячівської державної\~нотаріальної контори\~№54/01-16\~від 14\~лютого 2024\~року,\~встановлено,\~щопідставою накладення обтяження на будинок [ADDRESS] було повідомлення Тячівського відділення Держбанку, б/н, від 13 листопада 1963 року. 31 жовтня 2006 року, дане обтяження було перенесено з паперових носіїв до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що станом на сьогодні є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Обтяження за реєстраційним номером 3976237 було зареєстровано за повідомленням Тячівського відділення Держбанку, б/н, від 13 листопада 1963 року та в його інтересах. Оскільки Тячівське відділення Держбанку, ліквідовано, та відсутні його правонаступники, позивачці [PERSON] було рекомендовано звернутись до суду з позовом про скасування та припинення даного обтяження та проведення державної реєстрації його припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.15). Згідно листа Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області №8056 від 06 лютого 2024 року вбачається, що на виконанні в Тячівському ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавче провадження, де боржником являється [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , згідно бази даних «АСВП», «АРХІВ», «СПЕЦРОЗДІЛ», на виконанні у відділі державної виконавчої служби Тячівського району виконавчі провадження на вказаних осіб не перебувають; крім того, арешт на майно [PERSON] не накладався (а.с.18). Відповідно до інформаційного листа Національного банку України №24-0006/7407 від 30 січня 2024 року вбачається, що Згідно з\~Указом Президії\~Верховної Ради\~СРСР від\~07.04.1959\~'Про\~реорганізацію системи\~банків довгострокових\~вкладень та\~Постановою Ради\~Міністрів СРСР\~від 07.04.1959\~№ 369\~Питання,\~пов`язані\~з реорганізацією\~системи банків\~довгострокових вкладень\~функції Сільгоспбанку\~та комунальних\~банків покладено\~на Будбанк\~СРСР та\~Держбанк СРСР.Відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 № 821 Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки (далі - Постанова № 821) реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівльний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 Постанови № 821 передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Згідно з пунктами 2 та 3 Постанови Верховної Ради Української РСР "Про порядок введення в дію Закону України Про банки і банківську діяльність" від 20 березня 1991 року № 873-ХІІ Верховною Радою України оголошено власністю України Український республіканський банк Держбанку СРСР і створено на його базі Національний банк України. Постановою Президії Верховної Ради України від 07 жовтня 1991 року № 1605-ХІІ затверджено статут Національного банку України, в якому не визначалось правонаступництво Національного банку України. Крім того, Український республіканський банк Держбанку СРСР не має правонаступників. Водночас повідомлено, що документи (інформація) про заборону, на нерухоме майно [PERSON] , яке було накладено згідно з повідомленням Тячівського відділення Держбанку СРСР від 13 листопада 1963 року № б/н (Закарпатська область) в описах архівних справ колишнього Управління Національного банку України в Закарпатській області не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися, тому надати необхідну інформацію немає можливості. Окрім того, Національний банк України не є правонаступником Держбанку СРСР чи інших банків, а лише здійснює зберігання документів ліквідованих банків, тому може надати лише копії документів, які передані на зберігання, у разі їх наявності або інформацію, що міститься в зазначених документах (а.с.20). Відповідно до повідомлення територіального виробничого підприємства «Техбуд-Сервіс» №49 від 25 березня 2024 року вбачається, що первина реєстрація домоволодіння, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] була проведена за [PERSON] та [PERSON] . В подальшому згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого Тячівською державною нотаріальною конторою 05 квітня 1966 року за № 1189, житловий будинок успадкувала [PERSON] . Згідно договору від 27 серпня 1993 року [PERSON] подарувала житловий будинок [PERSON] . В подальшому [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу Стойка Н.М., 08 грудня 2005 року за реєстром №9228 продав житловий будинок з надвірними спорудами позивачці [PERSON] (а.с.37). Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 \~ст. 15 ЦК України,\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. У відповідності до положень\~статті 41, 55 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 76 ЦПК України,\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ. Пунктом 4 частини 1 статті 4 вказаного Закону державній реєстрації підлягають речові права та їх обтяження, зокрема заборона відчуження та/або користування. Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до\~Закону України\~Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна регулюються Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127. Згідно з\~статтею 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус накладає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно: при посвідченні договору довічного утримання (догляду), спадкового договору; за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємцям фізичної особи, оголошеної померлою; у разі смерті одного з подружжя, яке склало спільний заповіт подружжя; при посвідченні договору про придбання об`єкта житлової нерухомості (у тому числі інвестування/фінансування його будівництва), земельної ділянки, на якій розташовано такий об`єкт, частки у праві власності на таке майно з використанням житлового сертифіката відповідно до частини сімнадцятої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України"; в інших випадках, встановлених законодавством. У відповідності до\~статті 74 Закону України "Про нотаріат" нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; смертю відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором або смертю другого з подружжя, що уклали спадковий договір; смертю другого з подружжя, яке склало спільний заповіт подружжя; відчуженням майна, переданого під виплату ренти; спливом строку, на який накладено заборону відчуження; рішенням суду; судовим рішенням про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою, про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; зверненням органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; в інших випадках, встановлених законодавством. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, затверджено\~Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно із підпунктом 5.1 пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладення заборони, повідомлення про зняття заборони. Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна - житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить позивачці [PERSON] порушує права та законні інтереси позивачки, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном. За встановлених судом обставин, з метою захисту прав та законних інтересів позивачки на володіння, користування та розпорядження своїм майном та враховуючи те, що Тячівська державна нотаріальна контора Закарпатської області немає визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачки заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, а позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права як власник нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивачки та необхідність захисту її прав шляхом скасування такої заборони та задоволення позовних вимог.

Outcome: approved