Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

02.11.2023 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Лебедовську Л.Ю., яка діє на підставі ордеру про надання правової (правничої) допомоги серії АІ №1485991 від 01.11.2023 року, звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до суду і до досягнення дитини повноліття, Крім того, просила суд стягнути аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання заяви до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування позовних вимог представник зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 березня 2022 року Золочівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №51. На день звернення до суду шлюб між подружжям не розірваний. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Представник зазначає, що на протязі останніх шести місяців сімейне життя між сторонами погіршилося, відповідач добровільно матеріальної допомоги ані позивачу, ані спільній дитині не надає. Представник вказує, що позивач не має можливості у повній мірі забезпечити сина усім необхідним, не працює, так як знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну допомогу, однак цих коштів недостатньо для повноцінного життя. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину, є працездатною особою, інших дітей на утриманні не має та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, у зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на особисте утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою суду від 14.11.2023 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 04.12.2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову та до його повноліття залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Лебедовська Л.Ю. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. 27.02.2024 року через «Електронний суд» представник позивача надала заяву, якою просила суд розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивачки. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу,\~у відповідності\~до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ході судового розгляду встановлено, що з 26 березня 2022 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про шлюб від 26 березня 2022 року). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28 грудня 2022 року). Згідно довідок №6306-7001689960 та №6306-7001689960 від 16.01.2023 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , та позивач [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та фактично мешкають як внутрішньо-переміщені особи за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У\~Сімейному кодексі України\~не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що відповідач має інших утриманців або інших аліментних зобов`язань суду не надано, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні суду також не надано. Згідно позовної заяви, позивач [PERSON] не працює, перебуває у декретній відпустці, має малолітню дитину. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дружину. Таким чином, враховуючи те, що позивач на даний час не має можливості працювати, відповідач є працездатною людиною, належні і допустимі докази щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь дружини у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Суд вважає, що визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам закону, розумності і справедливості. У разі зміни матеріального становища відповідача та неможливості сплати останнім аліментів у встановленому судом розмірі, останній не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів за наявності таких підстав. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року). Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви частина 1статті 79 СК України. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved