Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС», в якому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.І., зареєстрованим у реєстрі за № 59396, про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС», заборгованості за договором кредиту у загальному розмірі 19\~880,00 грн, таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовує тим, що їй стало відомо про наявність виконавчого провадження з примусового стягнення оскаржуваного виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.І. На підставі вищезазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області відкрите виконавче провадження №66809997 від 11.06.2021 р., за яким стягується на користь ТОВ «ФК АЙКОНС», заборгованість на загальну суму 19\~880,00 грн. З виконавчим написом позивач не погоджується, вважає його таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості; не надано доказів видачі кредиту та сплати заборгованості, тощо. Крім того, ніяких договорів з відповідачем вона не укладала, боргових документів не підписувала. Тобто нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався в безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. В даному випадку нотаріус не переконався належним чином у безспірності заборгованості, відповідач не надав доказів безспірності вимог до боржника на момент вчинення виконавчого напису, тому просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від\~29.03.2024\~року відкрито\~провадження у\~справі в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з викликом\~сторін.\~ Ухвалою суду від 29.03.2024 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено виконання за виконавчим написом №59396 від 11.06.2021. (а.с.34,39). В судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується направленням йому судової кореспонденції, яка ним отримана, треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.І., приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення справи суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності (а.с.44,46). Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України не здійснювалося. На підставі ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено\~та матеріалами\~справи підтверджено,\~що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.І. вчинено виконавчий напис №59396\~щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 19\~880,00 грн (а.с.12). 13.09.2021 р. на підставі зазначеного виконавчого документу за заявою представника відповідача приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В., відкрито виконавче провадження №66809997 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК АЙКОНС» коштів на загальну суму 19\~880,00 грн. (а.с.13). На даний час, вказаний виконавчий напис знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В, виконавче провадження №66809997. Відповідно до\~статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та\~посадовими особами органів місцевого самоврядування\~встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Також вчинення нотаріальних дій регулюється Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Пунктом 19 статті 34\~ Закону України\~«Про\~нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються\~Главою 14\~Закону\~України\~«Про\~нотаріат» та Главою 16 розділу\~ІІ\~Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно\~статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно\~статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень\~статей 87,88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Вказаний висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Законодавством не\~визначений виключний\~перелік обставин,\~які свідчать\~про наявність\~спору щодо\~заборгованості.\~Ці обставини\~встановлюються судом\~відповідно до\~загальних правил\~цивільного процесу\~за наслідками\~перевірки доводів\~боржника та\~оцінки наданих\~ним доказів. (Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. Безспірністю у розумінні\~ст.\~88\~Закону\~України\~«Про\~нотаріат» є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вже зазначалось, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Як слідує з матеріалів позовної заяви, Позивач заперечує наявність заборгованості перед Відповідачем. Враховуючи, що заборгованість Позивача (згідно наданих суду матеріалів) виникла з Кредитного договору, який, як стверджує позивач нею не укладався, суд погоджується з думкою Позивача, що в даному випадку така заборгованість (взагалі її наявність) не є безспірною та не виключає можливість спору з боку боржника, а тому в даному випадку, вбачається спір про право. Відповідачем документи, на підставі яких було видано виконавчий напис, суду не надано. Відповідачем не надано заперечень. Своїми правами, визначеними ст. ст.\~43,\~84 ЦПК України\~відповідач також не скористався, клопотань про витребування доказів в порядку\~ст. 84 ЦПК України\~не заявляв. Враховуючи вищевикладене, позицію позивачки, яка заперечує укладання нею кредитного договору внаслідок невиконання якого виникла сума заборгованості, наявність якої позивачкою також заперечується, суд приходить до висновку, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності заборгованості боржника (тобто порушенні ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 59396 від 11.06.2021 р. таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За правилами ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В порядку статті 141\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України з урахуванням задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1816,80 грн. Інших судових витрат по справі немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved