Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] ( [PERSON] ), третя особа на стороні позивача - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дочка [PERSON] знаходиться на повному її утриманні та для її розвитку вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Водночас відповідач починаючи з народження дитини проживає окремо в іншій країні та в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Відповідач жодним чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Крім того, відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, на думку позивача свідчать про ухилення [PERSON] від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення його до своїх батьківських обов`язків. З огляду на наведене позивач просить суд позов задовольнити. Протоколом повторного автоматизованогорозподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 матеріали вказаної цивільної справи розподілено до розгляду судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р. згідно розпорядження керівника апарату суду №186 від 11.04.2023, у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р. від 13.04.2023, прийнято до провадження цивільну справу №607/14023/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] ( [PERSON] ), третя особа на стороні позивача - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 26.09.2023 постановленою в судовому засідання без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Також постановлено вважати позивачем [PERSON] , яка змінила прізвище з [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу. 07.12.2023 представник відповідача [PERSON] ( [PERSON] ) - адвокат Заводовська М.Л. подала відзив на позов, у якому остання вказує, що [PERSON] заперечує з приводу позову про позбавлення батьківських прав. Так, [PERSON] постійно проживає та працює в своїй рідній країні Республіка Італія, а дочка сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю. Однак, позивач зазначає хибну інформацію про те, що протягом трьох років він ухиляється від батьківських обов`язків, оскільки він постійно матеріально утримував доньку. Крім того, на його утриманні є ще троє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Представник зазначає, що [PERSON] не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, мав намір проявляти інтерес до неї та бажає бути батьком для неї, як де-факто, так і де-оре. Проте, позивач постійно чинила перешкоди у цьому, а оскільки відстань значна і можливості приїхати на Україну у нього немає, то фізично встановити контакт з дитиною без участі матері є неможливо. Представник зауважує, що позивач з 2023 року заблокувала будь які контакти з Ґабріеллі Робертом, чинила перешкоди в отриманні будь-якої інформації щодо життя та розвитку дитини, у зв`язку із чим він втратив будь який зв`язок із матір`ю дитини. З вказаних причин у 2023 році [PERSON] не переводив кошти, адже не володів інформацією чи й надалі діючий рахунок та чи перебуває дитина з матір`ю в Україні, враховуючи те, що в Україні введений воєнний стан. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої доньки, позивач посилається, зокрема, на те, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню, не приймає участі у житті дитини, не забезпечує необхідного утримання дитини та не спілкується з нею, однак не надає жодних доказів його протиправної поведінки. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. 07.12.2023 протокольною ухвалою суду постановленою в судовому засідання без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання постановлено повернутись до підготовчого судового засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2024, зобов`язано Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради як орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради надати суду у строк до 16.03.2024 на підставі відомостей, визначених у ч. 5 ст. 19 СК України, письмовий висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . 18.01.2024 позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Заводовська М.Л. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, в якому просить: зобов`язати [PERSON] , не чинити перешкод Ґабріеллі Роберту, у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] . Встановити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні із дочкою наступним шляхом: спілкування через мережу інтернет в присутності матері протягом сорока хвилин щонеділі за домовленим часом між батьками; на період літніх канікул в присутності матері протягом трьох годин зустрічатися із донькою у місці за вибором батьків протягом 7 - ми (семи) календарних днів; на період зимових канікул в присутності матері протягом трьох годин зустрічатися із донькою у місці за вибором батьків протягом 7 - ми (семи) календарних днів. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначив, він та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Водночас, він постійно проживає та працює в своїй рідній країні Республіка Італія, а дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю. Вказує, що він постійно матеріально утримував доньку. А також на його утриманні є ще троє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Разом з тим, він не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, мав намір проявляти інтерес до неї та бажає бути батьком для неї, як де-факто, так і де-оре. Проте, [PERSON] постійно чинила перешкоди у цьому, а оскільки відстань значна і можливості приїхати на Україну у нього немає, то фізично встановити контакт з дитиною без участі матері є неможливо. Позивач [PERSON] зауважує, що останній раз відповідач [PERSON] дала йому можливість поспілкуватись із дочкою 10.06.2022, при зустрічі у нього вдома в Республіці Італія, після чого вона перестала виходити на зв`язок. Вказує, що [PERSON] з 2023 року заблокувала будь які контакти з ним, чинила перешкоди в отриманні будь-якої інформації щодо життя та розвитку дитини, у зв`язку із чим він втратив будь який зв`язок із нею. З вказаних причин у 2023 році він не переводив кошти, адже не володів інформацією чи й надалі діючий рахунок та чи перебуває дитина з матір`ю в Україні, враховуючи те, що в Україні введений воєнний стан. З огляду на вищенаведене та у зв`язку із територіальною віддаленістю проживання батька та дитини, Позивач має намір встановити спосіб спілкування із дочкою через мережу інтернет в присутності матері протягом сорока хвилин щонеділі за домовленим часом із Відповідачем; на період літніх та зимових канікул в присутності матері протягом трьох годин зустрічатися із донькою у місці за вибором батьків протягом 7 - ми (семи) календарних днів (можливо на території Республіки Італії, України чи іншої країни), а тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.02.2024 відкрито провадження у справі № 607/1342/24 за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Заводовська М.Л. до [PERSON] , третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень, за правилами загального провадження та призначено судове засідання. Копію позовної заяви з додатками надіслано до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради та зобов`язано, протягом одного місяця з дня отримання даної ухвали, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору з приводу участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] та встановлення графіку побачень. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2024, цивільну справу № 607/14023/21 (провадження № 2/607/107/2024) за позовом [PERSON] до [PERSON] ( [PERSON] ), третя особа на стороні позивача - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та цивільну справу №607/1342/24 (провадження № 2/607/1156/2024) за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Заводовська М.Л. до [PERSON] , третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень, об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі Єдиний унікальний номер 607/14023/21 (провадження № 2/607/107/2024). 12.04.2024 позивач-відповідач [PERSON] подала суду відзив на позов [PERSON] , в якому зазначає, що [PERSON] вводить суд в оману, а його твердження не відповідають дійсності та не підтверджуються належними і допустимими доказами. Позивач не надає доказів на підтвердження позовних вимог та не вказав в чому проявляються перешкоди у спілкуванні із донькою, та які саме перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки вона створює. Позивач також протягом цих 6 років не звертався до органу опіки та піклування із заявою про встановлення днів та годин побачень із донькою, спілкування з нею. Донька сприймає його як чужу людину і боїться його, що обумовлено певним причинно-наслідковим зв`язком з його боку. Так, позивач-відповідач вказує, що [PERSON] народилась [INFO] у Республіці Італія, однак [PERSON] незважаючи на народження дитини, не надавав коштів на її утримання, а в подальшому почав вчиняти відносно психологічне та фізичне насильство щодо них, у зв`язку із чим вона я виїхала з дитиною в Україну. Однак, проживаючи в Україні протягом багатьох років вона просила [PERSON] , щоб він спілкувався, утримував та проявляв інтерес щодо дитини, однак він відмовлявся. Водночас, зібрати надані ним кошти, були зовсім не значними і не були направлені на утримання дитини, як він зазначає, а на пошук та оплату квартири, в якій він мав проживати під час відвідин України, або на придбання квитків для них з дитиною під час поїздки до Республіки Італія до нього. Натомість, саме на утримання чи лікування дитини кошти ним ніколи не виділялися, дитині він не придбавав одежі, іграшок, засобів гігієни чи медичних препаратів під час лікування. Від всіх цих завдань батька він усунувся протягом 6 років життя дитини, що свідчить про не виконання ним батьківського обов`язку з утримування, лікування та розвитку дитини. Окрім того, у провадженні Тернопільського міськрайонного суду знаходиться справа № 607\\12260\\21 за її позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Незважаючи на те, що справа про позбавлення батьківських прав відновлена у лютому 2024, у справі про стягнення аліментів [PERSON] не вживав заходів щодо відновлення провадження у справі, лише за її ініціативою було відновлено провадження у квітні поточного року. Більше того [PERSON] та його представник здійснювали на неї психологічний тиск у формі смс, щоб вона відмовилась від стягнення коштів на утримання дитини, і тоді вони погодяться на позбавлення батьківських прав. Таким чином, на переконання позивача-відповідача пріоритетним для Ґабріеллі Роберта є аж ніяк не інтереси дитини, а власне матеріальне становище та амбіції, а дитина, її життя та здоров`я, фізичний та психічний розвиток Роберта Ґабріеллі, як батька, не цікавлять. Крім того, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану вона задля безпеки дитини за попередньою домовленістю із матір`ю [PERSON] поїхала із донькою в Республіку Італія, ховаючи дитину від тривог, ймовірного падіння ракет та всього негативу воєнного стану, який міг нанести непоправні наслідки для дитячої психіки та життя дитини. За ініціативою своєї матері, [PERSON] разом із дружиною прийняли їх у себе в домі, однак він вчиняв фізичне насилля над нею в присутності їхньої маленької доньки та психологічне насилля над дитиною ламаючи її іграшки, що змусило її негайно не зважаючи на ймовірність повітряних атак повернутись додому під час воєнного стану. Таким чином, батько не піклувався про дитину та її безпеку, а самостійно створив умови за яких відправив дитину у країну, де тривають бойові дії. Більше того, він не телефонував та не цікавився дитиною. На думку позивача - відповідача примушування дочку судом до спілкування з біологічним батьком, якого дитина сприймає як незнайомого дядька, який бив її матір і від неї відібрав її іграшки, за таких обставин - це є психологічне насильство над дитиною. Позивач - відповідач вважає, що [PERSON] не доведено, що протягом 6 - ти років життя дитини він виконував належним чином свої батьківські обов`язки, зокрема утримував дитину, дбав про її безпеку, її розвиток та навчання, а тому просить у задоволенні позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень відмовити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . 09.05.2024 судом зареєстровано висновок органу опіки та піклування - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради затверджений рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 01.05.2024 №744 щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також висновок органу опіки та піклування - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради затверджений рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 01.05.2024 №748 щодо визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Протокольною ухвалою суду від 21.05.2024 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та її представник адвокат Трачук З.І. позовні вимоги за первісним позовом підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. З приводу позову [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень заперечили та просили відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник адвокат Заводовська М.Л. в судове засідання не з`явились, протеадвокат Заводовська М.Л. подала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі [PERSON] . Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав заперечують у повному обсязі та просять відмовити у його задоволенні. З приводу вимог [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень, то зазначила, що вони у повному обсязі підтримують встановлені години побачень та порядок спілкування батька з дочкою вирішенні службою у справах дітей у відповідному висновку, а тому просять позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без присутності органу опіки та піклування за наявними матеріалами у справі. Заслухавши пояснення позивача-відповідача та її представника, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження виданого 26.05.2017 Відділом запису актів цивільного стану Муніципалітету міста Чеджіа , [PERSON] народилась [INFO] в Одерцо (Тревізо) та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , акт н. 00016 р. 1 s. A u.01. [PERSON] , [INFO] , згідно рішення УДМС України в Тернопільській області від 07.06.2019 набула громадянство України на підставі ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про громадянство України» та відповідно до законодавства України є громадянкою України з 01.05.2017, що вбачається із довідки № 82/2019 про реєстрацію особи громадянином України виданої 07.06.2019 УДМС України в Тернопільській області. 02.08.2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області відкрито провадження у справі № 607/12260/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. [PERSON] [INFO] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25.02.2023. Згідно довідки № 01-04/924 від 14.12.2020 виданої ЦНАП Великогаївської сільської ради та витягу з реєстру територіальної громади від 26.09.2023, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] з 14.12.2020 зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки № 05-02/11 від 20.02.2024 виданої Закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ст. - закладом дошкільної освіти с. Товстолуг Великогаївської сільської ради Тернопільської області, учениця [PERSON] зарахована до 1 класу у заклад загальної освіти І-ІІІ ст. - заклад дошкільної освіти с. Товстолуг Великогаївської сільської ради Тернопільської області з 01.09.2023. [PERSON] не проявляв виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки [PERSON] та забезпечення здобуття нею дошкільної освіти, а у теперішній час початкової середньої освіти. [PERSON] , батько [PERSON] , не оплачував харчування донечки у закладі дошкільної освіти с. Товстолуг, а у початковій школі ЗЗСО 1-Ш ст. - ЗДО с. Товстолуг харчування відбувається за кошти з місцевого бюджету. На батьківські збори завжди з`являється тільки мама дівчинки. Батько дитини контакту із закладом освіти, де вчиться [PERSON] , не підтримує, із вчителями не спілкується, успіхами дитини не цікавиться, всі питання щодо навчання, дозвілля та хобі учениці вирішує мати. На Перший дзвоник доньки батько не з`явився. Батьківський чат наявний у класі, де навчається [PERSON] , проте батько там участі не бере. Дитину до закладу освіти с. Товстолуг, приводить і забирає матір [PERSON] . Відповідно до довідки № 178 від 07.03.2024 виданої КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», практичним психологом з 05.02.2024 по 01.03.2024 проведено ряд бесід та діагностичних методик з Ґабріеллі Діаною. При проведенні бесід було відзначено, що дитина уникає розмови про біологічного батька; змінює тему розмови, відвертається, помітно нервує коли чує прізвище та ім`я. При здійсненні інтерпретації методик було виявлено, що «малюнок сім`ї» - сприятлива сімейна ситуація, емоційно тісний зв`язок між членами сім`ї (на малюнку зображені мама, дитина, тато (вітчим)). Тато (вітчим) вважається головним і дуже важливим, позитивне ставлення до усіх членів сім`ї. «Колірний тест відносин» показав, що відношення до біологічного батька негативне, відсторонене, у методиці Рене-Жиля дитина ні одного разу не згадала про біологічного батька, всюди де звучало слово «тато» дитина називала вітчима. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується коротким витягом з акту про народження № 40 ч. 2 серія Б за 2007 рік, виданим Відділом РАЦС міста Ераклеа, [PERSON] , [INFO] , що вбачається із короткого витягу з акту про народження № 10 ч. 2 серія Б за 2009 рік, виданим Відділом РАЦС міста Ераклеа та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із короткого витягу з акту про народження № 27 ч. І серія А відділ І, виданим Відділом РАЦС міста Чеджа. Органом опіки і піклування суду надано висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №744 від 01.05.2024. Відповідно до висновку органу опіки і піклування суду щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №744 від 01.05.2024, мати дитини, [PERSON] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що батько дитини не бере жодної участі у житті дитини, не цікавиться її здоров`ям, фізичним та духовним розвитком, жодних з покладених законом на батька обов`язків не виконує. Також матір`ю дитини повідомлено, що з дня народження дитини батько проживає в іншій країні. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються матір`ю самостійно. Окрім цього, представник позивача - адвокат Трачук Зоряна Ігорівна вказала, що справа про позбавлення батьківських прав перебуває на розгляді з 2021 року і батько з тих пір не звертався у службу у справах дітей із заявою про встановлення графіку побачень з дитиною. Батько дитини, [PERSON] , на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явився, його представник - адвокат Заводовська Марія Любомирівна на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що батько заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , бажає спілкуватися з нею та надає кошти на утримання дитини у мірі своїх можливостей. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 05.04.2023 № 315, затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У матеріалах справи відсутні негативні характеристики чи докази винної поведінки батька дитини. Враховуючи встановлені обставини, захищаючи інтереси дитини, орган опіки і піклування, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Попередити [PERSON] змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Також, органом опіки і піклування суду надано висновок щодо визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №748 від 01.05.2024. Відповідно до висновку органу опіки і піклування суду щодо визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №748 від 01.05.2024, батько дитини, [PERSON] , на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явився, його представник - адвокат Заводовська Марія Любомирівна на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що мати дитини чинить перешкоди у спілкуванні дочки [PERSON] із батьком, однак останній бажає брати участь у вихованні своєї доньки. Мати дитини, [PERSON] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що не чинить перешкод у спілкуванні та вихованні дочки [PERSON] батьку дитини [PERSON] . Також вказала, що дочка не бажає спілкуватись із батьком. Відповідно до копій квитанцій про грошові перекази від 05.12.2023, 02.07.2023, 04.01.2024, [PERSON] надсилав [PERSON] кошти для утримання дитини, а саме: 03.04.2019 - 60,00 евро, 27.04.2019 - 100,99 євро, 27.04.2019 - 50,00 євро, 29.05.2019 - 150,00 євро, 04.09.2019 - 100,00 євро, 05.09.2019 - 101,99 євро, 08.09.2019 - 30,00 євро, 29.10.2019 - 30,00 євро, 04.12.2019 - 20,00 євро, 20.11.2019 - 200,00 євро, 05.01.2020 - 300,00 євро, 10.05.2020 - 50,00 євро, 28.05.2020 - 50,00 євро, 27.06.2020 - 50,00 євро, 29.11.2020 - 70,00 євро, 17.07.2021 - 70,00 євро, 07.08.2021 - 50,00 євро, 01.12.2021 - 80,00 євро, 05.01.2022 - 30,00 євро, 23.03.2022 - 100,00 євро. 02.07.2023 - 576,70 євро. Враховуючи встановлені обставини, захищаючи інтереси дитини, орган опіки і піклування, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, рекомендує Ґабріеллі Роберту здійснювати свою участь у вихованні дитини малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до графіку спілкування, а саме: кожної неділі з 15:00 год. за допомогою телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет за допомогою месенджерів: «Skype», «Viber», «Telegram», «WhatsApp», «Signal», «Facetime» та інших відповідних технічних програм. Побачення повинні відбуватися за бажанням дитини та в присутності матері дитини. Щодо позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII (далі - Конвенція), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав») (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.11.2020, справа № 227/2272/18). Верховний Суд у постанові від 06.05.2020, справа №753/2025/19, дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини». Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, а також враховуючи, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстави позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дітей у матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач-відповідач вказує, що відповідач-позивач [PERSON] самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків відносно дитини [PERSON] , [INFO] , не здійснює її утримання, не дбає про її безпеку, розвиток та навчання. Крім того, відповідач вчиняв щодо дочки психологічне насилля ламаючи її іграшки та застосовуючи в її присутності фізичне насильство щодо позивача-відповідача. Разом з тим, позивачем-відповідачем[PERSON] не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про вчинення психологічного чи будь - якого іншого насильства відповідачем-позивачемпо відношенню до дочки, винної поведінки відповідача-позивачапо ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача-позивача, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях. Позивач-відповідач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем-позивачем від виконання батьківських обов`язків відносно дочки. Як встановлено судом, неактивна участь батька в житті дочки спричинена конфліктом між сторонами та віддаленим проживанням батька [PERSON] окремо від дочки [PERSON] , [INFO] , яке пов`язане із тим, що [PERSON] є громадянином Республіки Італія та відповідно проживає на території Республіки Італія, натомість малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю на території України. На переконання суду, саме налагодження стосунків між батьком та дочкою буде відповідати інтересам малолітньої [PERSON] , [INFO] , адже [PERSON] проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дочкою. При цьому, відповідач-позивач заперечує проти позову про позбавлення його батьківських прав, та у свою чергу пред`явив позов до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Суд враховує, що вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58). Поряд з цим, суд вважає необґрунтованими посилання позивач-відповідача [PERSON] , як на підставу для позбавлення [PERSON] батьківських прав, на довідку № 178 від 07.03.2024 виданої КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» видану за результатами проведення практичним психологом бесід та діагностичних методик з Ґабріеллі Діаною, оскільки вона не є належним та допустимим доказом, що безпосередньо та ствердно свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, а носить консультативний характер та зводиться до припущень практичного психолога на основі спостережень за дитиною. У справі відсутні беззаперечні докази винної поведінки відповідача-позивача [PERSON] , які б свідчили про злісне ухилення ним від виховання своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Окрім цього, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Органу опіки і піклування суду надано висновок, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №744 від 01.05.2024, орган опіки і піклування, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Попередити [PERSON] змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позбавлення батьківських прав у даному випадку не відповідатиме інтересам дитини тає недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків свідомо, а в даному випадку винна поведінка відповідача [PERSON] , не встановлена, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] ( [PERSON] ), третя особа на стороні позивача - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, слід відмовити. Водночас, суд вважає за необхідне попередити [PERSON] ( [PERSON] ) про необхідність змінити ставлення до виховання доньки [PERSON] , [INFO] . Щодо позову [PERSON] ( [PERSON] )до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень суд зазначає наступне. Судом встановлено, що дитина сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем-відповідачем, водночас між сторонами не налагоджено процесу спілкування батька із дочкою. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між дитиною та батьком. ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Згідно вимог статті 157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 у статті 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (стаття 114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до частин другої та третьої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається із частини першої статті 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до частини другої статті 158 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно вимог частини першої статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини другої статті 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, суд може визначати способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо). Як вбачається з положень частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням того, що між позивачем та відповідачем існує спір щодо участі батька у вихованні дочки, такий спір повинен бути вирішений судом. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з батьком. Позбавлення відповідача-позивача права щодо участі у спілкуванні та вихованні дочки може позбавити дитину [PERSON] , [INFO] родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. Визначаючи графік участі відповідача-позивача у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, суд враховує висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №748 від 01.05.2024, який повністю підтримала сторона відповідача-позивача, якнайкращі інтереси та права дитини, її вік, розпорядок дня, а також пояснення позивача-відповідача [PERSON] , яка повідомила, що з усіх месенджерів у неї наявний лише «WhatsApp» та приходить до висновку, що позов [PERSON] ( [PERSON] )до [PERSON] слід задовольнити частково та встановити [PERSON] ( [PERSON] )наступний спосіб участі у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] : спілкування через мережу Інтернет за допомогою месенджера «WhatsApp» кожної неділі з 15 год. 00 хв. (за Київським часом) тривалістю до 30 хвилин в присутності матері [PERSON] . Окрім цього, судом не встановлено та відповідачем-позивачем [PERSON] не надано доказів того, що [PERSON] чинила йому перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , а тому суд вважає позовні вимоги у цій частині необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача-відповідача [PERSON] . Водночас, у зв`язку із частковим задоволенням позову [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з позивача-відповідача [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial