Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також вартість послуг за надану правничу допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що вона тривалий час проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вона, їхні діти та відповідач були зареєстровані та проживали по [ADDRESS] . Однак через неналежну поведінку останнього вона була змушена піти від нього. Вже близько шести місяців вона разом із наймолодшою донькою [PERSON] проживає в с. Гошів. Дівчинка з народження хворіє, тому вона не може залишити її саму вдома, а відтак позбавлена можливості працювати, хоча постійно несе витрати на придбання ліків для неї. Крім того, на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2024 з\~ неї на користь [PERSON] проводиться стягнення на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з батьком, у розмірі\~1/2 частини всіх видів заробітку\~ (доходу) щомісячно,\~ але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Тому оскільки дочка [PERSON] проживає з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні, вона постійно потребує ліки, а батько коштів на її утримання не надає, хоча він працює у Вигодському держліспгоспі та має добрий заробіток, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Дуткевич М.В. у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що погоджується сплачувати на утримання доньки аліменти в розмірі 1500 грн, а щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, то такі вважає не співмірними з позовними вимогами та необгрунтованими. Також зазначив, що він на даний час самостійно утримує чотирьох неповнодітніх дітей. Не відмовляється він і від утримання наймолодшої доньки, готовий її лікувати. Кошти на це міг би і добровільно давати. Але має гіркий досвід з цього приводу, оскільки всі кошти, які він колись залишав позивачці на дітей, вона витрачала тільки на свої потреби, про дітей не дбала, саме тому всі старші діти виявили бажання проживати з ним. Він також впевнений, що і наймолодша дитина з часом буде проживати з ним, оскільки матері вона не потрібна, ніколи до лікарів вона її не возила, в чому він мав змогу переконатись. Натомість він готовий, якщо цього дійсно потребує дочка, за власні кошти її відвезти в лікарню, лікувати, так як працює та робить все залежне від нього для виховання та утримання дітей. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 25 квітня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. Ухвалою суду від 20 травня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як встановлено в судовому засіданні, сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вказали сторони та підтверджується актами обстеження № 200 від 29.11.2023, № 119 від 25.04.2024 (а.с. 3, 15), позивачка [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] . Інші неповнолітні діти сторін на даний час проживають з батьком у с. Новий Мізунь Калуського району Івано-Франківської області. Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2024, ухвалено проводити стягнення аліментів з\~ [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі\~1/2 частини всіх видів заробітку\~ (доходу) відповідачки\~ щомісячно,\~ але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. \~Стягнення аліментів розпочати з 05 січня 2024 року (а.с. 5). Між сторонами виник спір щодо стягнення аліментів на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4), яка проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі. Оцінка суду: вислухавши сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що спільна дочка сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою. Відповідач проживає окремо, участь в утриманні дитини не приймає, тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 грн, що з урахуванням повідомленого ним розміру його заробітної плати складає в середньому 1/4 частку його доходу, та беручи до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, а також наявність у сторін ще чотирьох спільних дітей, які проживають з батьком та на утримання яких вирішено проводити стягнення аліментів з позивачки на користь відповідача в розмірі всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: беручи до уваги, що, згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір у розмірі 1211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, то суд враховує, що, відповідно до положень\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом частини 1\~статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано\~главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема,\~статтею 903 ЦК України\~визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4\~ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5\~ст. 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6\~ст. 137 ЦПК України). Згідно із ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз зазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право подати відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи: - договір № 27 про надання правової допомоги від 23.04.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Дуткевичем М.В., відповідно до якого за надання правової допомоги та покриття фактичних витрат клієнт сплачує адвокату гонорар за спільною домовленістю з урахуванням тривалості затраченого часу на вивчення, підготовку та складання позову, а також ведення справи суді в розмірі 3000,00 грн (п. 3.1 Договору) (а.с. 6); - ордер серії АТ № 1031953 від 23.04.2024 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Дуткевичем М.В. (а.с. 7); - квитанцію до прибуткового касового ордера № 33 від 23.04.2024, відповідно до якої [PERSON] сплатила адвокату Дуткевичу М.В. 3000,00 грн (а.с. 8); - розрахунок процесуальних витрат, який містить перелік наданих послуг адвокатом Дуткевичем М.В. на загальну суму 3000,00 грн, серед яких: 400 грн консультація з приводу стягнення аліментів, 600 грн збір необхідних документів для складання позову, 2000 грн ведення справи в суді з виїздом адвоката з м. Болехів до м. Долина (а.с. 9). Вказаний розмір витрат як орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу вказаний і в позовній заяві. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі, суд зазначає, що такі є належними доказами, оскільки в договорі про надання правової допомоги передбачені всі істотні умови договору, а в розрахунку визначено розмір оплати за надані послуги, з чим позивачка погодилася, що підтвердила своїм підписом, а також оплатила такі послуги, на що вказує відповідна квитанція. Разом з тим, відповідач заявив про неспівмірність таких витрат. Тому, беручи до уваги наявність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, зважаючи на категорію справи, яка є незначної складності, оскільки практика розгляду даної категорії справ є усталеною, суд вважає, що є підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, з огляду на принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, виходячи з об`єму виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1300,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. На підставі\~викладеного,\~ст.\~3,\~27\~Конвенції про\~права дитини,\~ст.\~8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства",\~ст.\~180,\~181,\~182,\~183,\~191\~СК України,\~ст.\~141\~ЦПК України,\~та

Outcome: approved