Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 березня 2019 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 515. Обґрунтовує позов тим, що в шлюбі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стосунки між ними не склались, з 25 лютого 2023 року відповідач з дітьми почала проживати окремо, у них немає порозуміння, склались неприязні стосунки, втратили почуття любові один до одного. Вважає подальше збереження сім`ї неможливим, просить шлюб розірвати. Ухвалою від 29.03.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою від 03 квітня 2024 року, після усунення позивачем недоліків, прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Від відповідача 17.04.2024 надійшов відзив на позовну заяву, в якому не заперечує щодо розірвання шлюбу. Зазначає, що з 11 лютого 2023 року вони не проживають разом через насильницьку поведінку позивача відносно неї. Діти проживають з нею. Між ними вирішувався спір щодо побачення із старшою дитиною. Так на даний момент вирішується спір щодо поділу спільного майна подружжя. Позивач взяв у позику значну суму коштів. По аліментах у позивача наявна заборгованість. Просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача адвокат Гаталяк М.Я., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги, подав 30.04.2024 заяву про розгляд справи у його відсутності, просив розподілити судові витрати. У судове засідання відповідач не з`явилася, подала 30.04.2024 до суду заяву про визнання позову, просить розглянути справу у її відсутності, заперечила щодо стягнення з неї судових витрат. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 23 березня 2019 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 515. В шлюбі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З`ясовано, що сторони з лютого 2023 року не проживають разом, фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, втратили почуття любові та поваги одне до одного. Стаття 51 Конституції України\~визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті\~104, частиною третьою статті\~\~\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнала позовні вимоги, те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, відтак, шлюб слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн., згідно з квитанції № 90Т6-РРВК-8ЕК9-С374 від 03 квітня 2024 року, банк отримувача Казначейство України, отримувач УКуСихів.рм.Львів, р/р [NUMBER] , МФО 899998. Тому позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 484,48 грн, а 50 відсотків - 484,48 грн слід стягнути з відповідача. На підставі статей 105, 109, 112 СК України,

Outcome: approved