Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивачка через представника адвоката Зощенка В.В. звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що в період з 14 жовтня 2006 року по 25 червня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 25.06.2008 року шлюб розірвано. Проте, після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом, вести спільне господарство, спільно виховували дитину, народили другу дитину, займалися благоустроєм будинку, робили ремонти, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того свята проводили в колі рідних та друзів, спільно відпочивали за кордоном. Отже, починаючи з 25.06.2008 року сторони проживали як дружина та чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. Повторно шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. За час спільного проживання, відповідачем відкрився бізнес і наразі сторони обопільно займаються підприємницькою діяльністю. Однак, поступово відносини погіршувались, а у листопаді 2023 року фактичні шлюбні відносини припинились. Позивачка зазначає, що встановлення даного юридичного факту необхідне для вирішення питання щодо поділу майна набутого під час спільного проживання. Крім того, просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. До початку розгляду справи від представника відповідача адвоката Карпенко Ю.О. надійшов відзив позовну заяву в якому просить у позові відмовити, оскільки позивачкою не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини притаманні подружжю. Крім того, просить стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просять задовольнити. Позивачка пояснила, що після ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу вони з відповідачем продовжили проживати однією сім`єю як жінка та чоловік не припиняючи шлюбних відносин, мали спільний бюджет, продовжили вести спільне господарство. Проживали у квартирі, що є її особистою власністю по [ADDRESS] до 2014 року, а потім переїхали у подарований відповідачу його матір`ю житловий будинок по [ADDRESS] . 21.07.2014 року у них народилась друга дитина, син [PERSON] . В даному будинку проводили ремонтні роботи, купували меблі, речі побутового вжитку. За цей час купили автомобіль, погашали кредит на нього. У 2020 році почали будівництво підприємства і відповідач відкрив бізнес по виготовленню колодязних кілець. Вона також стала займатись підприємницькою діяльністю по виготовлення та продажу ритуальних пам`ятників. Поступово відносини погіршувались і на початку листопада 2023 року взагалі припинились, проте вона з дітьми продовжили проживати по [ADDRESS] , а відповідач виїхав до іншого міста, але періодично приїздив для ведення бізнесу. Вважає, що майно придбане за час проживання сім`єю є спільною сумісною власністю, тому і звернулась до суду. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що після укладення шлюбу у 2006 році з позивачкою, почали проживати у її квартирі по [ADDRESS] і у 2007 році у них народився син. Проте, позивачка його із квартири виганяла і відносини між ними погіршувались, що призвело до розірвання шлюбу у 2008 році. Після чого, він деякий час проживав з дівчиною в орендованій квартирі, але повернувся до сім`ї заради дитини. Проживали по [ADDRESS] . Він періодично проживав з позивачкою та дитиною, у матері, друзів і так до 2014 року. Проте, йому мати подарувала житловий будинок, який потребував капітального ремонту за адресою: [ADDRESS] . Він створив приватне підприємство і почав займатись виробничою підприємницькою діяльністю в [ADDRESS] , що є паралельною провулку Боровому. З коштами на відкриття бізнесу допомогла його мама, відкривав бізнес самостійно, без жодної допомоги позивачки. У травні 2014 року перед пологами, позивачка з дитиною переїхали проживати у вищезазначений будинок, а у липня 2014 року у них народився син. Вони намагались побудувати відносини, побут був спільний, проте бюджет окремий. Однак, шлюбні відносини між ними не склались, у нього постійно були відносини з іншими жінками, що унеможливлювало проживання з позивачкою, як вона стверджує однією сім`єю. Проживання позивачки з дітьми у буд. [ADDRESS] , починаючи з 2014 року і до цього часу було лише в інтересах дітей. На відпочинок за кордон і не тільки, їздили разом з позивачкою та дітьми, а інколи і удвох, тільки заради дітей, була лише картинка для суспільства. Купував продукти харчування він, за комунальні послуги оплачував також він, оскільки є матеріально забезпеченим, проте це його особисті кошти і позивачка жодного відношення до них не мала. У 2020 році між ним та АТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір про споживчий кредит на придбання автомобіля «Haval». Погашав кредит самостійно своїми коштами, позивачка жодного відношення до цього не має. Представник відповідача адвокат Переверзєв О.О. у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог і просив відмовити у їх задоволенні, оскільки самі по собі факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки, спільна присутність сторін на святах, періодичний спільний відпочинок, проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини притаманні подружжю. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що на протязі чотирьох місяців у 2023 році працював в цеху на підприємстві у Кваснікових. Вони вели підприємницьку діяльність разом, проте [PERSON] займався виготовленням плитки та колодязних кілець, а [PERSON] встановленням пам`ятників. Працював і у [PERSON] і у [PERSON] , заробіток платили окремо. Коли прийшов працювати, [PERSON] представив [PERSON] , як дружину. Адресу місця роботи не знає, це в смт. Короп за хлібзаводом. Вважав, що вони були родиною, оскільки працював у них і вдома в смт. Короп, але адресу не знає і бачив, як вони разом працювали по господарству. Бувало на роботу сторони приїздили разом одним автомобілем, думав, що вони родина. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з родиною [PERSON] знайома років десять, живуть по сусідству по вул. Чернігівській. У них двоє діток. З 2014 року вони, як родина проживали за адресою: [ADDRESS] , що проходить паралельно вул. Чернігівській, саджали город, вели господарство, вивозили сміття, виховували дітей, возили їх до школи. [PERSON] проживав з родиною постійно, нікуди не виїжджав. Проте, з листопада 2023 року у них все змінилось, [PERSON] на подвір`ї не бачила, він кудись виїхав. Що у них трапилось не відомо, але по [PERSON] було видно, що якісь негаразди, дуже схуднула. По [ADDRESS] , [PERSON] придбав будинок і почав виробничу діяльність по виготовленню плитки і будувалась металоконструкція, на той час їхня родина вже проживала по провулку [ADDRESS] . Особисто бачила, як [PERSON] на території підприємства прибирала, заметала і діти з нею поруч. На сьогодні [PERSON] продає пам`ятники, а [PERSON] виготовляє плитку по [ADDRESS] . Бувало, що мама [PERSON] приходила і продавала пам`ятники оскільки [PERSON] і [PERSON] з дітьми їздили на відпочинок. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що зі сторонами по справі сусіди, він проживає по [ADDRESS] . По провулку Боровому, 2, що проходить паралельно до вулиці Чернігівській, родина [PERSON] проживають однією сім`єю років десять. У них тут народилась друга дитина. Вони добудовували будинок, проводили ремонт. Особисто бачив, як [PERSON] і [PERSON] прибирали город, сад. Вони робили це разом, відпочивали разом на території господарства. Потім, десь у 2020 році вони придбали будинок по [ADDRESS] і на цій ділянці вирощували малину. Бачив, що у них у власності два автомобіля. Оксана ними також керувала. Особисто у них купував тротуарну плитку, а [PERSON] відпускала, [PERSON] привозив. Металоконструкція почала будуватись у 2020 2021 роках. Відомо, що вони родиною їздили відпочивати, оскільки [PERSON] просила сплатити за плитку так як сказала, що їдуть з дітьми на відпочинок. На сьогодні [PERSON] періодично проживає по [ADDRESS] , тому рідко його бачить, але майже щодня він працює по [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що родину [PERSON] знає давно, а почали дружити у 2022 році. Відомо, що до 2014 року вони проживали десь у центрі в смт. Короп, а з 2014 року проживають по [ADDRESS] . З початком війни у 2022 році, неодноразово ходила до них у гості. Стверджує, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як жінка та чоловік, оскільки бачила, що вони разом проводили ремонтні роботи у ванній кімнаті по провулку [ADDRESS] , їздили на відпочинок. Це все відомо зі слів сторін оскільки неодноразово бувала у них вдома. Проживали сім`єю до серпня 2023 року, а потім від людей дізналась, що [PERSON] проживає в іншому місті. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки показала, що у 2006 році її дочка та відповідач одружились. У 2007 році у них народився син [PERSON] . Проживали вони по [ADDRESS] . У 2008 році вони розлучились, проте [PERSON] повернувся до сім`ї і вони продовжили проживати однією сім`єю. Потім взяли у доларах кредит на ім`я мами відповідача, на придбання будинку по [ADDRESS] , який сваха потім подарувала сину. Дочка із зятем платили кредит і робили ремонт у цьому будинку. Перейшли жити у 2014 році, а у липні 2014 року у них народився син [PERSON] . [PERSON] продала квартиру по [ADDRESS] , а кошти вкладала у ремонт будинку про провулку Боровому, 2. Вони з дітьми, а також удвох їздили відпочивати за кордон, а свідок доглядала за господарством. Потім вони купили автомобіль дорогий у кредит, їздили на ньому і зять і дочка. Стверджує, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року по листопад 2023 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що відповідач доводиться йому пасинком. У 2006 році між сторонами було укладено шлюб і вони почали проживати по [ADDRESS] , у квартирі, що належить позивачці. Проте, шлюбні відносини між ними не складались із самого початку і почались конфлікти. За цей час, у 2007 році у них народився син [PERSON] , а у 2008 році шлюб було розірвано. Після чого [PERSON] проживав у них з матір`ю, потім з дівчиною на ім`я [PERSON] у будинку, який вони подарували сину по провулку [ADDRESS] , але недовго і невдовзі повернувся до [PERSON] . Вони прожили недовго по [ADDRESS] , а потім перейшли у будинок по провулку Боровому, 2. У них народилась друга дитина. Свідок допомагав відповідачу матеріально відкрити бізнес по [ADDRESS] і допомагав фізично будувати підприємство. Позивачка участі у будівництві не приймала і матеріально також. У [PERSON] були особисті кошти, він неодноразово привозив їх на зберігання матері. Був один раз коли свідок працював по [ADDRESS] , [PERSON] покликав на обід, а [PERSON] накривала стіл. Наразі відповідач проживає у них з матір`ю з якого часу не пам`ятає. Допитаний свідок [PERSON] показав, що родину [PERSON] знає близько десяти років. Чи проживали вони однією сім`єю сказати не може, не знає. Останні шість місяців [PERSON] живе неподалік від нього. Відомо, що сторони розлучені. Зі слів [PERSON] відомо, що інколи він ночує про провулку Боровому, 2 оскільки там бізнес, інколи у матері. По провулку Боровому, 2 у них вдома був і бачив, що [PERSON] займалась по господарству. Були випадки коли зі своєю родиною, друзями та сторонами по справі їздили відпочивати. Сторони їздили разом, але чи як пара не відомо. У травні 2023 року свідок з друзями та сторонами по справі і їхніми дітьми їздили відпочивати на море, було день народження. Допитана свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача показала, що у 2006 році її син [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Оскільки батьки [PERSON] подарували їй квартиру по [ADDRESS] , але її сина не зареєстрували, почали виникати сварки. Тому, вона взяла кошти у кредит і у 2007 році купила сину будинок по [ADDRESS] . У сторін народився син [PERSON] у 2007 році, а коли народився молодший син [PERSON] у 2014 році вони переїхали на [ADDRESS] . Між собою не мирили, то сходились, то розбігались. [PERSON] проживав у них, бувало у друзів. Відносини не складались. [PERSON] збирав кошти на автомобіль, які приносив їй на зберігання, а вони з чоловіком допомогли йому матеріально відкрити бізнес, при цьому [PERSON] ніякої участі у цьому не брала. Кредит на автомобіль «Хавал» брав її син і сплачує сам без жодної допомоги. Заслухавши сторони та їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. Як встановлено судом, у період з 14.10.2006 року по 25.06.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , батьками є: [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 29). Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , батьками є: [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 30). Позивачка у своєму позові посилається на те, що під час проживання однією сім`єю з відповідачем, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно виховували дітей, займались благоустроєм будинку, робили ремонти, купували меблі та інші предмети побуту, крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів, спільно відпочивали за кордоном. Проживали з червня 2008 року однією сім`єю як дружина і чоловік, так-як повторно реєструвати шлюб не було необхідності. Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2009 року актом приймання передачі каналізаційної та водопровідної мережі до будинку [ADDRESS] підписаним відповідачем [PERSON] , як головою ОСББ «Весна», засвідчується факт проживання сторін за адресою: [ADDRESS] , після розірвання шлюбу. З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що позивачка є фізичною особою підприємцем з 01.04.2013 року, місцем проживання фізичної особи підприємця є: [ADDRESS] . 05.01.2016 року за [PERSON] зареєстровано право власності на транспортний засіб марки ГАЗ 3302 реєстраційний номер [NUMBER] , бортовий малотонажний, білого кольору. У графі «особливі примітки» зазначено, що даний транспортний засіб придбано на підставі договору купівлі - продажу і [PERSON] має право користуватися. 25.06.2020 року між відповідачем та АТ «Державний ощадний банк України» укладено договір про споживчий кредит № 44/191-2020 (лінія на сплату КАСКО). Даний договір укладено за згодою дружини [PERSON] , яка надала згоду на укладення її чоловіком [PERSON] цього кредитного договору та підтвердила, що з умовами договору ознайомлена, ніяких заперечень щодо його положень та укладення не має. Згідно довідки виданої відділом Державної реєстрації та юридичного забезпечення Коропської селищної ради від 15.12.2023 № 1688 станом на 01.12.2023, [PERSON] не зареєстрована, але постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки виконавчого комітету Коропської селищної ради від 12.01.2024 року № 121/01-31, [PERSON] , [INFO] з 07.11.2006 року по 06.06.2018 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; з 06.06.2018 року по 15.03.2023 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; з 15.03.2023 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.02.2024 року вбачається, що власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . В матеріалах справи міститься рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 10.05.2023 року, яким визначено місце проживання малолітньої дитини сторін, [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Проте, у судовому засіданні встановлено, що відповідач не займається вихованням, утриманням сина, не цікавиться його життям, інтересами. Отже, суд приходить до висновку, що надане рішення суду не підтверджує, що відповідач самостійно виховує неповнолітню дитину, а навпаки підтверджує спільне проживання сторін, оскільки [PERSON] на розгляд справи не з`явилась будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, відзиву на позов не подавала, отже погодилась з позовом. Крім того, свідок [PERSON] підтвердив факт спільного відпочинку сторін у травні 2023 року. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними с докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною другої статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини першої та другої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 74 цього Кодексу якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім", наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, доводячи факт спільного проживання, необхідно установити, як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, тому саме питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, потребує доведення спільного побуту, взаємних прав та обов`язків. Подібний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Допитані у судовому засіданні свідки зі сторони позивача підтвердили проживання сторін однією сім`єю останні десять років. Також, дослідженими у судовому засіданні спільними фотографіями підтверджується проживання сторін у період 2016-2023 років. Проте, посилання позивачки, як на докази сумісного проживання з відповідачем однією сім`єю не перебуваючи у шлюбі, на показання свідків, а також на спільні фотографії, не можуть бути переконливими доказами на підтвердження сумісного проживання сторін, як подружжя. Дані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2019 року (справа №466/3769/16), згідно з якою показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. З огляду на наведене, системний аналіз наявних у справі доказів, дозволяє суду дійти висновку, що позивачка, на виконання вимог статтей 12, 81 ЦПК України, надала суду належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання однією сім`єю з відповідачем у період з червня 2008 року по листопад 2023 року, якими довела наявність спільного побуту та проживання, покращення умов проживання, тобто відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам, притаманним подружжю. Так, відповідач у судовому засіданні підтвердив, що після розірвання шлюбу у 2008 році повернувся до родини і шлюбні відносини продовжились. Пояснив, що у травні 2014 року родина переїхала до будинку [ADDRESS] і сторони продовжили будувати відносини, де позивачка з дітьми проживає до цього часу. Доказом проживання сторін однією сім`єю є народження 21.07.2014 року другої дитини. Зокрема, факт спільної праці [PERSON] та [PERSON] протягом вищевказаних років підтверджується спільним зайняттям підприємницькою діяльністю. Доказами того, що сторони мали спільний бюджет є укладення відповідачем 25.06.2020 року договору про споживчий кредит, згоду на укладення якого надала позивачка, як дружина. Все вищенаведене з приводу переконання суду у спільному проживанні та веденні спільного господарства сторонами повністю спростовує доводи відповідача про лише дружні та ділові відносини з позивачкою в інтересах дітей. До показань свідків [PERSON] , [PERSON] , що зі сторони відповідача суд відноситься критично, оскільки вони перебувають з відповідачем у родинних відносинах, а отже виникають сумніви у їх об`єктивності. Допитаний свідок [PERSON] підтвердив існування шлюбних відносин між сторонами, що засвідчується їхнім спільним відпочинком у травні 2023 року у колі друзів. Відтак, суд вважає встановленим, що у період з 25.06.2008 року по 01.11.2023 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки у цей період вони жили разом, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю та не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку, судом не встановлено. Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на викладене, враховуючи складність цієї справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (письмова консультація із вивченням документів щодо звернення до суду, вироблення правової позиції сторони позивача, складання та направлення до суду позовної заяви), дотримуючись критерію розумності розміру понесених стороною витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки 8 000,00 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в суді першої інстанції. На підставі викладеного,

Outcome: approved