Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

В інтересах малолітніх дітей орган опіки та піклування подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При цьому відзначає, що малолітній [PERSON] має відповідне захворювання внаслідок якого перебуває на обліку у лікаря психіатра. Крім того зазначає, що 14.09.2022 році згадані діти були поставлені на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштовані в сім`ю патронатного вихователя у зв`язку з тим, що їх мати [PERSON] перебувала за кордоном на заробітках, а дітей залишила на сторонню особу, не створивши належних умов утримання, без задоволення потреб дітей. Згодом, а саме 22.12.2022 року, діти були зняті із вказаного первинного обліку у зв`язку з їх поверненням на виховання до матері. Позивач також зазначає, що 24.12.2023 року [PERSON] було вчинено домашнє насильство відносно свого малолітнього сина [PERSON] , при виїзді на місце поліції та служби у справах дітей було виявлено останнього, який знаходився в сидячому положенні в коридорі, з наявними ознаками насилля, а саме на голові та обличчі синці, подряпини, гематоми, в тому числі не міг самостійно пересуватися, та повідомив, що його побила мати в результаті сварки. Водночас відзначено, що [PERSON] та її співмешканець [PERSON] за зовнішніми ознаками перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння. Внаслідок безпосередньої загрози життю та здоров`ю дітей комісією було прийнято рішення про негайне вилучення дітей з сім`ї та тимчасове влаштування їх до медичного закладу для обстеження і надання допомоги, зокрема малолітнього [PERSON] було влаштовано до КНП «Подільська міська лікарня», а малолітню [PERSON] влаштовано до КНП «Кодимська лікарня». 25.12.2023 року на позачерговому засіданні комісії з питань захисту прав дітей було прийнято рішення про негайне відібрання дітей у матері, а виконавчим комітетом Слобідської селищної ради прийнято відповідне рішення № 113 та затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей без позбавлення матері батьківських прав. У зв`язку з чим та з метою захисту інтересів дітей орган опіки та піклування пред`явив до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить відібрати у матері [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнути з [PERSON] аліментів на утримання зазначених дітей у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на особистий рахунок дитини відкритий у банківській установі. 17.01.2024 року ухвалою суду (а.с.31-32) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачу її право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу суду відзив на позовну заяву. У відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України, копію зазначеної ухвали надіслано сторонам, а відповідачу також копію позовної заяви і доданих до неї документів. У встановлений судом строк відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву не подала. 15.02.2024 року ухвалою суду (а.с.47-48) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті. В судове засідання представник органу опіки та піклування Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області не з`явився, про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання орган опіки та піклування був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 18.04.2024 року судової повістки до його електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (а.с.72). При цьому раніше, а саме 14.03.2024 року, представник за довіреністю органу опіки та піклування Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області Шевчук В.В. подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування (а.с.68), в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилась,\~про причини\~неявки суд\~не повідомила,\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.3 і 4 ст. 128 ЦПК України, що підтверджує рекомендоване поштове відправлення № 0600261446763 із судовою повісткою, яка надсилалась на адресу яку вона сама зазначила у поданій нею до суду заяві від 12.02.2024 року (а.с.42-43) та яка є її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно інформації наданої Слобідською селищною радою Подільського району Одеської області від 16.01.2024 року № 02-17/93 (а.с.30), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, та яке 25.04.2024 року повернуте поштою до суду неврученим із відміткою у довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. При цьому раніше, а саме 12.02.2024 року, відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.42-43), в якій зазначила, що внаслідок стану її фізичного здоров`я їй дуже важко пересуватись, а також зазначила, що позовні вимоги пред`явлені до неї не визнає у повному обсязі, оскільки веде позитивний спосіб життя, забезпечує дітей матеріально, діти відвідують школу і у них є все необхідні умови. Водночас зауважила, що випадок, який стався 24.12.2023 року, є прикрим непорозумінням між нею та старшим сином, який важко піддається належним умовам виховання, в якому вона щиро кається. Просила суд не відбирати у неї дітей і повернути їх додому на її утримання і виховання. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , повторно виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 28.09.2022 року (а.с.7), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , повторно виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 28.09.2022 року (а.с.8). При цьому, запис про батька в актових записах про народження цих дітей був здійснений у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України, про що свідчать відповідні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 28.09.2022 року № 00037004780 і № 00037004427 (а.с.10-11). 11.05.2022 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Слобідської селищної ради Козак С.В., головного спеціаліста служби у справах дітей Слобідської селищної ради Бурлаки І.В., старшого інспектора СЮП ВП Подільського РУП ГУНП Жук Л.І. та фахівця із соціальної роботи [PERSON] було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем проживання сім`ї [PERSON] , що підтверджує відповідний акт (а.с.13), згідно якого санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення задовільний, відповідає нормі, в наявності необхідні меблі та побутова техніка, продукти харчування та засоби гігієни, діти забезпечені смартфонами для виконання завдань під час дистанційного навчання, але при цьому зазначено, що книги відсутні. За результатом проведення обстеження комісією рекомендовано матері здійснювати контроль за дистанційним виконанням завдань дітей, заохочувати дітей, спільно займатися з ними. Згідно копії медичного висновку № 10 про дитину-інваліда віком до 18 років, виданого 24.06.2022 року КНП «Кодимська лікарня» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області (а.с.12), [PERSON] , [INFO] , має захворювання із відповідним діагнозом, який суд не вважає за можливе зазначати у змісті даного судового рішення внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці. 13.09.2022 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Слобідської селищної ради Козак С.В. та старшого інспектора СЮП ВП Подільського РУП ГУНП Жук Л.І. було повторно проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем проживання сім`ї [PERSON] , що підтверджує відповідний акт (а.с.14), згідно якого: санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення задовільний, відповідає нормі, в наявності необхідні меблі та побутова техніка, засоби особистої гігієни, продукти харчування довготривалого зберігання (крупи, заморожене м`ясо, масло). Мати відсутня, перебуває за кордоном на заробітках, діти перебувають під наглядом сторонньої особи [PERSON] , який не має необхідного впливу на дітей. З`ясовано також, що в ніч з 11 на 12 вересня неповнолітній [PERSON] був відсутній вдома і ночував в будинку [PERSON] з її сином. 22.09.2022 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Слобідської селищної ради Козак С.В., головного спеціаліста служби у справах дітей Слобідської селищної ради Бурлаки І.В. та старшого інспектора СЮП ВП Подільського РУП ГУНП Жук Л.І. було повторно проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем проживання сім`ї [PERSON] , що підтверджує відповідний акт (а.с.15), згідно якого санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення вже не відповідає нормі, але при цьому зазначено, що в даному житловому приміщенні створено умови для проживання неповнолітніх дітей, але мати на даний час відсутня, перебуває на заробітках за кордоном. В будинку немає порядку, розкидані речі, неприємний запах. [PERSON] пояснив, що у них не залишилось зовсім грошей на продукти, а також в холодильнику немає запасів продуктів (окрім замороженої продукції). Суд окремо відзначає, що між двома вище зазначеними обстеженнями житлово-побутових умов проживання лише період в дев`ять днів, що на думку суду свідчить не про дійсне погіршення умов проживання, а про ситуаційну зміну, яка була виявлена під час обстеження проведеного 22.09.2022 року. Також за умов наявності заморожених продуктів не можна зробити висновок про відсутність забезпечення дітей харчуванням. 21.09.2022 року виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Подільського району Одеської області було прийнято рішенням № 72 (а.с.27), яким малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які залишились без батьківського піклування, було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] терміном на три місяці з 22.09.2022 року по 22.12.2022 року. 24.12.2023 року комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей Слобідської селищної ради Бурлаки І.В. та старшого інспектора СЮП ВП Подільського РУП ГУНП Жук Л.І. було знову проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем проживання сім`ї [PERSON] , що підтверджує відповідний акт (а.с.16), згідно якого санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення відповідає нормі, в приміщенні створено умови для проживання неповнолітніх дітей. Крім того, зазначено, що відносно малолітнього [PERSON] вчинено домашнє насильство матір`ю [PERSON] . У дитини наявні ознаки насильства, синці, гематоми, подряпини, не може самостійно пересуватися. В зв`язку з тим, що мати перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, що є загрозою життю та здоров`ю дітей, вирішено вилучити дітей з сім`ї та тимчасово влаштувати їх до медичного закладу для надання допомоги та обстеження. Також згаданою вище комісією 24.12.2023 року було складено акти про вилучення дитини, копії яких наявні у справі (а.с.25-26). 25.12.2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини служби у справах дітей Слобідської селищної ради Одеської області розглядалось питання доцільності відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав у матері [PERSON] , про що свідчить копія витягу з протоколу якого № 12 (а.с.18-22), у змісті якого зазначено, що під час засідання комісії відзначалися обставини того, що [PERSON] вчинено домашнє насильство відносно малолітнього сина [PERSON] , зокрема у дитини було виявлено синці, подряпини, гематоми на голові та обличчі, він не міг самостійно пересуватись. Зі слів дитини, матір побила його в результаті сварки. За результатами проведення засідання було вирішено рекомендувати виконавчому комітету Слобідської селищної ради прийняти рішення про доцільність відібрання дітей. При цьому, суд відзначає те, що в цьому протоколі зазначено, що під час засідання комісії були відсутні її члени психолог КЗ «Опорний заклад «Слобідський ліцей» Слобідської селищної ради [PERSON] та сімейний лікар амбулаторної загальної практики сімейної медицини [PERSON] 25.12.2023 року виконавчий комітет Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області прийняв рішення № 113 (а.с.23-24), яким вирішив негайно відібрати дітей від матері з влаштуванням [PERSON] до КНП «Подільська міська лікарня» Подільської міської ради Одеської області, [PERSON] до КНП «Кодимська міська лікарня» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, а також із затвердженням висновку органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. 27.12.2023 року начальником служби у справах дітей Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області попереджено [PERSON] про адміністративну, кримінальну відповідальність та можливість позбавлення її батьківських прав, що підтверджується копією протоколу бесіди (а.с.59). 27.12.2023 року службою у справах дітей Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області складено висновок (а.с.60-61), за яким остання вважає за можливе повернути малолітню [PERSON] у сім`ю матері [PERSON] для подальшого її виховання та утримання, оскільки мати забезпечила належні умови для комфортного проживання дитини, у зв`язку з відсутністю безпосередньої загрози життя та здоров`я дитини, а також не здійснення насильницьких дій у відношенні даної малолітньої. 28.12.2023 року, згідно акту про факт передачі дитини (а.с.63), малолітню [PERSON] передано матері [PERSON] Малолітнього [PERSON] влаштовано та передано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] терміном на три місяці з 08.02.2024 року по 08.05.2024 року, що підтверджується копією розпорядження Балтської міської ради Одеської області №45 від 08.02.2024 року (а.с.64) та копією акту про факт передачі дитини від 08.02.2024 року (а.с.65). Нормативно-правове застосування: У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачено ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 зазначеного Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до абзацу першого ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5\~частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. В свою чергу пунктами 2-5 ч.1 ст. 164 СК України передбачено підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: - ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Водночас із цим, абзацом першим ч.2 ст. 170 СК України передбачено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Згідно ч.4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. В позовній заяві органом опіки та піклування заявлені позовні вимоги про відібрання дітей від матері обґрунтовані тим, що зі слів дитини [PERSON] , матір побила його в результаті сварки. Водночас із цим, згідно ч.2 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Висновки суду - щодо обґрунтованості позовної вимоги про відібрання у відповідача дітей: З матеріалів позову вбачається, що комісією 24.12.2023 року та органом опіки та піклування 25.12.2023 року було прийнято рішення про негайне відібрання дітей у матері. Таким чином станом на 24.12.2023 року повинні були бути наявні підстави для відібрання дітей, передбачені абзацом першим ч.2 ст. 170 СК України, а саме наявність безпосередньої загрози для життя або здоров`я дитини. Однак, матеріали додані до позову не містять в собі належних і допустимих доказів про дійсний стан здоров`я дітей станом на їх негайного відібрання у матері 24.12.2023 року, результатів їх медичного обстеження в закладах охорони здоров`я куди їх було влаштовано після їх негайного відібрання у матері, а саме [PERSON] до КНП «Подільська міська лікарня» Подільської міської ради Одеської області, а [PERSON] до КНП «Кодимська міська лікарня» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області. Зокрема до позовної заяви не додано жодних медичних документів, якими б було зафіксовано дійсну наявність у малолітнього [PERSON] тілесних ушкоджень, які зазначені у змісті акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 24.12.2023 року (а.с.16) і акту про вилучення дитини від 24.12.2023 року (а.с.25). Водночас суд вважає, що при прийнятті 25.12.2023 року рішення № 113 про негайне відібрання дітей у матері (а.с.23-24) орган опіки та піклування враховував витяг з протоколу № 12 засідання комісії з питань захисту прав дитини служби у справах дітей Слобідської селищної ради Одеської області від 25.12.2023 року (а.с.18-22). Однак, суд вважає, що саме рішення прийняте комісією з питань захисту прав дитини служби у справах дітей Слобідської селищної ради Одеської області на своєму засіданні 25.12.2023 року не є таким, яке можна вважати належним чином обґрунтованим у відношенні [PERSON] за індивідуальних особливостей конкретної ситуації, оскільки воно було прийнято за умов відсутності на цьому засіданні двох членів цієї комісії психолога КЗ «Опорний заклад «Слобідський ліцей» Слобідської селищної ради [PERSON] та сімейного лікаря амбулаторної загальної практики сімейної медицини [PERSON] , про що зазначено у змісті самого витягу з протоколу № 12 засідання комісії з питань захисту прав дитини служби у справах дітей Слобідської селищної ради Одеської області від 25.12.2023 року (а.с.18-22) та вже відзначалось судом у даному рішенні вище. Суд зауважує, що відсутність згаданих двох членів комісії призвело до ситуації за якої рішення комісії з питань захисту прав дитини було прийнято без заслуховування та врахування думки цих членів, які є саме спеціалістами у галузі психології та медицини. Надавати обґрунтовану оцінку дійсним обставинам події, яка була виявлена комісією 24.12.2023 року, та взагалі діям [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON] , який має захворювання із відповідним діагнозом, що на думку суду має значний вплив на його поведінку і дії, можливо лише за наявності компетентної думки спеціалістів у галузі медицини та психіатрії або принаймні психології. Однак, зазначеного при прийнятті рішення комісією з питань захисту прав дитини дотримано не було. Також до позовної заяви не додано яких-небудь медичних документів / висновків психологів, лікарів, в тому числі психіатрів, щодо обстеження і спілкування з малолітнього [PERSON] з приводу обставин події виявленої комісією 24.12.2023 року. Тому суд вважає рішення про наявність загрози для життя та здоров`я дітей, як підстави для відібрання дітей у матері [PERSON] необґрунтованим, внаслідок своєї недостатньої вмотивованості та передчасного прийняття без врахування всіх необхідних для цього обставин, які є важливими за індивідуальних особливостей конкретної ситуації, наявність відповідного захворювання у малолітнього сина [PERSON] і його вплив на ситуацію. Позовна заява про відібрання дітей у відповідача [PERSON] була подана до суду 10.01.2024 року (а.с.1). В свою чергу, як вже також зазначалось судом вище, ще 27.12.2023 року службою у справах дітей Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області складено висновок (а.с.60-61), за яким остання вважає за можливе повернути малолітню [PERSON] у сім`ю матері [PERSON] , а 28.12.2023 року малолітню [PERSON] передано матері [PERSON] , згідно акту про факт передачі дитини (а.с.63). Тобто малолітня [PERSON] була повернута відповідачу [PERSON] ще до подання до суду органом опіки та піклування позову про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Суд відзначає, що чинна редакція ЦПК України передбачає процесуальні можливості, якими може скористатися позивач та/або його представник протягом судового провадження спрямовані для зупинення подальшого розгляду і вирішення судом позову з ухваленням рішення у разі зміни самої ситуації пов`язаної із предметом позову. Зокрема пункт 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України передбачає, що суд постановляє\~ухвалу про\~залишення позову\~без розгляду,\~якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Також пункт 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. В свою чергу пункт 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Однак, протягом самого підготовчого провадження у даній справі орган опіки та піклування не скористався відповідними процесуальними можливості в частині позовних вимог пред`явлених до відповідача [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] ні на стаді підготовчого провадження, а ні на стадії вже судового розгляду. В свою чергу 14.03.2024 року, представник органу опіки та піклування Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області подав до суду заяву (а.с.68), в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги. Згідно положень ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Ураховуючи вищевикладене суд вважає, що пред`явлений до відповідача позов про відібрання у неї дітей без позбавлення батьківських прав мав бути обґрунтований на час його подання до суду, але органом опіки та піклування не доведено його обґрунтованості, а його вирішення судом в частині позовних вимог пред`явлених до відповідача [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] про застосування заходу заявленого органом опіки та піклування відпала сама необхідність. Тому суд з огляду на якнайкращі інтереси дітей вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. - щодо похідної позовної вимоги про стягнення аліментів: З урахуванням того, що судом встановлено відсутність підстав для відібрання у\~відповідача дітей\~без позбавлення\~її батьківських\~прав,\~то суд\~не вбачає\~підстав обґрунтованості\~похідних вимог\~про стягнення\~з відповідача\~і самих\~аліментів,\~оскільки згідно\~положень ч.4\~ст.\~170\~СК України\~вирішення судом\~питання про\~стягнення з\~батьків аліментів\~на дітей\~відбувається виключно\~у разі задоволення позову в частині основної позовної вимоги про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Тому суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів є необґрунтований, у зв`язку з чим в даній частині також задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed