Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

В квітні\~2024\~року позивач\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] ,\~треті особи:\~приватний нотаріус\~Дніпропетровського міського\~нотаріального округу\~Суслов Максим\~Євгенович,\~ [PERSON] про\~визнання договору\~купівлі-продажу\~недійсним та просила суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10 березня 2021 року укладений між [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] та [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] щодо продажу земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,064 гектарів, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська селищна рада, садівниче товариство «Рассвет-2», кадастровий номер 12214558000:06:001:0092, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1591483212214, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. та зареєстрований в реєстрі за №758; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,064 гектарів, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська селищна рада, садівниче товариство «Рассвет-2», кадастровий номер 12214558000:06:001:0092, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1591483212214 на підставі рішення з відкриттям розділу, індексний номер:57010916, виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис щодо державної реєстрації земельної ділянки вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. повернувши зазначену земельну ділянку [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що відповідач по справі є її рідним сином та в березні 2021 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який за своєю суттю мав ознаки договору дарування, оскільки фактичний розрахунок за даним договором здійснено не було. Так відповідач по справі не здійснює жодних дій щодо догляду за земельною ділянкою, не сплачує комунальні платежі, членські внески, що створює загрозу безповоротної втрати земельної ділянки, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачка та її представник за ордером на надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенович надав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, однак у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] . 10 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0624 гектара, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська селищна рада, садівниче товариство «Рассвет-2», земельна ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер: 1221455800:06:001:0092 з цільовим призначенням 01.06 для колективного садівництва, склад угідь: багаторічні насадження 0,0531 га; землі під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами 0,0092 га та 0,0001 га. Згідно пункту 4 зазначеного договору, купівлю-продаж здійснено за 24\~960 грн. 00 коп. [PERSON] здійснив державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У судовому засіданні [PERSON] зазначив, що дійсно 10 березня 2021 року між ним та його матір`ю було укладено договір дарування земельної ділянки № [NUMBER] в садівничому товаристві «Рассвет-2» Дніпровського району, Слобожанської селищної ради. Однак зазначений договір було укладено у формі договору купівлі-продажу. Відповідач зазначив, що грошові кошти в рахунок купівлі-продажу земельної ділянки ним позивачці не передавались. Після здійснення державної реєстрації, [PERSON] , як власник земельної ділянки не здійснював жодних господарчих дій щодо земельної ділянки, необхідним обслуговуванням та сплатою всіх платежів займалася [PERSON] . Постановою №9\~Пленуму Верховного\~суду України\~від 06\~листопада 2009\~року «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~спарв про\~визнання правочинів\~недійсними» зазначено,\~ що\~за удаваним правочином (стаття 235 ЦК ( 435-15 )) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину; встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК ( 435-15 ) має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним; до удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК ( 435-15 ), можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Відповідно до вимог ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ст.\~717\~ЦК України\~за договором\~дарування одна\~сторона (дарувальник)\~передає або\~зобов`язується\~передати в\~майбутньому другій\~стороні (обдаровуваному)\~безоплатно майно\~(дарунок)\~у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Згідно частини 1 статті 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Відповідно до вимог ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно вимог ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторони по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенович, [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] повинно бути стягнено судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved