Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

09.02.2024 року позивач [PERSON] звернулася до Хустського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що між сторонами 12.06.2014\~ року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1022. Сторони намагались будувати міцні сімейні відносини. Однак,\~ на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Кожен з сторін по-різному дивиться на головні критерії шлюбу, життя, сім`ї. Шлюб є лише формальним. Строк на примирення просила не надавати. Просила шлюб зареєстрований 12.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом №1022 - розірвати. 22.04.2024 року [PERSON] звернувся до Хустського районного суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про залишення дитини на його самостійному вихованні та утриманні. В позові вказував, що від шлюбу в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач за зустрічним позовом фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом із своєю дочкою. Він постійно доглядає за дитиною, матеріально забезпечує її, займається вихованням, сприяє розширенню кругозору і світогляду дочки, здійснює всі необхідні можливості для оздоровлення та належного відпочинку. Дитина знаходиться на повному утриманні та самостійному вихованні позивача за зустрічним позовом. Просив неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] залишити на самостійному вихованні (повному утриманні) та проживати з батьком [PERSON] [INFO] . Ухвалою Хустського районного суду від 22 квітня 2024 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про залишення дитини на його утриманні та вихованні об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відзиву на позов від [PERSON] до суду не надходило. Відзиву на позов від [PERSON] до суду не надходило. В судове засідання позивач за первісним позовом не з`явилася. До суду від позивача за первісним позовом надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги за первісним позовом підтримала та просила їх задовольнити, вимоги заявлені в зустрічній позовній заяві визнає. Заявою від 17.05.2024 року, зазначила, що відмовляється брати участь у вихованні та утриманні малолітньої дочки [PERSON] [INFO] , у зв?язку з виїздом за кордон на постійне місце проживання та створення нової сім`ї. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з`явилась. До суду від відповідача за первісним позовом надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги за первісним позовом визнав, вимоги заявлені в зустрічній позовній заяві підтримує та просить задоволити. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.06.2014\~ року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом №1022. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 19.04.2024 року, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із\~ його неповнолітньою дочкою: [PERSON] [INFO] [PERSON] постійно доглядає за дочкою, матеріально забезпечує її, займається вихованням, сприяє розширенню кругозору і світогляду дочки, здійснює всі необхідні можливості для оздоровлення та належного відпочинку дитини. Житлові умови помешкання [PERSON] відповідають для комфортного проживання неповнолітньої дочки за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходиться на повному утриманні та самостійному вихованні батька. [PERSON] - мати неповнолітньої дочки, зі слів [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Задовольняючи первісний позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач за первісним позовом скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем за зустрічним позовом. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3,4 ст.56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони є людьми різних поглядів на життя. Сторони припинили спільне проживання та ведення господарства. Сім`я розпалася та існує лише формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача за первісним позовом, який наполягає на розірванні шлюбу, тому первісний позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 р. у справі № 200/952/18. Враховуючи наведене, оскільки сторони дійшли згоди щодо місця проживання дитини, суд приходить до висновку, що зустрічна позовна заява підлягає до задоволення та необхідно\~ неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] залишити на самостійному вихованні (повному утриманні) та проживати з батьком [PERSON] [INFO] .

Outcome: approved