Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

У грудні\~2023\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~даною позовною\~заявою,\~в якій\~просив стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~Університету митної\~справи та\~фінансів заборгованість\~за договором\~про надання\~освітніх послуг\~Університету митної\~справи та\~фінансів від\~08.09.2020\~№427\~у розмірі\~5910,38\~грн.,\~пеню в\~розмірі 4831,46,\~3%\~річних в\~розмірі 306,45\~грн.,\~інфляційні втрат\~в розмірі\~1003,06\~грн.,\~усього на\~суму 12051,36\~грн.\~В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог вказав\~на те,\~що наказом\~Університету митної\~справи та\~фінансів від\~08.09.2020\~року №\~318кс\~відповідача було\~зараховано з\~14\~вересня 2020\~року студентом\~І курсу\~денної форми\~навчання за\~спеціальністю 121\~«Інженерія програмного\~забезпечення» на\~навчання за\~рахунок коштів\~фізичних або\~юридичних осіб.\~У цей\~же день\~між Університетом\~та відповідачем\~було укладено\~договір про\~надання освітніх\~послуг Університетом\~митної справи\~та фінансів\~№ 427.\~Протягом періоду\~з вересня\~2020\~року по\~січень 2023\~року відповідачеві\~надавалася освітня\~послуга,\~визначена договором. Наказом Університету від 29.09.2023 №854кс студента відраховано з Університету через невиконання індивідуального навчального плану. Зазначений наказ не оскаржувався. Заборгованість за договором не сплачена. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання освітніх послуг у розмірі 5910,38 грн., пеню в розмірі 4831,46, 3% річних в розмірі 306,45 грн., інфляційні втрат в розмірі 1003,06 грн., усього на суму 12051,36 грн., а також стягнути судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представник надав до суду заяву відповідно до якої просив розглянути справу без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що наказом Університету митної справи та фінансів від 08.09.2020 року №318кс студента [PERSON] було зараховано з 14.09.2020 студентом І курсу заочної форми навчання за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення» на навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. У день видання наказу про зарахування студента між Університетом та відповідачем укладено договір про надання платної освітньої послуги Університетом митної справи та фінансів №427 від 08.09.2020 року. За цим договором відповідач узяв на себе обов`язки замовника під час надання освітньої послуги студентові. Протягом періоду з вересня 2020 року по січень 2023 року студентові надавалася освітня послуга, визначена договором від 08.09.2020 року, що видно із відомості обліку успішності. Наказом Університету від 29.09.2023 №854кс відповідача відраховано з Університету через невиконання студентом індивідуального навчального плану. Розділом ІІ договору від 08.09.2020 року, стороною якого є і відповідач, визначено, що Університет має право вимагати від відповідача своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановленому цим договором. Згідно Договору сторони погодили, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 93744,00 грн. (23436,00 грн. на 2020-2024 навчальний рік). Замовник вносить плату при укладанні договору безготівково на рахунок Університету одноразово за рік або частинами по семестрах. Здійснення плати за освітню послугу повністю або частково (по семестрах) має відбуватися у такі терміни: за перший семестр 2020/2021 навчального року до 15 вересня 2020; за весь рік або за першу половину наступних навчальних років до 01 вересня відповідного навчального року; за другу половину навчального року до 01 лютого. Датою оплати за надані освітні послуги є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Університету. Відрахування відповідача студента ІІІ курсу, у зв`язку з невиконанням вимог індивідуального навчального плану не звільняє від обов`язку оплатити спожиту освітню послугу. Крім того, розділом ІV договору визначено відповідальність сторін, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором і за несвоєчасну оплату освітніх послуг за кожен день прострочення перерахування указаних коштів відповідач сплачує Університету пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Стаття 526 Цивільного кодексу України зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абзац перший частини першої статті 530 Цивільного кодексу України вказує, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком позивача штрафних санкцій. Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положення ст.5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved