Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

В грудні 2023 року адвокат Сидоренко Т.В., в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила Визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на частку у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] після смерті доньки [PERSON] , яка померла [INFO] .Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,017 га. за адресою: [ADDRESS] . У порядку досудової підготовки справи до розгляду прошу витребувати від [PERSON] , приватного нотаріуса Миколаївської міського нотаріального округу належним чином засвідчену копію спадкової справи, яка відкрита після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування вимог посилається на те,що [INFO] у м.Миколаєві померла [PERSON] , донька позивачки. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 36/100 часток у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських та побутових споруд [ADDRESS] виникнення права власності спадкодавця на спадкове майно - свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.09.2004 року. У встановлений строк позивач звернулася до [PERSON] ,приватного нотаріуса Миколаївського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлої доньки. Нотаріусом заведена спадкова справа №1/2023. В листопаді 2023 року позивач від нотаріуса отримала роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом . Тому позивач змушена звернутись в суд для захисту своїх законних прав на спадок. Ухвалою суду від 05.12.2023 року справу прийнято до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначити проведення підготовчого судового засідання. Одночасно витребувано у [PERSON] , приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу належним чином засвідчену копію спадкової справи, яка відкрита після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання ухвали суду від 05.12.2023 року, надійшла копія спадкової справи №1/2023 до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 12.02.2024 року клопотання представника позивача задоволено, залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . 09 січня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від адвоката Демченко Н.В., яка діє в інтересах [PERSON] , в якій зазначено, що [PERSON] пред`явлено позовні вимоги у іншому судовому процесі, яка знаходиться в провадженні Центральному районного суду м.Миколаєва , де позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору. За цими позовними вимогами спадкоємець за заповітом [PERSON] просить суд в першу чергу визначити право власності на нерухоме майно за померлою спадкоємицею,яке залишилось внаслідок виділу частки іншого співвласника, а потім визнати за ним право власності на частку в порядку спадкування за заповітом.Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 13.02.2024 року до суду від представника відповідача надійшла зустрічна позовну заява, в якій просять визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,017 га за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.03.2024 року прийнято до розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання прававласності у порядку спадкування за законом - та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, та закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду у судовому засіданні . Представник позивача за первісним позовом адвокат Сидоренко Т.В. надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просила про задволення первісного позову, визнає вимоги зустрічного позову в повному обсязі. Представник позивача за зустрічним позовом адвокат Демченко Н.В. надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просила про задволення зустрічного позову, визнає вимоги первісного позову в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторні, оскільки у справі достатньо доказів про права та взаємні обов`язки сторін, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно вбачається , що [PERSON] , на праві власності належить житловий будинок у вигляді 36/100 часток. за адресою : [ADDRESS] . [PERSON] ( донька позивачки [PERSON] ) померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.12.2022 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді 36/100 часток у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських та побутових споруд [ADDRESS] . 05.01.2023 року Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Грудницькою І.М., було заведено спадкову справу № 1/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] . З дублікату заповіту [PERSON] , померлої [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиной О.П. 26 грудня 2017 року за реєстровим № 1593 вбачається , що [PERSON] , все майно заповідає [PERSON] , [INFO] . А також заповітом позбавляє право на спадщину свою сестру [PERSON] та племінників [PERSON] , та [PERSON] , 10 грудня 2022 року до Приватного Нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Грудницької І.М. звернувся [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. 26 січня 2023 року від [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначила , що як пенсіонер за віком має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті своєї доньки і, про що їй роз`яснено нотаріусом, і тому цією заявою вона заявляє, що приймає спадщину, яка залишилася після смерті дочки [PERSON] . В листопаді 2023 року позивач від приватного нотаріуса отримала роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину законом після померлої доньки з наступних підстав: цілий житловий будинок [ADDRESS] належав на праві спільної часткової власності спадкодавцю (36/100 часток у праві власності) та [PERSON] ( 64/100 часток у праві власності). 64/100 часткам у праві власності , які належать третій особі надано нову адресу [ADDRESS] . 17.07.2023 року Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою І.М. зроблено запит, в якому вона просить надати довідку за наявними даними у відділі земельних ресурсів щодо надання у власність чи користування земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташований за адресою : [ADDRESS] . З відповіді на запит вбачається, що рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 23.01.1998 року №34 надано громадянам [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] у власність земельну ділянку площею 930 кв.м для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Так, в судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. За такого, позивачка за первісним позовом , як спадкоємиця першої черги , яка є непрацездатною матір`ю спадкодавиці, має право на половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкова частка)., а саме 18/100 часток у праві власності на вказаний житловий будинок. Відповідно до ст.41 Конституції України Право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У своїй Постанові № 694/1433/17 від 09.06.2021 року Верховний Суд висловив наступну позицію. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з вимогами ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є матір`ю померлої доньки [PERSON] . Крім [PERSON] є спадкоємець за заповітом [PERSON] . Враховуючи вищенаведне, кожен зі спадкоємців як за законом( обов`язкова частка) , так і за заповітом набув на праві власності по 18/100 часток вказаного домоволодіння, отже позови в цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до положень ч.4. ст.120 Земельного Кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Земельна ділянка площею 0,0930 га. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] (колишні власники цілого житлового будинку [ADDRESS] за зазначеною адресою) на підставі державного акту від 24.02.1998 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1555. Частина земельної ділянки спадкодавцем на її ім`я не оформлювалося. Цільове призначення спірної земельної ділянки спадкодавцем не змінювалося. Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд. Вказані висновки викладено Верховним Судом у постановах від 21.03.2018 року у справі № 686/9580/16-ц, від 16.06.2021 року у справі № 299/2490/16-ц, від 16.03.2020 року у справі № 675/2372/16-ц, від 20.09.2021 року у справі № 307/2235/20. Отже, виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що вся земельна ділянка становить S=0,0930 га, у [PERSON] у праві власності перебувало 36/100 часток у праві приватної власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських та побутових споруд [ADDRESS] , а отже їй належало і 36/100 часток у приватній власності на землю, що дорівнює 0,63348 га. За такого, оскільки частки спадкоємців у приватній власності на нерухоме майно мають відповідати частці у приватній власності на земельну ділянку ,що дорівнює 18/100 та становить 0,01674 га. за кожним Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, враховуючи визнання обох позовів відповідачами в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позовів до суду.

Outcome: approved