Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб легковий автомобіль марки «PEUGEOT», моделі «3008», номер кузова [NUMBER] , 2009 року випуску та в порядку поділу спільного майна подружжя, стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості зазначеного транспортного засобу в розмірі 144 630, 00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007 р. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25.01.2023 року шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю. За час шлюбу сторонами набуте спільне майно, зокрема транспортний засіб марки «PEUGEOT», моделі «3008», номер кузова [NUMBER] , 2009 року випуску, державний номер [NUMBER] , який був придбаний 11.01.2022 р. за спільні кошти подружжя, однак зареєстрований на відповідача. Після розірвання шлюбу відповідач продовжував користуватися транспортним засобом у своїх цілях. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з пропозицією добровільно поділити спільно нажите рухоме майно, однак до позитивних результатів це не призвело. Звернувшись з адвокатським запитом до Територіального сервісного центру № 5642 (ТСЦ МВС №5642) про наявність зареєстрованих транспортних засобів за [PERSON] , стало відомо, що станом на 15.03.2023 року за відповідачем немає зареєстрованих транспортних засобів. А згідно інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, 13.01.2022 року на підставі ВМД №UA205140/2021/090492 від 15.11.2021 року від 11.01.2022 року за [PERSON] [INFO] транспортний засіб марки «PEUGEOT», модель «3008», об`єм двигуна 1560, 24.12.2022 року перереєстровано на іншого власника. Тобто відповідач всупереч її волі, не запитуючи її згоди, розпорядився спільним автомобілем на власний розсуд, що призвело до порушення її прав. У зв`язку із зазначеним, вона змушена звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, а оскільки майно (автомобіль) було відчужене, то належним способом захисту її прав буде компенсація частки його вартості. В якості оцінки автомобіля надає висновок експертного дослідження №ЕД-19/118-23/3308-АВ від 22.03.2023р., проведений Рівненським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром. Ціна була визначена середньо-ринкова та склала 289\~260,00 грн. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 31.03.2023 року було відкрито спрощене провадження по справі. 24.04.2024 року від [PERSON] надійшов зустрічний позов про поділ майна подружжя, в якому просить прийняти зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 559/864/23 [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та об`єднати в одне провадження з первісним позовом. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що за час шлюбу із [PERSON] ними, крім автомобіля, був придбаний трактор ОРІОН RD244, серійний номер 244202026, тип і номер двигуна [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на [PERSON] . Просить визнати за ним право власності на частину спірного трактора. Крім цього, у зустрічному позові [PERSON] зазначив, що фактично трактор знаходиться у його користуванні, оскільки він займається сільським господарством та у разі не заперечення [PERSON] отримати грошову компенсацію за його частку, не заперечує проти такої сплати та визнання за ним в цілому права власності на спірний трактор. 24.04.2023 р. [PERSON] також було подано відзив на первісну позовну заяву [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просить відмовити у задоволенні позови через його безпідставність. В обґрунтування заперечень щодо первісних позовних вимог, [PERSON] послався на те, що між ним та позивачкою [PERSON] було прийнято спільне рішення про розірвання шлюбу та поділ спірного автомобіля. Було прийнято рішення його продати, а гроші поділити порівну. Автомобіль був проданий за 8\~000,00 дол. США. Позивачка була обізнана про продаж. Після продажу автомобіля, він особисто їй віддав 4\~000,00 дол. США. У зв`язку із зазначеним позов [PERSON] не підлягає задоволенню. 01.05.2023 року [PERSON] було подано відповідь на відзив на позовну заяву про поділ майна подружжя, в якій вона зазначила на його необґрунтованість та бездоказовість. [PERSON] не надано жодного доказу і такого немає про те, що він віддав їй 4\~000,00 дол. США за продаж автомобіля. Вважає, що фактично продажу не було, продаж був фіктивним, оскільки покупцем був батько [PERSON] [PERSON] . Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя було прийнято до спільною розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, об`єднавши їх у одне провадження. Також було здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження в розгляд загального позовного провадження. 25.05.2023 р. до суду надійшло заперечення на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, від представника відповідача, адвоката Лопухович А.О., в якому вона зазначила, що проведена позивачем оцінка автомобіля не може бути прийнята судом, оскільки була проведена за відсутності предмета оцінки спірного автомобіля. В обґрунтування належної оцінки надала суду звіт про оцінку саме спірного автомобіля, проведений ТОВ «Гранд Експерт 2020» та складений 18.05.2023р. Ринкова вартість автомобіля складає 244\~870,00 грн. 29.05.2023 року надійшов відзив на зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя від позивача за первісним позовом [PERSON] , в якому остання просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви, оскільки позивачем обраний неефективний спосіб захисту, а саме визнання права власності на частину трактора (неподільний об`єкт), що не призведе до вирішення спору по суті. Не заперечує щодо визнання право власності на трактор за [PERSON] зі сплатою їй останнім справедливої грошової компенсації його частки. 11.09.2023 року ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області дану справу було направлено до Рівненського апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки позивач [PERSON] набула статусу присяжної Дубенського міськрайонного суду Рівненської області. Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 26.09.2023р. було визначено підсудність цивільної справи за Радивилівським районним судом Рівненської області . 16.10.2023 року ухвалою судді Радивилівського районного суду Рівненької області Делаловою О.М. дану цивільну справу було прийнято до свого провадження, та продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням справи до підготовчого засідання. 10.11.2023 року від [PERSON] до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої в порядку поділу спільного майна подружжя просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: шафа купе трьох дверна (15\~000,00 грн.), комод (2\~500,00 грн.), телевізор Самсунг 18 (8\~000,00 грн.), кутовий диван (13\~000,00 грн.), морозильна камера Норд (8\~000,00 грн.), мультиварка Еленберг (5\~000,00 грн.), сушка для овочів (1\~300,00 грн.), а всього на загальну суму 52\~800,00 грн. Інше майно, а саме: шафа купе двох дверна ( 7\~000,00 грн.), ліжко двоспальне ( 8\~000,00 грн.), матрац Рубін (4\~350,00 грн.), вітальня (2\~000,00 грн.), телевізор марки Крюгерс Мац 32 (12\~000,00 грн.), кухонний куточок (4\~000,00 грн.), стіл комп`ютерний (2\~000,00 грн.), стіл книжка (2\~000,00 грн.), стіл кухонний (1\~000,00 грн.), комп`ютерне крісло ( 1000,00 грн.), барне крісло (700,00 грн.), стільці кухонні (900,00 грн.), килим овальний 2х1.80 (1\~500,00 грн.), комп`ютер (10\~000,00 грн.), холодильник двокамерний марки Шнайге (10\~000,00 грн.), кухонний гарнітур (10\~000,00 грн.), пральна машинка марки Самсунг (7\~000,00 грн.), газова плита (5\~000,00 грн.), м`ясорубка Зелмер (3\~500,00 грн.), чайник Тефаль (900,00 грн.), електрична швейна машинка (2\~500,00 грн.), бензокоса (3\~500,00 грн.), бетономішалка (2\~000,00 грн.), плуг до трактора ( 7\~000,00 грн.), а всього на загальну суму 107\~850,00 грн. залишити у власності відповідача [PERSON] 10.11.2023р. від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи висновок експертного дослідження Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 17.08.2023р. про визначення середньої ринкової ціни трактора Оріон, яка склала 192\~716,53 грн. 27.11.2023р. [PERSON] було надано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, згідно якого заперечує більшість з заявленого майна, а також відсутність доказів щодо його вартості, а також належність майна сторонам. 12.12.2023 року було надано додаткові письмові пояснення у справі від [PERSON] . Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.12.2023 року, дану цивільну справу було призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Вишковська В.І. підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та заяві про збільшення позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість. Також позивач [PERSON] не заперечила щодо надання їй грошової компенсації за її частку у спірному тракторі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Лопухович А.О. в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, зустрічний позов, заперечення щодо первісних позовних вимог та заяви про збільшення позовних вимог, а також пояснення з приводу спору, надані в судовому засідання, що відбулося 29.02.2024р. підтримають в повному обсязі. Заслухавши доводи сторін, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007р., від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час проживає із матір`ю. Під час зареєстрованого шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки «PEUGEOT», моделі «3008», номер кузова [NUMBER] , 2009 року випуску та трактор ОРІОН RD244, серійний номер [NUMBER] , тип і номер двигуна [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Право власності на вищевказаний автомобіль було зареєстроване 11.01.2022р. за [PERSON] , а право власності на трактор було зареєстровано 20.07.2020р. за [PERSON] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 25.01.2023р. шлюб між сторонами було розірвано. Після припинення шлюбних відносин між сторонами, спірний автомобіль був проданий [PERSON] своєму батьку [PERSON] 24.12.2022р., а трактор залишився у користуванні [PERSON] та використовується ним для власних потреб. Вказані обставини сторонами не оспорюються. Згідно із звітом про оцінку, проведеного ТОВ «Гранд Експерт 2020» 18.05.2023р., ринкова вартість автомобіля марки «PEUGEOT», моделі «3008», номер кузова [NUMBER] , 2009 року випуску , становить 244\~870,00 грн. (а.с. 107-115). Згідно із звітом про оцінку, проведеного ТОВ «Гранд Експерт 2020» 29.08.2023р., ринкова вартість трактора ОРІОН RD244, серійний номер 244202026, тип і номер двигуна [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , становить 149\~560,00 грн. (а.с. 146-148). Суд бере до уваги саме ці звіти, надані [PERSON] , оскільки останні були проведені саме з дослідженням вартості спірних транспортних засобів. Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України). Відповідно до ч.1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у ч.2 ст. 372 ЦК України. Відповідно до положень ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди\~виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11). Зі змісту п. п. 23, 24 вказаної постанови Пленуму ВСУ вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. В силу вищезгаданої ч.2 ст.71 ЦК України\~неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, а тому вимоги [PERSON] щодо визнання ідеальних часток сторін у тракторі без його реального поділу і залишення майна в їхній спільній частковій власності, на думку суду не призведе до вирішення спору між сторонами. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Відсутність грошових коштів для виплати компенсації та незгода одного із подружжя із визнанням за ним одноособового права на транспортний засіб, судом відхиляється з огляду на правовий висновок, викладений у п. 47, п. 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20. Зокрема, Велика Палата у своєму рішенні вказала, що факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ. Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Саме такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15-ц. Отже, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що спірні транспортні засоби були набуті сторонами під час перебування в шлюбі, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, підлягають поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, та, з урахуванням того, що автомобіль був проданий [PERSON] , а трактор перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , позивачка за первісним позовом [PERSON] не заперечує щодо відшкодування їй грошової компенсації за її частки у транспортних засобах, поділ майна слід здійснити шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 1/2 частки вартості автомобіля і трактора та визнання за [PERSON] права власності на трактор, що на думку суду є справедливим вирішенням спору між сторонами. Доказів того, що продаж спірного автомобіля був здійснений [PERSON] за згодою [PERSON] за 8\~000,00 дол. США та останній були передані грошові кошти у розмірі 4\~000,00 дол. США за її частину, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Щодо поділу майна, яке було зазначено позивачем [PERSON] у заяві про збільшення позовних вимог, суд виходить з наступного. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем [PERSON] суду не надано належних та беззаперечних доказів наявності, переліченого у заяві про збільшення позовних вимог, майна, їх вартість, належність сторонам, тобто придбання їх за рахунок спільних коштів подружжя, час придбання, наявність майна на час розірвання шлюбу. За таких обставин, суд не вбачає достатніх законних підстав для вирішення питання щодо поділу зазначеного майна, виходячи з норм закону та рівності часток подружжя. З урахуванням часткового задоволення як позовних, так і зустрічних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати суд відносить на рахунок сторін. На підставі викладеного та

Outcome: partial