Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

20.07.2023 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним, посилаючись на те, що [PERSON] є її рідним братом та інвалідом першої групи, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, потребує постійного стороннього догляду. Внаслідок стану здоров`я та стійкого психічного розладу брат не здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може розумно розпоряджатися пенсією по інвалідності, яку він отримує, не може самостійно себе обслуговувати. Брат проживає з нею в одному будинку, їх батьки померли, більш нікому доглядати за хворим, тому вона звертається до суду з цією заявою та просить визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Заявник [PERSON] в судове засідання 16.05.2024 року надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала, просила їх задовольнити, на фіксуванні судового процесу не наполягала.\~ Представник заінтересованої особи - Болградської міської ради Одеської області в особі органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. \~11.08.2023 року представник заінтересованої особи Бамбура Т.М., яка підтвердила свої повноваження довіреністю №579/02-12 від 05.04.2023 року, строком дії протягом одного року, надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що\~ заява\~\~ підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 39 ЦК України вбачається, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №893296, являється інвалідом першої групи «Б», травма пов`язана з проходженням військової служби, група встановлена безстроково, дата огляду 26.02.2018 року (а.с.11). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №11 від 10.01.2024 року Одеської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» - [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Деменції внаслідок органічного ураження головного мозку токсичного генезу» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F02.8» за Міжнародною класифікацією хворіб 10-го перегляду), внаслідок чого, він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.35-37). Заявник [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується їх свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , видане 04 квітня 1987 року Болградським райвідділом ЗАГС Одеської області на підставі актового запису №106 від 04.04.1987 року та серії V-ЖД №402688, видане 10 листопада 1993 року Болградським райвідділом ЗАГС Одеської області на підставі актового запису №238 від 10.11.1993 року (а.с.7), а також свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане 17.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №71 від 17.07.2012 року, відповідно до якого заявник змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Батьки [PERSON] та заявниці померли: батько [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14 травня 2004 року на підставі актового запису №95 від 14.05.2004 року (а.с.12); мати [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 18 березня 2020 року на підставі актового запису №183 від 18.03.2020 року, тобто заявниця є найближчою родичкою [PERSON] . Судом досліджено епікриз, з якого видно, що [PERSON] з 13.12.2022 року по 07.02.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «ОПЛ№4» ООР», при цьому був доставлений до лікарні у супроводі сестри, йому був встановлений діагноз деменція в наслідок травми головного мозку з епілептичним синдромом (а.с.14). Заявниця 30.03.2023 року зверталася до відділу соціального захисту населення Болградської міської ради для надання акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства про спільне проживання разом з братом [PERSON] , але фактично їй було відмовлено у проведенні обстеження, а саме рекомендовано [PERSON] особисто звернутися до відділу, що підтверджується листом за вих.№143 від 23.05.2023 року (а.с.15). Тобто на даний час заявник [PERSON] , рідна сестра [PERSON] , опікується ним, вона є єдиним родичем, який має намір допомагати братові та звернулася до суду з відповідною заявою. Орган опіки та піклування фактично, через свого представника [PERSON] , визнав вимоги заявниці. Оскільки [PERSON] внаслідок хвороби, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, то з метою захисту його майнових та соціальних інтересів необхідно визнати його недієздатним. Відповідно до вимог ч.ч.6,7\~ ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не ніжніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. При вирішенні вимоги заявника, щодо призначення її опікуном недієздатного брата, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 60 Цивільного Кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. При ухваленні рішення про визнання особи недієздатною слід вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі переслідує перш за все найважливішу ціль - не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Згідно з ч.1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно із ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст. 242 ЦК України опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Також у пункті 1.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року №34/166/131/88, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із нормами чинного законодавства та спеціальних нормативно-правових актів опіка і піклування у всіх випадках встановлюється органами опіки та піклування (п.3.1 Правил опіки та піклування). Положення, відповідно до якого суд встановлює опіку у разі визнання особи недієздатною, пов`язані із розглядом справ окремого провадження та передбачені розділом ІV гл.2ЦПК України, і при призначенні опікуна суд повинен враховувати висновок органів опіки та піклування. Так, органом опіки та піклування Болградської міської ради було зроблено висновок про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її братом [PERSON] та рішенням міського голови Димитрієва С. №420 від 15.11.2023 року його було затверджено. Окрім цього заявниця надала суду медичний висновок про стан свого здоров`я, який дозволяє виконувати функції опікуна. Частиною 2 ст. 299 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. За повідомленням в.о.начальника Одеської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» Семенкової І. №806 від 28.03.2024 року (а.с.34) за проведення судово-психіатричної експертизи №11 державною установою були понесені витрати в розмірі 5\~186,88 грн., тому суд повинен вирішити питання відшкодування вказаних витрат установі, яка їх понесла. В силу положень ч.2 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами за рахунок цільового бюджетного фінансування стосується виключно судових експертиз у кримінальних провадженнях та у справах про адміністративні правопорушення. Водночас ч.5 ст.15 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що витрати на проведення судових експертиз у цивільних справах відшкодовується в порядку , передбаченому чинним законодавством. Таким чином, законодавство не передбачає цільового виділення бюджетних коштів на проведення судових експертиз у цивільному процесі, однак, встановлює можливість відшкодування судових витрат за рахунок держави у справах окремого провадження (ст.ст.139, 299 ЦПК України).

Outcome: approved