Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

02 лютого 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав у відношенні сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, жодної участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться станом її здоров`я, не виявляє до неї батьківської уваги, не піклується про її духовний та фізичний розвиток. Ухвалою суду від 07.03.2024 відкрито провадження та справа була призначена до розгляду у підготовчому засіданні на 04.04.2024. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі, спираючись на ті ж доводи, які викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, вказуючи, що вихованням сина не займається, оскільки має інших дітей. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Однією з підстав позбавлення матері та/або батька батьківських прав відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України є ухилення останніми від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З свідоцтва про народження [PERSON] від 20.09.2019 вбачається, що його батьками є [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач). /а.с. 9/ Здіно довідки від 13.12.2023 року, [PERSON] мешкає разом з батьком [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . /а.с. 10/ Згідно довідки від 28.11.2023 року «Шосткинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Шосткинської міської ради Сумської області», за весь період навчання в школі мати учня [PERSON] не прявляла ніякого інтересу до шкільного життя та навчання сина, не відвідувала батьківські збори, не брала участі у житті класу. /а.с. 11/ Висновком виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 24.04.2024 № 124 встановлена доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що зі сторони відповідача має місце абсолютне та тривале ухилення від виконання обов`язків по вихованню діитини, що є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також, згідно частини 2 вищевказаної статті питання про стягнення аліментів на дитину, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити одночасно з позбавленням батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час неповнолітня дитина [PERSON] , проживає з батьком, а мати позбавляється батьківських прав по відношенню до дитини, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved