Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 22 квітня 2024 року до суду надійшла позовна заява, з якою, посилаючись на ст. 525, 526, 530 ЦК України звернувся представник товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», що розташоване по вул. Пирогова, 131, м.Вінниця, Вінницької області до [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» заборгованості за спожиту електроенергію з 01.02.2023 по 31.03.2024 року в розмірі 7727,52 грн. Позов обґрунтований наступним. ТОВ «Енера Вінниця» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕ КП від 14.06.2018 №429), починаючи з 01.01.2019. Абзацом 4 п.13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії визначено, що електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії з 01.01.2019 року виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. Відповідачці було здійснено щомісячне нарахування обсягів спожитих кВт відповідачу за адресою об`єкта постачання: [ADDRESS] . Згідно сальдової оборотної відомості протягом лютого 2023 року березня 2024 року відповідачка спожила 4234 кВт*год активної електричної енергії на загальну суму 9479,76 грн. Відповідачка за вказаний період сплатила 1752,24 грн. Відповідачка, здійснивши фактичне споживання електричної енергії та часткову оплату рахунків постачальника, фактично приєдналася до договору про постачання електричної енергії. На момент подачі позову неоплаченими залишаються 7727,52 грн. Відповідачка не здійснила повну оплату спожитої електричної енергії за період з лютого 2023 по березень 2024 року включно, внаслідок чого за вказаним договором виникла заборгованість за спожиту електричну енергію. З урахуванням викладеного позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за спожиту електроенергію за період з лютого 2023 по березень 2024 року в сумі 7727,52 грн. 17 травня 2024 року відповідачкою надано до суду відзив, згідно якого остання просить відмовити в задоволенні позові. Відзив обґрунтовано наступним. Відповідачка вказує, що власником АТ «Вінницяобленерго» є російський олігарх [PERSON] , якому належить близько 75% акцій. В зв`язку зі збройною адресою російської федерації проти України, вона припинила оплату за постачання електричної енергії, щоб не фінансувати бюджет російського агресора. Відповідачка вказує, що додані до позову докази не є первинними документами за якими можна встановити наявність, чи відсутність заборгованості. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання призначено на 21 травня 2024 року. 17 травня 2024 року відповідачкою надано до суду відзив. Доводи учасників процесу. В судове засідання представник позивача, ТОВ «Енера Вінниця» не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення за обставин викладених у відзиві. Пояснила, що ту обставину, що користується електроенергією визнає. Вказала, що згодна платити, але щоб кошти йшли в Україну, а не в державну-агресор. Зазначила, що договір про постачання електроенергії не підписувала та не укладала. Куди йдуть кошти знає з джерел мережі Інтернет. Визнала, що рахунок 27190075 належить їй. Вказала, що проживає по [ADDRESS] . Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши відповідачку, розглянувши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до розділу ХVІІ п. 13 абз. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» упродовж шести років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. Розрахунок споживача за електричну енергію здійснюється за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (розділ ІV п. 4.19 Правил роздрібного ринку електричної енергії). Згідно ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. У відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. Згідно ст. 714 ЦК України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Судом було встановлено, що Особовий рахунок № [NUMBER] належить [PERSON] щодо приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно розділу ІІІ глави 3.2. п. 3.2.14 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 р., договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. У відповідності до абз. 5 п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь - яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплату рахунку постачальника універсальних послуг та або факт споживання електричної енергії. Таким чином, [PERSON] надавались послуги з постачання електричної енергії відповідно до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено обов`язок споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату активної електричної енергії згідно з умовами договорів. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях сформованих у постановах ВСУ від 26.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб від 13.05.2024 № 284 [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають за вказаною адресою. Відповідно до заяви [PERSON] від 13.07.2023, остання відмовилася оплачувати нарахування за електропостачання до з`ясування обставин. Згідно довідки про сальдові обороти по споживачу 27190075, за 2023 рік відповідачка на кінець року має заборгованість за сплати коштів за спожиту електроенергію в розмірі 6452,16 грн. Відповідачка здійснювала часткову оплату коштів в розмірі 184,80 грн. за січень 2023, 10 грн. за лютий 2023, 10 грн за квітень 2023, 10 грн за травень 2023, 535,92 грн за вересень 2023. Станом на січень 2023 року була наявна переплата 1186,32 грн. Згідно довідки про сальдові обороти по споживачу 27190075, за 2024 рік відповідачка станом на 31 березня 2024 року має заборгованість за сплати коштів за спожиту електроенергію в розмірі 7727,52 грн. Таким чином позивачем доведено факт споживання електричної енергії відповідачем та часткової оплати виставлених рахунків. Судом було встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.02.2023 по 31.03.2024 в сумі 7727,52 грн. Суд погоджується із наведеним розрахунком позивача про споживання відповідачем електричної енергії та враховує, що відповідач не надав жодних заперечень проти розміру заборгованості та не спростував обставин наведених позивачем у позові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ч. 1 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами ТОВ «Енера Вінниця» і [PERSON] встановив, що права позивача відповідачкою порушені, оскільки відповідачка [PERSON] належним чином не оплачувала послуги за спожиту електричну енергію, тому права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Енера Вінниця» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 7727,52 грн. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 3028 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 21421 від 12.04.2024 року. Враховуючи, що позов було задоволено, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3028 грн. сплаченого судового збору. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved