Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить: визнати [PERSON] , [INFO] недієздатним та призначити його опікуном над [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є рідним братом його батька. Він, його батьки та дядько зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з дитинства страждає на психічне захворювання та перебуває на обліку у Харківському психоневрологічному диспансері, в зв`язку з чим є інвалідом другої групи безстроково. Через свою хворобу [PERSON] потребує постійної опіки. Раніше ним опікувались його бабуся та мати [PERSON] , однак [INFO] бабся померла та після її смерті про [PERSON] стали опікуватись він та його батько. Через постійні відрядження батько не може здійснювати догляд за братом, тому це виконує він. Його дядько [PERSON] хворіє на психічне захворювання, внаслідок чого не здатне усвідомлювати своїх дій та керувати ними та через це потребує постійної опіки. Він має можливість здійснювати догляд за дядьком. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] звернувся до суду із даною заявою та просить її задовольнити. Ухвалою суду від 12.07.2023 року заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Ухвалою суду від 27.07.2023 у справі відкрите провадження та призначене судове засідання. Ухвалою суду від 18.10.2023 року забезпечено участь адвоката для здійснення представництва інтересів [PERSON] . Ухвалою суду від 24.10.2023 року витребувано історію хвороби [PERSON] . Ухвалою суду від 11.12.2023 року призначена судово-психіатрична експертиза, у зв`язку з чим було зупинене провадження у справі. Ухвалою суду від 24.01.2024 року у справі поновлене провадження та призначене судове засідання. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Органу опіки та\~піклування виконавчого\~комітету Харківської\~міської ради Кондратенко Є.П. в судовому засіданні проти заяви заперечував та просив у її задоволенні відмовити, зазначив, що експертами не встановлено, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заінтересована особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти заяви заперечували та просили у її задоволенні відмовити. Представник зазначила, що матеріали справи не містять доказів, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, висновок експерта вказує, що [PERSON] може визнаний обмежено дієздатним в порядку ст. 36 ЦК України. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, доходить наступних висновків. Згідно приписів ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Частиною першою\~статті 294 ЦПК України\~встановлено обов`язок суду під час розгляду справ окремого провадження роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Судом встановлено, що [PERSON] є дядьком [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] . [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК № 148606. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 31 від 17 січня 2024 року, [PERSON] на теперішній час страждає на психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з порушеннями поведінки, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Щодо психічного стану [PERSON] у висновку зазначено, що останній доступний до вербального контакту. Зовні доволі охайний. Охоче залучається до бесіди, на запитання відповідає коротко, більше односкладно. У місці, часі і власній особистості орієнтований вірно. Розуміє мету судово-психіатричного обстеження. Відмітив лише, що племінник йому допомагає, сплачує комунальні платежі за рахунок коштів, що йому надає підекспертний. Не може вказати дати основних подій свого життя (чітко вказує дату смерті матері, але плутається в роках). Загалом тримається пасивно, ініціативи не проявляє, потребує стимуляції. Мова короткими фразами, недорікувата. Обмежений словниковий запас. Інтелектуально-мнестично знижений. Запас знань і уявлень малий. Мислення торпідне, конкретне. Абстракції не доступний. Судження примітивні, поверхневі. При цьому у соціально-побутових питаннях орієнтується достатньо. Вказує розмір своєї пенсії, пояснює, що вміє готувати їжу для себе, робити закупівлю продуктів харчування, знає вартість продуктів харчування першої необхідності, знає, що треба сплачувати комунальні платежі та передавати покази лічильників, в загальних рисах обізнаний в тому, що відбувається в країні. Розповідає, що в наслідок ворожих обстрілів в нього вибило шибки, а він ховався в ванній кімнаті. Психопродуктивної симптоматики не виявляється. Емоції слабо диференційовані, нестійкі та одноманітні. Певних планів на майбутнє не висловлює, коло інтересів обмежено задоволенням побутових потреб. Розповідає, що має знайомих з якими проводить час, грає в комп`ютерні ігри. До себе і до ситуації, що склалася, критика не достатня. У поданні Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради від 12.07.2023 року, у якому зазначено, що [PERSON] є племінником [PERSON] та фактично здійснює догляд за останнім. Також, у поданні зазначено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] , [INFO] опікуном над своїм дядько [PERSON] , [INFO] , у разі визнання його недієздатним. Відповідно до положень\~статті 30 ЦК України\~цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно частини 1\~статті 36 ЦПК України\~суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша\~статті 40 ЦК України). Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша-третя\~статті 41 ЦК України). Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 195/1605/16-ц. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-384цс16 викладено правову позицію про те, що за положеннями частини першої\~статті 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою\~статті 39 ЦК України\~передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~ЦПК України. Відповідно до\~статті 239 ЦПК України\~суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Про це ж зазначав і Верховний Суд у постанові від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Суд зазначає, що відповідно до\~статті 110 ЦПК України\~висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89 цього Кодексу. З висновку експерта вбачається, що наявний у\~ [PERSON] \~психічний розлад є таким, що істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не позбавляє такої здатності в абсолютному розумінні. Висновок експерта не суперечить іншим доказам по справі, а також оцінюється в сукупності з показаннями самого \~ [PERSON] , яка є особою, стосовно якої розглядається справа. При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У пункті 68 рішення Європейського суду з прав людини від 27 березня 2008 року у справі «Штукатуров проти Росії» № 44009/05, в контексті пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Європейський суд з прав людини виходив з того, що в справах осіб, які страждають на психічні розлади, національні суди користуються деякою свободою розсуду: наприклад, вони можуть вживати відповідні процесуальні підходи для забезпечення належного здійснення правосуддя, захисту здоров`я відповідної особи і подібне. Однак такі підходи не повинні зачіпати саму суть права заявника на справедливий судовий розгляд, гарантованого статтею 6 Конвенції. При оцінці того, чи був необхідним той чи інший процесуальний підхід, такий як слухання без участі особи, Європейський суд з прав людини бере до уваги всі відповідні чинники, такі, як сутність і складність питань, що розглядалися національним судом, їх значення для особи, реальність загроз для інших чи самої особи в разі слухання за її участі і т. п. У пункті 71 цього рішення вказано, що особа з психічними розладами повинна мати можливість брати участь у слуханнях своєї справи безпосередньо або, за необхідності, в інший спосіб (через представника), адже вирішується питання обмеження прав особи практично в усіх сферах життя. Заслуханий у судовому засіданні [PERSON] , стосовно якого розглядається питання про визнання його недієздатним, досить чітко висловлювався з приводу доставлених до нього питань. Таким чином, встановивши з досліджених судом доказів та заслухавши [PERSON] , суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання його недієздатним, відповідно до положень ч. 1\~ст. 39 ЦК України. Згідно частини 1\~статті 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки на теперішній час відсутні підстави для визнання [PERSON] недієздатним, то відсутні і підстави для встановлення над ним опіки. Враховуючи вищезазначене у задоволенні заяви [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 299 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. З огляду на це, судові витрати по даній справі слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed