Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на його утримання, як повнолітнього сина відповідача, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до суду та закінчуючи завершенням навчання 30.06.2025 року, мотивуючи зокрема тим, що досяг повноліття і продовжує навчання, але не спроможний сам себе утримати, а батько зобов`язаний на рівні з матір`ю фінансово допомагати, але не робить цього; сума аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є мінімально необхідною для утримання та навчання позивача і відповідач може забезпечити сплату аліментів у цьому розмірі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, хоча був належно повідомлений про розгляд справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , а матір`ю [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Позивач, будучи повнолітнім сином відповідача, навчається на третьому курсі денної форми навчання Житомирського агротехнічного фахового коледжу (І-ІІ рівень акредитації) за спеціальністю „Агроінженерія, за регіональним замовленням з 01.09.2021 року, наказ про зарахування № 221у від 29.07.2021 року, термін закінчення навчання 30.06.2025 року, що підтверджується довідкою Житомирського агротехнічного фахового коледжу від 03.10.2023 року № 1012. Відповідно до ст.199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1).досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2).продовження ними навчання; 3).потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4).наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд в постановах від 28.03.2018 року у справі № 640/21562/15-ц та від 28.02.2019 року 466/532/16-ц. Дослідженням доказів судом встановлено, що позивач, будучи повнолітнім сином відповідача, навчається у Житомирському агротехнічному фаховому коледжі, неспроможний себе самостійно утримати та потребує матеріальної допомоги. В матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано доказів його матеріальної неспроможності сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. Відтак, суд вбачає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача, як повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Враховуючи, що законодавством не передбачено мінімальної межі розміру аліментів, які підлягають стягненню з одного з батьків, на утримання повнолітнього сина/дочки, який продовжує навчання, відтак в частині вимоги про стягнення аліментів у розмірі не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved