Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача\~\~ на її користь аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі\~1/3 частині з усіх видів доходів, але неменше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини. В обґрунтування свого позову зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу у них є спільна повнолітня дитина [PERSON] [INFO] , який є інвалідом першої А групи з дитинства, потребує стороннього догляду. Син зареєстрований та проживає разом з матір`ю та знаходить на повному її утриманні. У зв`язку із доглядом за дитиною-інвалідом позивачка не має можливості працевлаштуватися і тому не здатна в повній мірі забезпечити дитину. Оскільки батько дитини є працездатною особою, з урахуванням вимог законодавства, просила стягнути з останнього аліменти на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю, тому звернулася в суд з даним позовом. Ухвалою судді від 19.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила стягнути аліменти з відповідача з моменту досягнення дитиною повноліття-20.01.2024. Заперечила щодо відзиву, вважає, що батько дитини має заробіток у розмірі 40000 грн., має будинок та транспортний засіб, є працездатним і тому може влаштуватися на роботу та сплачувати аліменти. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте скористався правом на відзив, у якому зазначає, що позовні вимоги він визнає частково. Не заперечує що має обов`язок зі сплати аліментів та не відмовляється від нього, однак вважає, що аліменти повинен сплачувати у твердій грошовій сумі, оскільки він не працює, крім того, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, заперечує твердження позивача про те, що має дохід в розмірі 40000 грн., вважаючи його надуманим. Просив розглянути справу без його участі. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що кошти на утримання дитини та вид, у якому вони будуть стягуватися визначаються тим із батьків, хто проживає разом з дитиною. Заслухавши позивача, вивчивши заяви по суті справи та дослідивши письмові докази прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково. Спірні відносини виникли з відносин утримання повнолітнього непрацездатного сина батьком, який проживає окремо від нього та добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає. Вказані правовідносини регламентується норами Сімейного кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] , є особою з інвалідністю з дитинства та йому встановлена перша А група інвалідності довічно. Вказане підтверджується відповідною довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №285890 (а.с.16). Згідно індивідуальної програми реабілітації №348, [PERSON] має діагноз та код за МКХ-10 ( з розумовою відсталістю), потребує реабілітаційних заходів. За висновком лікарської комісії №76, [PERSON] потребує стороннього догляду, має обмеження самообслуговування.(а.с.15) З довідки Рокитнівської селищної ради №549 від 07.03.2024 вбачається, що позивач проживає разом з сином за адресою [ADDRESS] . Згідно з\~статтею 198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Тобто вказана стаття передбачає, що батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати своїх дітей після досягнення ними повноліття за наявності сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Згідно з\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 СК України. Відповідно до\~ст. 201 СК України\~щодо застосування норм цього\~Кодексу\~до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Статтею 182 СК України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини восьмої та дев`ятої\~статті 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Згідно з\~статтею 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом беззаперечно встановлено, що повнолітня дитина сторін є особою з інвалідністю першої А групи з дитинства. Проживає з матір`ю, за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Відповідач проживає окремо, не допомагає позивачці доглядати за їхньою спільною непрацездатною дитиною, яка потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги у зв`язку з інвалідністю. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з принципів розумності та справедливості та вважає за необхідне частково задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини-інваліда у розмірі - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність. Доказів того, що відповідач отримує дохід у сумі 40000 грн. суду не надано. Як пояснила позивач, про такий розмір його доходу розказують люди, вона знає, що відповідач живе у будинку та має машину, їздить на заробітки. З огляду на викладене, суд вважає твердження позивача про розмір доходу відповідача її припущенням. Суд враховує, що з досягненням повноліття [PERSON] призначено пенсійне забезпечення у вигляді пенсії по інвалідності. Вказану обставину підтвердила і позивач, таку пенсію призначено в розмірі приблизно шести тисяч гривень. Крім того, вона отримує соціальну допомогу у зв`язку з доглядом сина з інвалідністю. Крім того, судом враховано, що відповідач у справі є батьком двох інших неповнолітніх дітей [PERSON] , 2013 року народження та [PERSON] , 2015 року народження, погоджує з ним, що працевлаштування відповідача утруднюється проживанням в сільській місцевості. Однак, суд не погоджується із доводами відповідача про те, що повинен сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки, відповідно до положень ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України, право вибору в якій формі стягуються аліменти на дитину має той із батьків, разом з яким проживає дитина, тобто в даному випадку, визначати яким способом стягуватимуться аліменти: у часті від заробітку, чи у твердій грошовій сумі має позивач, яка проживає з непрацездатним сином та займається його доглядом. Суд присуджує аліменти з моменту звернення до суду з позовною заявою. Позовна заява надійшла до суду 08.03.2024, отже, з цього часу аліменти на утримання непрацездатної дитини підлягають до стягнення. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено\~від сплати\~судового збору\~на підставі Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial