Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сторони спору мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З позивача на користь відповідача на підставі судового наказу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2024 стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття. На утриманні позивача також перебуває інша донька сторін спору [PERSON] , [INFO] , у якої наявне захворювання, яке входить до переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років. Починаючи з січня 2024 року позивач разом з дитиною перебувають на лікуванні і виконують індивідуальну програму реабілітації. У зв`язку з цим, позивач несе витрати на оренду житла у м.Вінниця. Також, починаючи з січня 2022 позивач була працевлаштована у військовій частині. Разом з тим, на час подання позову на підписанні командира військової частини перебуває наказ про її звільнення на підставі абзацу 2 підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років. Враховуючи вказані обставини, позивач вважає, що стан здоров`я дитини з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів значно погіршився, а також позивач звільнилась з роботи, у зв`язку з чим втратила джерело доходу, а тому її матеріальний стан також погіршився. Зважаючи на викладене вище, позивач просить змінити розмір стягнення аліментів та стягувати з неї на користь відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.03.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з проведення судового засідання та викликом сторін. 15.04.2024 до суду надійшов відзив на позов, який мотивований тим, зокрема, що обставини на які посилається позивач у своєму позові не обґрунтовані та не доведені належними доказами. Наданні до суду докази погіршення стану здоров`я не свідчать про те, що стан здоров`я донька погіршився, а лише підтверджують той факт, що донька [PERSON] має таке захворювання ще з народження. Також, позивач звільнилась з роботи за власним бажанням та має право на отримання допомоги по безробіттю. Крім того, соціальну допомогу на меншу дитину, яку отримує позивач від держави, раніше отримував відповідач, однак добровільно відмовився від неї на користь позивача та на даний час саме позивач отримує таку допомогу. Надана до суду копія договору оренди житла не може бути взята судом до уваги, як належний доказ, оскільки такий ніким на засвідчений та не зареєстрований у встановленому законом порядку. Матеріальний стан самого відповідача також погіршився та розмір його заробітної плати став значно меншим, що в свою чергу також негативно впливає на матеріальне забезпечення доньки [PERSON] , яка проживає разом з батьком. Враховуючи наведене, підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача немає, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. 29.04.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, зокрема, що заперечуючи факт погіршення матеріального стану позивача, відповідач зазначає, що вона звільнилась за власним бажанням, однак згідно витягу з наказу командира військової частини про звільнення позивача, підставою для звільнення стало саме те, що позивач виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років. Тобто, підставою для звільнення є необхідність здійснення догляду за дитино, а не власне бажання позивача. Щодо погіршення стану здоров`я дитини, то позивач зазначила, що допомога на дитину про яку вказував відповідач у своєму відзиві була призначена, як допомога на дитину, якій не встановлено інвалідність. Доводи відповідача про те, що донька [PERSON] уже хворіла на час видачі судового наказу не доводять відсутність факту погіршення стану здоров`я дитини, оскільки висновок ЛКК виданий уже після присудження аліментів. Твердження про те, що матеріальний стан відповідача значно погіршився, не підтверджено належними доказами, оскільки з наданої до суду довідки про доходи слідує, що дохід відповідача зменшився лише на 2000,00 грн, що не може свідчити про суттєве погіршення його матеріального стану. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Позивач надала пояснення, що у лютому 2024 року стан здоров`я доньки [PERSON] погіршився та їй було встановлено групу інвалідності та оформлено соціальну допомогу на дитину в розмірі близько 5000,00 грн., щомісячно, а також близько 1000,00 грн. виплат їй за догляд дитини. У зв`язку з цим вона звільнилась із роботи, оскільки дитина потребує догляду. Зважаючи на ці обставини просила суд позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково та не заперечували щодо зменшення розміру стягнення аліментів з частки заробітку (доходу) платника аліментів до 1/6 частки. Також, сторона відповідача зазначила, що донька хворіє ще з дитинства, а тому її стан здоров`я не погіршився та залишився таким самим, однак групи інвалідності у неї не було. Крім того, соціальну допомогу на меншу дитину отримували і раніше лише без встановлення групи інвалідності і отримував її відповідач, а зараз позивач. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, враховуючи таке. Суд встановив, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.7-8). [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується довідкою ОСББ «Веснянка 275» № 1 від 03.01.2024 та була визнана відповідачем в ході судового розгляду (а.с.12). З позивач на користь відповідача на підставі судового наказу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2024 стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.29-30) При вирішенні даного спору суд зважає на те, що згідно ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В частині 3\~статті 181 СК України\~зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 3196,00\~гривень. Як стверджує позивач, з часу видачі судового наказу стан здоров`я доньки [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю, значно погіршився та на даний час донька потребує більше коштів на її утримання та забезпечення усім необхідним. Крім того, позивач у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за дитиною звільнилась з роботи у зв`язку з чим її матеріальний стан погіршився. Відповідно до довідки лікарсько-консультативної комісії КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. Академіка О.І.Ющенка Вінницької обласної ради» від 20.02.2024, яка стосується [PERSON] , зроблено висновок: згідно наказу МОЗ України, МП і СП України, Мінфіну України №454/471/516 від 08.11.01 Х п.1.1 підлягає оформленню соціальної допомоги строком на 2 роки. Згідно постанови КМУ №917 від 21.11.2013 п.21 має право на визначення категорії «А» на 2 роки (а.с.15). Також, дана обставина підтверджується копією індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю №111 від 20.02.2024, консультативним висновком спеціаліста від 26.02.2024, направленням на госпіталізацію до КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. Академіка О.І.Ющенка Вінницької обласної ради» (а.с.16, 25-28). [PERSON] разом з дитиною знаходилась на денному перебуванні у відділенні № [NUMBER] КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. Академіка О.І.Ющенка Вінницької обласної ради» з 09.01.2024 по 15.01.2024 (а.с.20), а також у період з 16.01.2024 по 31.01.2024 (а.с.21). Позивач стверджує, що у зв`язку з необхідністю у лікуванні дитини, позивач орендувала житло у м.Вінниця, на підтвердження чого надала копію договору оренди №4-02-24 від 04.02.2024 укладеного між нею та [PERSON] . Орендна плата за користування приміщенням становить 13000,00 грн., щомісячно (а.с.22-24). Разом з тим, вказаний вище договір оренди, хоч і підписаний між сторонами договору, однак не засвідчений нотаріально чи будь-якою іншою особою уповноваженою на вчинення таких дій, а також в матеріалах справи відсутній відомості про те, що такий договір зареєстрований у встановленому законом порядку. Відповідно до витягу з наказу №193-ОС від 19.03.2024 позивач звільнено з військовою служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років (а.с.48). Заперечуючи проти тієї обставини, що на момент видачі судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини на користь відповідача донька [PERSON] вже хворіла, а тому змін у її стані здоров`я фактично не відбулось, відповідач надав копію довідки Управління праці та соціального захисту населення №406 від 29.03.2024 про те, зокрема, що він перебував на обліку та отримував «Допомогу на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, який не встановлено інвалідність» на утриманця [PERSON] , [INFO] , у період з 27.03.2023 по 26.09.2023, з 26.10.2023 по 31.01.2024 (а.с.55). Також, відповідач зазначив, що його матеріальний стан також суттєво погіршився, на підтвердження чого надав копію довідки про доходи №77 від 02.04.2024 з якої слідує, що у січні 2024 року (місяць видачі судового наказу) відповідач отримав заробітну плату у розмірі 26466,08 грн., в лютому та березні 2024 його заробітна плата склала 24530,60 грн. Зважаючи на ту обставину, що фактично розмір заробітної плати відповідача зменшився лише на 1936,00 грн., то суд не може вважати доведеною ту обставину, що матеріальний стан відповідача дійсно суттєво змінився (а.с.57). Позивач заперечуючи проти зазначених відповідачем обставин вказала, що донька на час видачі судового наказу не мала встановленої групи інвалідності про що, зокрема, і зазначено у довідці №406 від 29.03.2024, яку відповідач долучив до свого відзиву на позов. Крім того, надала суду копію довідки про отримання допомоги Управління соціального захисту населення (правобережне) №1820 від 26.04.2024 зі змісту якої слідує, що відповідно до постанови КМУ №79 від 03.02.2021 з 22.03.2024 по 25.02.2026 їй призначено допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на дитину [PERSON] , [INFO] , підгрупи «А», з надбавкою на догляд. Також, дана обставина підтверджується довідкою №1619 від 08.04.2024. При вирішенні спору суд не може залишити поза увагою той факт, що починаючи з лютого 2024 року меншій дитині сторін спору було встановлено групу інвалідності підгрупи «А». При цьому, пунктом 21 постанови КМУ № 917 «Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям» визначено, що підставою для встановлення дитині категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А» є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні даного спору суд враховує те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд, зважаючи на положення та ст.\~141,180-182,191,192 СК України, зокрема, щодо солідарного обов`язку батьків на утримання дитини, та враховуючи викладені вище обставини, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. При вирішенні питання щодо зміни розміру стягуваних аліментів суд враховує те, що меншій дитині сторін спору [PERSON] , [INFO] , після видачі судового наказу про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання старшої доньки встановлено групу інвалідності, у зв`язку з чим позивач вимушена була звільнилась з роботи для здійснення догляду за донькою, а тому враховуючи зміст позовних вимог і суть даного рішення, а також те, що стороною відповідача під час розгляду справи частково визнано позов в частині зменшення розміру стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини з 1/4 на 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходу) платника вважає, що слід змінити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на підставі судового наказу виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області 18.01.2024 у справі №138/70/24 на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття,\~на 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного\~та

Outcome: partial