Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивачка\~звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір\~аліментів на утримання трьох дітей сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати понесені нею на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Позовні вимоги позивачки мотивовані тим, що заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2021 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1500,00 грн щомісячно, на кожну дитину, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. На теперішній час визначений рішенням суду розмір аліментів є мізерним. Вона одна займається вихованням та розвитком дітей, купляє для дітей одяг, взуття, продукти, канцелярське приладдя, в разі хвороби вимушена витрачати значні кошти на їх лікування. На утримання дітей в середньому вона витрачає від 12\~000,00 грн до 15\~000, грн в місяць. Позивачка зазначає, що матеріальний стан відповідача покращився, оскільки він працює офіційно в ТОВ «Гудвеллі Україна» і його заробіток становить більше 20\~000, 00 грн. За таких обставин просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частину від заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. 29 квітня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача адвоката Свириди Г.С. про долучення до матеріалів справи витягу про зареєстрованих осіб у житловому будинку. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2024 року відкладено судове засідання. 27 травня 2024 року на адресу суду надійшла заява від позивачки [PERSON] про долучення до матеріалів справи акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї. Відповідач [PERSON] позовну заяву та додані до неї матеріали отримав особисто (а.с. 32). Про час та дату судових засідань повідомлявся належним чином, про свідчать розписка та повідомлення про повернення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, на адресу суду надійшла заява від позивачки про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, заперечень щодо заочного розгляду справи не має. Відповідач у судове засідання не з?явився, проте на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно матеріалів справи, а саме: копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] /а.с. 6/, [PERSON] , [INFO] /а.с.7/, [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/ батьками дітей є: [PERSON] позивачка по справі та [PERSON] відповідач по справі. Заочним рішенням Галицького районного\~суду Івано-Франківської\~області від\~20\~травня 2021 /а.с. 9-11/, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500,00 грн щомісячно, на кожну дитину з їх подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягувати з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. /а.с. 9- 11/. 02 серпня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією заочного рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області. /а.с. 12-14/. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї Дубовецької сільської ради Тустанського старостинського округу Івано-Франківської області № 267 від 24.05.2024 року, неповнолітні діти проживають разом із позивачкою. /а.с. 47/. Згідно\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленуму Верховного Суду України у п. 23 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернув увагу судів, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст\~статей 181,192\~СК України,\~розмір аліментів,\~визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, зокрема у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Таким чином, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. З урахуванням встановлених обставин суд приймає до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином,\~з урахуванням\~наданих доказів\~позивачкою,\~якою доведено\~що з\~відповідача на\~її користь\~стягуються аліменти\~на утримання\~дітей у\~розмірі,\~ що\~ставить її\~сім`ю\~у скрутне\~матеріальне становище,\~а також\~те,\~що [PERSON] не\~заперечує проти\~сплати аліментів\~у зазначеному\~у позовній\~заяві розмірі, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши їх розмір 1/2 частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1-4\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, на підтвердження понесених позивачкою витрат на правову допомогу до матеріалів справи позивачем долучено Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 791, видане [PERSON] , договір про надання правничої допомоги укладений 23.01.2024 року між [PERSON] та [PERSON] , розрахункова квитанція від 25.01.2024 року, згідно якої встановлено, що: витрати на правничу допомогу становлять 2000 гривень /а.с. 15-17/. Таким чином, слід задовольнити позивачці вимогу у стягненні з відповідача судових витрат на правничу допомогу. Окрім цього, позивачка при зверненні до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211, 20 грн.

Outcome: approved