Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.2024 між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого вона придбала у останнього домогосподарство, розташоване за адресою: [ADDRESS] , до якого входить житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, а також земельні ділянки. Посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально вони домовилися до 31.03.2024. Однак, такий договір до цього часу нотаріально неукладений та непосвідчений, оскільки відповідач ухиляється від взятих на себе зобов`язань. Тому позивачка просив визнати за нею право власності на придбане нею у [PERSON] нерухоме майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивачка вказала, що свої вимоги підтримує у повному обсязі, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 05.03.2024 [PERSON] придбала у [PERSON] садибу, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження факту купівлі-продажу сторони склали договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельними ділянками (а.с. 19), нотаріально посвідчити який вони домовилися у строк до 31.03.2024 (п. 2.1. Договору). Майно, що було набуте позивачкою, складається з наступного: житловий будинок садибного типу дерев`яний, під літ. «А» 1953р. побудови з верандою дощатою під літ. «а» загальною площею 78,8 м2, житловою площею 46,5 м2; погріб цегляний під частиною будівлі літ. «п/г»; гараж цегляний під літ. «Б»; літня кухня цегляна під літ. «В» з верандою дощатою під літ. «в»; сарай цегляний літ. «Г»; колодязь питний залізобетонні кільця під літ. «Д»; огорожа дощата №1-2; земельна ділянка площею 0,05га з кадастровим номером 5910500000:01:026:0517 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельна ділянка площею 0,0618га з кадастровим номером 5910500000:01:026:0518 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8-10, 11, 12-14, 15, 16-18). За актом приймання-передачі від 05.03.2024 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельними ділянками були передані [PERSON] у її повне володіння користування та розпорядження (а.с. 20). Остання в свою чергу сплатила продавцю вартість придбаного нею майна в розмірі 340 000 грн. Однак, право власності позивачки до цього часу належним чином не оформлене, оскільки відповідач у встановлений сторонами строк не виконав дій щодо нотаріального посвідчення\~договір купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] . У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо його усіх істотних умов, позивачка зі свого боку виконала взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняла його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд дійшов висновку, що наявні всі підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно.

Outcome: approved