Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

У вересні 2022 року адвокат Яценко Оксана Вікторівна в інтересах [PERSON] (далі-позивач) звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (далі-відповідач) про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення грошових коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем 21.01.2022 року було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП 12131 (далі - попередній договір). Відповідно до умов Договору, відповідач мав у строк до 31 травня 2022 року укласти з позивачем основний договір та передати у його власність майно, а саме: автомобіль марки: Volkswagen, модель: Passat Wolfsbug, 2013 року випуску, номер шасі: [NUMBER] , а позивач зобов`язується прийняти майно та списати його вартість у сукупності 270 915,23 грн. відповідно до п. 1.2 Договору, сторони зобов`язались, укласти основний договір до 31.05.2022 року. Згідно з п. 2.5 Договору, якщо сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Відповідно до п. 2.3 Договору, на підтвердження дійсних намірів 21.01.2022 року позивачем сплачено на поточний рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 220 000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 20Т003Е0G. Станом на 31.05.2022 року, попередній Договір втратив чинність і відповідач ухиляється від укладення основного договору. Автотранспортний засіб позивачу не поставлено. Враховуючи вищевикладене, представник позивача вказує, що попередній договір купівлі продажу транспортного засобу № ПКП 12131 від 21.01.2022 року, за відсутності майна, яке відповідач зобов`язується відчужити позивачу, ухилення відповідача від укладання основного договору, є підставою для визнання договору недійсним та стягнення з відповідача на користь позивача сплачених ним грошових коштів у розмірі 220 000,00 гривень. Крім того, вказує, що позивачу завдано збитки. На підставі викладеного, просила задовольнити позов, визнати недійсним з моменту укладення попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП 12131 від 21.01.2022 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг». Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 220 000,00 грн; нанесені збитки в сумі 143989, 00 грн; судові витрати: витрати на правову допомогу 28400, 00 грн., витрати по сплаті судового збору 3639,89 гривень, витрати по сплаті судового збору (заходи забезпечення позову) 496,20 гривень. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2022 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення грошових коштів, передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколову О.М. Як вбачається з матеріалів справи, листом судді Печерського районного суду м. Києва від 28 грудня 2022 року, цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення грошових коштів - повернуто до Голосіївського районного суду міста Києва для належного оформлення. Так, відповідно до супровідного листа від 06 березня 2023 року цивільну справу №752/12794/22-ц було повторно направлено на адресу Печерського районного суду м.Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду вказаної справи визначено суддю Остапчук Т.В. Ухвалою судді Печерського районного суду м.Києва Остапчук Т.В. у справі заявлено самовідвід від розгляду вказаної вище справи. Відповідно до акту Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року скасовано обліково-статистичну картку по цивільній справі № 752/12794/22-ц (Пр. 2-7450/23) та справу фактично передано судді Соколову О.М. 07.11.2023 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2023 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення грошових коштів - залишено без руху. 20.11.2023 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2023 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2023 року цивільну справу № 752/12794/22-ц - прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М. та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, проте в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, вимоги позову підтримали, просили задовольнити, не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню доданих правовідносин ,встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що 21.01.2022 року між ТОВ «Везем Шиппінг» та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП 12131. Відповідно до умов попереднього договору, відповідач мав у строк до 31 травня 2022 року укласти з позивачем основний договір та передати у його власність майно, а саме: автомобіль марки: Volkswagen, модель: Passat Wolfsbug, 2013 року випуску, номер шасі: [NUMBER] , а позивач зобов`язується прийняти майно та списати його вартість у сукупності 270 915,23 грн. Відповідно до п. 1.3. попереднього договору ТОВ «Везем Шиппінг» гарантує, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати їй та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством. Згідно з п. 1.5. попереднього договору ТОВ «Везем Шиппінг» здійснило викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після його погодження з [PERSON] , який жодних заперечень та претензій щодо викупу транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має. Згідно з п. 2.1. попереднього договору продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 270 915,23 грн., у тому числі ПДВ - 45 152,54 грн та сплачується [PERSON] в безготівковій формі на поточний рахунок в національній валюті України - гривні. На підставі п. 2.2. попереднього договору сторони домовилися про проведення розрахунків за цим договором. Відповідно до п. 2.3 попереднього договору [PERSON] , сплачує в день підписання цього договору ТОВ «Везем Шиппінг» на розрахунковий рахунок ТОВ «Везем Шиппінг`в розмірі 270 915,23 грн., у тому числі ПДВ - 45 152,54 грн. Відповідно до п. 2.5. попереднього договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Розділом 3 попереднього договору визначений порядок переходу права власності на транспортний засіб. Згідно з положеннями розділу 4 попереднього договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме 21 січня 2022 р. і діє до 30.05.2022, або до укладання Основного договору. 21.01.2022 року позивачем було сплачено на поточний рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 220 000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 20Т003Е0G. Відомості про укладання між сторонами основного договору купівлі-продажу транспортного засобу відсутні. Судом встановлено, що спірні правовідносини, які склались між позивачем та відповідачем регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Приписами ст. ст. 6, 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; водночас у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Частиною 3 ст. 635 ЦК України передбачено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Дослідженими доказами підтверджено укладення між сторонами попереднього договору купівлі-продажу, який був оплачений позивачем в сумі 220 000,00 грн. Оскільки основний договір між сторонами у визначений строк не було укладено, то зобов`язання за попереднім договором є припиненими в силу ст. 635 ЦК України. На цій правовій підставі, сума авансового платежу підлягає поверненню позивачу в повному обсязі. При цьому, суд наголошує, що вибір і застосування відповідної норми права до встановлених судом правовідносин, є дискрецією суду. Водночас, позивачем не надано доказів, що невиконання відповідачем умов договору було наслідком нечесної підприємницької діяльності. Так само, суду не надано доказів того, що укладений попередній договір містить несправедливі для позивача умови. Тому, беручи до уваги припинення між сторонами зобов`язання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання попереднього договору недійсним. Втім, такий висновок не впливає на обов`язок відповідача повернути суму сплаченого позивачем авансу. Частиною 2 ст. 635 ЦК України передбачено, що сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що відповідач взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, доводи позовних вимог стороною відповідача спростовані не були, розрахунок збитків не спростований, відтак суд вважає, що наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача збитків у розмірі 143 989,00 грн. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що відповідач допустив істотне порушення прав позивача, як сторони попереднього договору, оскільки останній позбавлений можливості отримати у власність обумовлений автомобіль певної марки та моделі, на що він розраховував при укладенні попереднього договору. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 28400,00 грн суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги від 28.07.2022 року, детальний опис робіт (надання послуг) виконаних адвокатом, акт про приймання-передачі робіт (надання послуг), виконаних за договором про надання правової допомоги від 12.09.2022 року. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Тому, виходячи із часткового задоволення позову, стягненню підлягає сума витрат на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі 18 914,40 грн. За правилами статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 639,89 грн. - пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial