Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

11.08.2023 представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.05.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №89; визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки «KIA SORENTO», державний номерний знак [NUMBER] (VIN код ТЗ: [NUMBER] , 2010 рік випуску, колір сірий); здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме вищевказаного автомобіля, виділивши його у особисту власність [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 203950,00 грн компенсації 50% вартості зазначеного автомобіля; стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені останнім судові витрати. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 02.05.2019 сторони зареєстрували шлюб, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Однак внаслідок відсутності взаєморозуміння сімейне життя не склалося, на цей час шлюбні стосунки вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згода щодо місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами досягнута. У шлюбі за спільні кошти подружжя 07.09.2022 було придбано автомобіль «KIA SORENTO», державний номерний знак [NUMBER] , реєстрацію якого проведено на [PERSON] . На сьогоднішній день вказаний транспортний засіб перебуває у власності та користуванні відповідачки. На день подання позову вартість спірного автомобіля складає 407900 грн. Вважає, що у зв`язку із розірванням шлюбу вказаний автомобіль підлягає поділу як спільна сумісна власність подружжя. Згоди щодо поділу майна між сторонами у позасудовому порядку не досягнуто, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду. 27.09.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 04.12.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільної сумісної власності подружжя передано за підсудністю на розгляд до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області. 09.04.2024 постановою Сумського апеляційного суду скасовано ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.12.2023 про направлення справи за підсудністю до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, а справу повернуто до Охтирського міськрайонного суду Сумської області для продовження розгляду. 13.05.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області, постановленою у відповідності до ч.ч. 4,5 ст. 259 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання відповідачки [PERSON] , поновлено пропущений строк на подачу доказів по справі, а саме висновку експерта №26/04/24 від 27.04.2024. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили їх задовольнити. При цьому висловили заперечення щодо поданого відповідачкою висновку експерта №26/04/24 від 27.04.2024 в частині визначення вартості спірного автомобіля, вважаючи його необґрунтованим, а також щодо строку подачі цього доказу. Відповідачка в\~судовому засіданні\~проти позовних\~вимог заперечила\~частково,\~а саме\~в частині\~вартості спірного\~автомобіля,\~зазначивши,\~що визначена\~ТОВ «ПРОФ\~ПЛЮС ЕКСПЕРТ»\~вартість автомобіля\~не може\~застосовуватись при\~розгляді справи,\~оскільки оцінка\~спірного майна\~була проведена без фактичного огляду транспортного засобу та без врахування його технічного стану, тому просила прийняти до уваги саме поданий нею висновок експерта, який проводив натуральний огляд автомобіля, на підставі чого розрахував його вартість станом на день проведення огляду. Суд, вислухавши пояснення учасників справ, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.05.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.05.2019 (а.с. 7). Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.05.2019 (а.с. 19). Згідно з ч. 2 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не оспорюють, що стосунки між ними припинені та не бажають вчиняти дії, спрямовані на примирення. За таких обставин, суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між подружжям, оскільки збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім`ї і порушуватиме права сторін. Як вбачається з відповіді ТСЦ МВС №5943 від 10.06.2023 №31/18/5943-Г-11аз, з 07.09.2022 і по час надання відповіді транспортний засіб «KIA SORENTO», державний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору, 2010 року випуску, VIN [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу від 07.09.2022 №5943/2022/3382132 [PERSON] купила транспортний засіб марки «KIA», моделі «SORENTO», 2010 року випуску, сірого кольору, VIN [NUMBER] , вартістю 130500 грн (а.с. 62). Відповідно до висновку звіту про оцінку майна ТОВ «ПРОФ ПЛЮС ЕКСПЕРТ» (експерт-оцінювач [PERSON] ) від 23.05.2023, в результаті проведення незалежної оцінки автотранспортного засобу «KIA SORENTO», реєстраційний номер [NUMBER] , виходячи з припущень та обґрунтованості підходу, вартість об`єкту оцінки, визначена порівняльним\~підходом є його ринковою (дійсною) вартістю станом на 23.05.2023 та становить 407900,00 грн (а.с. 27-41). Згідно з висновком експерта за результатами транспортно-товарознавчого дослідження від 27.04.2024 №26/04/24 ринкова вартість легкового автомобіля «KIA SORENTO», державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , станом на дату проведення огляду 26.04.2024 складає 372072,60 грн (а.с. 144-157). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються ст.69 СК України, відповідно до якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст.65 СК інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Отже вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.01.2023 у справі №754/3132/16-ц (провадження №61-5956св22). З наведеного вбачається, що набуття майна під час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, таким чином суд прийшов до висновку, що спірний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Предметом даної справи є, зокрема, вимога про припинення права власності та стягнення грошової компенсації частки транспортного засобу. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) дійшла висновку про те, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71\~СК України і статті 365\~ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3\~ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365\~ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду. Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. Платоспроможність не має значення для вирішення спору, у якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивач. У разі задоволення цього позову відповідач стає одноосібним власником речі. Тому його не можна вважати неплатоспроможним. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність відповідача на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо. Відповідачкою визнається вимога позивача про виділення їй у особисту власність в порядку поділу спільного майна подружжя автомобіля «KIA SORENTO» зі сплатою позивачу компенсації половини вартості цього транспортного засобу. Разом з цим, сторони не дійшли згоди щодо вартості спірного автомобіля. Так матеріали\~справи містять\~звіт про\~оцінку майна,\~відповідно до\~якого станом\~на 23.05.2023\~вартість автомобіля, виходячи\~з припущень, становить 407900,00 грн, а також висновок експерта, відповідно до якого вартість спірного автомобіля станом на\~дату проведення\~огляду 26.04.2024 становить 372072,60 грн. Для визначення вартості спірного автомобіля суд вважає за необхідне використати інформацію, що міститься у висновку експерта від 27.04.2024 №26/04/24, оскільки під час цієї експертизи транспортний засіб був оглянутий безпосередньо експертом, і його вартість була визначена з урахуванням фактичного стану транспортного засобу. Під час складання звіту про оцінку майна спірний транспортний засіб не оглядався, його вартість визначена порівняльним підходом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача компенсація половини вартості автомобіля, виходячи з його повної вартості 372072,60 грн, тобто 186072,30 грн. Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають вирішенню у порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial