Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

13.05.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій заявник просить встановити юридичний факт, що трудова книжка серії [NUMBER] , дата заповнення 28.07.1983 року належить [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що заявник народилася [INFO] . Свою трудову діяльність почала 28.07.1983. 25.04.2024 заявник звернулась до управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії по інвалідності. 02.05.2024 за №204750017667 отримала відповідь у формі рішення від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії. Заінтересована особа в своєму рішенні посилається на те, що до загального страхового стажу роботи не враховано періоди роботи згідно трудової книжки від 28.07.1983 [NUMBER] , оскільки зазначена дата народження « [INFO] » на титульній сторінці трудової не відповідає паспортним даним « [INFO] ». Управлінням прийнято рішення відмовити [PERSON] , [INFO] , в призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, встановленого законодавством порядку. Заявник розпочала свою трудову діяльність 28.07.1983 року. Що підтверджується даними, зазначеними в трудовій книжці. Але під час заповнення книжки було допущено помилку, а саме невірно зазначено дату народження: замість 23 жовтня зазначено 22 жовтня. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку окремого провадження (а.с. 21). В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду заяви, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.11.1963, [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.07.1986, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 19.07.1986, актовий запис №958, після укладення шлюбу присвоєні прізвища « [PERSON] » (а.с. 13). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29.01.2003 Київським МВРВ ХМУУМВС України в Харківській області, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Бражне Золотухінського району Курської області (а.с. 8-9). Однак, в трудовій книжці [NUMBER] від 28.07.1983, зазначено, що [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-17). На обкладинці трудової книжки [NUMBER] від 28.07.1983 міститься запис, що прізвище змінено на [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 19.07.1986 (а.с. 26). Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії від 02.05.2024 №204750017667, [PERSON] , [INFO] , 25.04.2024 звернулась до управління із заявою про призначення пенсії по інвалідності, надавши наступні документи: паспорт, ідентифікаційний код, довідку про навчання, трудову книжку, свідоцтво про народження дитини. До загального страхового стажу роботи не враховано періоди роботи згідно трудової книжки від 28.07.1983 [NUMBER] , оскільки зазначена дата народження « [INFO] » на титульній сторінці трудової не відповідає паспортним даним « [INFO] ». Аналіз наданих документів показує, що загальний страховий стаж [PERSON] становить 04 роки 10 місяців 23 дні. Управлінням прийнято рішення відмовити [PERSON] , [INFO] у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, встановленого законодавством порядку. Після дооформлення та надходження у трьох місячний строк прийнятих і подання додаткових документів рішення буде переглянуто щодо підрахунку необхідного стажу роботи, підтвердженого у встановленому законодавством порядку (а.с. 11). Таким чином, заявником надано рішення щодо її звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії від 02.05.2024 №204750017667 та доведено неможливість встановлення цього факту в іншому порядку, крім шляхом судового захисту. Наявність наведеної помилки в даті народження заявника, перешкоджає [PERSON] реалізувати право на пенсійне забезпеченні. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (крім визначеного переліку в ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Положеннями п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно роз`яснень, що містяться у п. 2 абз. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що встановлення даного факту необхідно заявнику [PERSON] для отримання пенсійного забезпечення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, всебічно та повно оцінивши наявні докази, вважає що зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають пiдстави для встановлення факту, що має юридичне значення - факту належності правовстановлюючого документа - трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 28.07.1983 [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved