Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» 03.01.2024 звернувся в Полтавський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовна заява обґрунтована тим, що 31.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 37125-12/2022 в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказував, що ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання виконало, надало відповідачу кредитні кошти, а відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з порушенням. 28.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 28072023, за умовами якого позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Зазначав, що заборгованість відповідача за договором складає 42900 грн, з яких 11000 грн заборгованість за тілом кредиту та 31900 грн заборгованість по відсотках. Окрім того, 31.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 37227-12/2022 в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надало відповідачу кредитні кошти, а відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з порушенням, має заборгованість. 28.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 28072023, за умовами якого позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Зазначав, що заборгованість відповідача за договором складає 47965 грн, з яких 12300 грн заборгованість за тілом кредиту та 35665 грн заборгованість по відсотках. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 37125-12/2022 в розмірі 42900 грн та за кредитним договором № 37227-12/2022 в розмірі 47965 грн. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 17.01.2024 матеріали позовної заяви ТОВ «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] передані на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.02.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем 20.03.2024 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідачу не було відомо про укладення вказаних договорів, оскільки вважав, що вони не укладені з підстав недосягнення істотних умов договору. З позовними вимогами категорично не погоджується, а до фінансової установи про отримання кредиту звернувся перебуваючи в скрутному фінансовому становищі, з текстом договору ознайомитися не зміг та відмовився його укладати. В задоволенні позовних вимог просив відмовити, а розгляд просив проводити без його участі. Позивач звертався до суду з заявою про розгляд справи без участі. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 31.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 37125-12/2022, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 11000 грн строком кредитування до 24.01.2023 (а.с. 6-11). Окрім того, 31.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 35227-12/2022, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 12300 грн строком до 24.01.2023 (а.с. 23-27). 28.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 28072023, за умовами якого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитними договорами (а.с. 16-21, 32-28). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свого обов`язку належним чином не виконав, своєчасно, в порядку, передбаченому договорами, кошти в повному обсязі не повернув . Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача \~ [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 37125-12/2022 від 31.12.2022 в розмірі 42900 грн та за договором про надання фінансового кредиту № 37227-12/2022 від 31.12.2022 в розмірі 47965 грн. Посилання відповідача на ту обставину, що від укладення договорів відмовився та договори є неукладеними, не заслуговує на увагу. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідачем [PERSON] було підписано електронне повідомлення про прийняття Оферти, введено одноразовий ідентифікатор, відповідно - погоджено всі запропоновані відповідачем умови договору. Частинами 1-3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1-2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір № 37125-12/2022 від 31.12.2022 та кредитний договір № 37125-12/2022 від 31.12.2022 укладені сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, які були ним обумовлені. Будь-які підстави вважати, що правочин суперечить ЦК України чи іншим актів цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, судом не встановлені. Посилання позивача на те, що не міг ознайомитися з договорами спростовано дослідженими доказами, зокрема, в п. 6.7. договорів відповідач засвідчив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобовязується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику. При цьому кладення договору супроводжувалося фіксацією (а.с. 11, 27). Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення 2684 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved