Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - відповідач, ПрАТ «СК «Універсальна») про стягнення страхового відшкодування у розмірі 110 405,43 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 серпня 2022 року між сторонами був укладений договір добровільного страхування. Предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з користуванням, володінням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Hyundai Tucson», номер кузова [NUMBER] , 2018 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (далі по тексту застрахований автомобіль). 04 листопада 2022 року в м. Одеса на вул. Марата, 22 стався страховий випадок, а саме, водій [PERSON] керуючи застрахованим автомобілем здійснив стоянку, залишивши транспортний засіб не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого застрахований автомобіль скоїв зіткнення з ворітьми на в`їзді до гаражу. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2022 року у справі № 521/18545/22 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Вважаючи зазначені події страховим випадком, [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, листами від 17 листопада 2022 року та від 16 січня 2023 страхова компанія повідомила позивачку про відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування, з тих підстав, що на думку страховика, пошкодження застрахованого транспортного засобу відбулося внаслідок невжиття заходів водієм [PERSON] щодо попередження самовільного руху автомобіля та неналежного виконання водієм своїх обов`язків щодо його експлуатації. На думку позивачки, відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є незаконною, оскільки відповідачем не зазначено, які саме пункти чи розділи договору страхування були порушені позивачкою. Зважаючи на те, що страховиком не було проведено експертного дослідження щодо вартості ремонту, а також ним було відмовлено у визнання випадку страховим, ремонт був проведений за власні кошти позивачки як власника застрахованого автомобіля. Відповідно до рахунка-фактури № БА-00001688 від 08 листопада 2022 року вартість відновлювального ремонту та запчастин для усунення пошкодження автомобіля склала 110 405,43 грн. Оскільки в досудовому порядку, вирішити спір не можливо, позивачка вимушена звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30 листопада 2023 року. Протокольною ухвалою від 30 листопада 2023 року відкладено розгляд справи на 14 березня 2024 року. Протокольною ухвалою від 14 березня 2024 року розгляд справи відкладено на 20 травня 2024 року. Позивачка в судове засідання не з`явилася; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подав; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПрАТ «СК «Універсальна» 26 серпня 2022 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, строком дії до 26 серпня 2023 року. Предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з користуванням, володінням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Hyundai Tucson», номер кузова [NUMBER] , 2018 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . 04 листопада 2022 року в м. Одеса на вул. Марата, 22 стався страховий випадок, а саме, водій [PERSON] керуючи застрахованим автомобілем здійснив стоянку, залишивши транспортний засіб не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого застрахований автомобіль скоїв зіткнення з ворітьми на в`їзді до гаражу, про що правоохоронними органами було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 361046. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2022 року у справі № 521/18545/22 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Вважаючи зазначені події страховим випадком, [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Листами від 17 листопада 2022 року та від 16 січня 2023 року страхова компанія повідомила позивачку про відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування, з тих підстав, що на думку страховика, пошкодження застрахованого транспортного засобу відбулося внаслідок невжиття заходів водієм [PERSON] щодо попередження самовільного руху автомобіля та неналежного виконання водієм своїх обов`язків щодо його експлуатації. Відповідно до рахунка-фактури № БА-00001688 від 08 листопада 2022 року вартість відновлювального ремонту та запчастин для усунення пошкодження автомобіля склала 110 405,43 грн. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» (далі по тексту - Закон № 85/96-ВР), страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Стаття 5 Закону № 85/96-ВР визначає, що страхування може бути добровільним або обов`язковим. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (частина перша статті 6 Закону № 85/96-ВР). Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 85/96-ВР, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено догові страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стаття 8 Закону № 85/96-ВР визначає поняття страховий випадок, за визначенням якого це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За змістом статті 9 Закону № 85/96-ВР. страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 22 серпня 2022 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Універсальна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу. Вказаний договір встановлює порядок і умови страхування, права і обов`язки сторін у відповідності до Правил добровільного страхування наземного транспорту. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала на тому, що 04 листопада 2022 року в м. Одеса на вул. Марата, 22 стався страховий випадок, а саме водій [PERSON] керуючи застрахованим автомобілем здійснив стоянку, залишивши транспортний засіб не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого застрахований автомобіль скоїв зіткнення з ворітьми на в`їзді до гаражу. Після настання страхового випадку, позивачка відразу повідомила правоохоронні органи. Судом встановлено, що позивачкою було повідомлено страхову компанію про настання події, що має ознаки страхового випадку. Відповідно до умов договору страхування пункт 6.3.2 Розділу 6 страховик має право самостійно з`ясувати причини та обставини заявленого випадку. Згідно відповідей ПрАТ «СК «Універсальна» від 17 листопада 2022 року вих. № 3258/24-101 та від 16 січня 2023 року вих. № 175/24-101 страхова компанія повідомила позивачку про відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування, з посиланням на пункти 6.2.11, 3.1, 3.1.4, 3.3.20, 11.1.6 договору страхування, оскільки як було встановлено відповідачем пошкодження застрахованого автомобіля трапилося, внаслідок невжиття заходів щодо попередження самовільного руху та неналежного виконання водієм автомобіля своїх обов`язків щодо його експлуатації. Так, водій [PERSON] , на території приватного будинку не переконавшись в тому, що автомобіль надійно припаркований (автоматична трансмісія знаходиться в положенні «Р», та активовано ручне гальмо) залишив вказаний транспортний засіб, після чого відбувся самовільний рух, та зіткнення з воротами гаражу. Внаслідок чого застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 6.2.6 договору страхування, страхувальник (позивач) зобов`язаний забезпечити зберігання транспортного засобу у будь-якому місці та в будь-який час із замкнутими дверима, закритим склом дверей, задіяними всіма засобами охоронної сигналізації та захисту, що зазначені в анкеті на страхування, та з увімкненим ручним гальмом або передачею (для транспортних засобів з автоматичною коробкою передач 0 положення «Р»). Відповідно до Інструкції з експлуатації автомобіля марки «Hyundai Tucson», до дій, які необхідно виконати для запобігання самовільного руху, входить натиснути гальма, та перевести важіль АКПП в положення «Р», задіяти стоянкове гальмо. Стороною позивача не було надано до суду докази того, що водієм застрахованого транспортного засобу було увімкнено стоянкове гальмо автомобіля та важіль АКПП в режим «Р». Відповідно до пункту 3.1. договору страхування, не визнаються страховими випадками і, відповідно, не підлягають страховому відшкодуванню збитки у разі вчинення страхувальником, його представником, водієм, особою, допущеною до керування транспортним засобом або іншими особами за їх вказівкою таких дій: - використання транспортного засобу не за цільовим призначення, в технічному стані, що не відповідає вимогам Правил дорожнього руху та/або з порушенням правил експлуатації транспортних засобів визначених відповідно до нормативної документації заводу-виробника (пункт 3.1.4 Договору); - страховик не відшкодовує: збитки, що пов`язані з обставинами, про які страхувальник знав або повинен був знати, але не вжив усіх від нього залежних заходів щодо запобігання настанню страхового випадку (пункт 3.3.20 Договору); - підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є: невиконання страхувальником будь-яких обов`язків за договором без поважних на це причин (пункт 11.1.6 Договору). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення суми страхового відшкодування задоволенню не підлягає, оскільки, як встановлено судом, водієм застрахованого транспортного засобу не були дотримані положення договору страхування та інструкції з експлуатації транспортного засобу, а саме, не вчинено дій, які необхідно виконати для запобігання самовільного руху, позивачем було правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до статті 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed