Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала вказана цивільна справа. 07 травня 2024 року рішенням Печерського районного суду м. Києва позов задоволено: визнано виконавчий напис, вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. і зареєстрований за № 31572, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О. А. відкрито 10 листопада 2020 року виконавче провадження № [NUMBER], про стягнення коштів з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», таким, що не підлягає виконанню, присуджено стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 1 816, 80 грн. 16 травня 2024 року через Електронний суд представник позивача подала заяву про ухвалення додаткового рішення суду, зареєстрована у суді 16 травня 2024 року, у якій представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 4 500, 00 грн. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню і необхідно ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного. Конституцією України встановлено, що кожен має право на правову допомогу і кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (ст. 59 Основного Закону). Право на правову допомогу гарантовано ст.ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 23-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 та від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з договором про надання правової допомоги від 01 лютого 2024 року, ордером серії АС № 1083561 від 01 лютого 2024 року, адвокат Бугайова О. В. була представником [PERSON] у справі № 761/4846/24-ц. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 05 лютого 2024 року за вказаним договором, позивач сплатив адвокатові Бугайовій О. В. суму у розмірі 4 500, 00 грн, обумовлену договором, що є витратами на правову допомогу /а. с. 15, 16, 19-20, 21/. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною п`ятою ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої ст. 137, частини сьомої ст. 139, частини третьої ст. 141 ЦПК України, а також їх документального обґрунтування. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною першою ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої ст. 133 ЦПК України). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, судом встановлено наявність законних підстав для задоволення заяви і ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у частині витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, а саме про стягнення у розмірі 4 500, 00 грн.

Outcome: approved