Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що він познайомився з відповідачкою по справі, приблизно у 2008 році, після чого у них зав`язалися тісні стосунки. [INFO] [PERSON] народила хлопчика та переконала позивача, що це його дитина, тому позивач дав свою згоду записати у свідоцтві про народження [PERSON] , що він є батьком дитини. У вересні 2023 позивачу надійшов судовий наказ Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.10.2023 про стягнення аліментів на утримання сина, що стало для нього повною несподіванкою. Позивач стверджує, що лише декілька разів бачив [PERSON] , батьківських почуттів до нього не мав і не має, вважає, що син до нього зовсім не схожий, про що відверто говорив відповідачці по справі. Ще у той період коли вони мали стосунки неодноразово чув, що у неї були і інші стосунки, але він не мав до [PERSON] жодних вимог, оскільки не планував з нею будувати сімейні стосунки, а вона була молодою та вільною. А отже просить суд, виключити з актового запису №738 від 13.11.2009, зробленого відділом РАЦС по місту Калушу, його батьківство щодо [PERSON] 20.12.2023 року від відповідачки поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги позивача не визнає і заперечує обставини на які посилається позивач. Стверджує, що вони з позивачем познайомилися 09.06.1999 року, даний факт підтверджують світлини додані до відзиву, через деякий час почала зустрічатися, вона знала про те, що у нього є сім`я. Позивач хотів, щоб вона народила дитину, а тому пройшла курс лікування і [INFO] народила сина [PERSON] . Позивач забирав відповідачку з дитиною з пологового будинку, вони охрестили хлопчика, а його двоюрідний брат [PERSON] , був хресним їхнього сина. До п`яти місяців [PERSON] брав активну участь у вихованні дитини, після цього його родині стало відомо про народження сина, що у нього є позашлюбна дитина, учинився скандал і вони розірвали стосунки. А отже [PERSON] записав себе батьком дитини добровільно і свідомо. Позивачка не заперечує щодо проведення молекулярно-генетичної експертизи. З наведених вище підстав просить відмовити у задоволенні позову. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив виключити його з актового запису №738 від 13.11.2009, зробленого відділом РАЦС по місту Калушу, про його батьківство щодо [PERSON] . Відповідачка та її представник позов не визнали. Зазначили, що відповідно до експертного висновку Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при МВС України, встановлено, що [PERSON] [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] з імовірністю 99,9999%. Таким чином просили відмовити у задоволені позову. Ухвалою суду від 04.12.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу з викликом учасників справи. Ухвалою суду від 08.01.2024 у справі зупинено провадження та призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 16.04.2024 у справі провадження відновлено та призначено справу до розгляду. 03.01.2024 від начальника Калуського відділу державної РАЦС у Калуському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ірини Очкур надійшла на адресу суду заява, в якій при вирішенні позовної заяви покладається на розсуд суду, просить розглядати справу у її відсутності (а.с.40). 25.04.2024 від відповідача надійшла заява, в якій вона просить при винесенні рішення стягнути з позивача всі витрати пов`язані з розглядом справи (а.с.72). Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] , у графі батько зазначений [PERSON] , у графі мати [PERSON] (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про хрещення від 22.11.2009 хрещеним батьком записано [PERSON] (а.с. 26). Як вбачається з копії фотографій доданих до відзиву на позовну заяву, позивач та відповідачка разом охрестили дитину та займались її вихованням (а.с.27-34). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що позивач у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком [PERSON] [INFO] , однак вказує, що він не є батьком дитини, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 3 відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Отже підставою для внесення до актових записів цивільного стану, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про батьківство мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі. За клопотанням позивача було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (НДЕКЦ) при МВС України. З експертного висновку №СЕ-19/109-24/1314-БД від 27.03.2024 Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (НДЕКЦ) при МВС України, виплаває, що [PERSON] [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] з імовірністю 99,9999% (a.c.53-67). Таким чином вказане свідчить про те, що біологічне батьківство [PERSON] , відносно [PERSON] , практично підтверджено. При цьому Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, доводи позивача спростовано висновком експерта, інших обставин які б впливали на рішення суду, судом не встановлено, а тому біологічне батьківство [PERSON] , відносно [PERSON] , практично доведено. У справі відсутні будь-які об`єктивні дані чи відомості про те, що наявний у справі висновок експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (НДЕКЦ) при МВС України №СЕ-19/109-24/1314-БД від 27.03.2024 є необґрунтованим або суперечить матеріалам справи. У судовому засіданні позивач вказав, що позовні вимоги підтримує, клопотань про призначення повторної молекулярно-генетичної експертизи суду не подавав, як і не надав до суду рецензії на цей висновок, виконаної відповідним спеціалістом, чи будь-якої медичної документації, яка б ставила під сумнів правильність цього висновку. Також позивачем та його представником не заявлявся відвід експерту, тобто, на момент проведення експертизи не заявлено про сумніви стосовно об`єктивності конкретного експерта, якому було доручено проведення судової експертизи. Позивач не надав об`єктивних доказів, які б доводили неможливість проведення такої експертизи Івано-Франківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром (НДЕКЦ) при МВС України, наприклад, що в бюро відсутні відповідні фахівці, чи що заклад не має відповідних ліцензій (дозволів) на здійснення експертної діяльності, чи що відсутня належна технічна апаратура тощо. Таким чином, посилання позивача, якими він обґрунтовував позовну заяву, не знайшли свого підтвердження під час слухання справи. Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що необхідною умовою задоволення вказаних позовних вимог, є відсутність підтвердження походження дитини від батька, тобто відсутність між ними кровного споріднения. Сторонами не надано і матеріали справи не містять, належних та допустимих доказів про відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком [PERSON] , позивачем і дитиною [PERSON] . Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки батьківство [PERSON] , щодо неповнолітнього [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу сімейно правових відносин. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно залишити за ним. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Суд розглянувши матеріали даної справи, приходить до висновку, що відповідачем надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та витрат пов`язаних з розглядом справи. Наявність договірних відносин між адвокатом та клієнтом підтверджується договором про надання правової допомоги від 12.12.2023 (а.с.35), ордером (а.с.36), Актом від 12.12.2023 відповідно до якого зазначені найменування та кошти оплачені клієнтом, зокрема консультація 700,00 грн, ознайомлення із документами 700,00 грн, ознайомлення із судовою практикою 600,00 грн, написання відзиву по справі - 1.000,00 грн, а всього 3000,00 грн. Сплата судових витрат у розмірі 3000,00 грн підтверджується квитанцією №0622053 від 12.12.2023 (а.с.38). Крім того відповідачка понесла витрати пов`язані із проїздом до Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (НДЕКЦ) при МВС України в розмірі 320,00 грн, що підтверджується квитками (а.с.73,74,75). Тому слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 3320,00 грн понесених витрат пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст. ст. 122, 125, 136 СК України та

Outcome: approved