Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.08.2007 року між публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № VOY0G500000276, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 72593,75 грн. з кінцевим терміном повернення до 15.08.2022 року та зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, 15.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № VOY0G500000276. Однак, ні відповідач [PERSON] , ні поручитель зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконали і станом на 15.08.2023 року сума боргу становить 694815,51 грн., з яких 71190,19 грн. заборгованість за кредитом, 165815,16 грн. за відсотками та 457810,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. У зв`язку з чим, просить стягнути солідарно з відповідачів 237405,60 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: 71190,19 грн. заборгованість за кредитом, 165815,16 грн. за відсотками та 400,25 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором в період з 16.11.2007 року по 16.05.2008 р., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив його задовольнити у повному об`ємі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та застосувавши строки позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, а тому, суд вважає за можливе справу розглядати за наявними в матеріалах справи доказами. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.08.2007 року між публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № VOY0G500000276, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 72593,75 грн. з кінцевим терміном повернення до 15.08.2022 року та зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором (а.с. 12-14). Згідно п. 1.1. кредитного договору, банк надав відповідачу кредитні кошти зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 15,6% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 12). Відповідно до ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Із представленого суду розрахунку заборгованості вбачається, що загальний борг [PERSON] станом на 15.08.2024 року за кредитним договором нараховано в сумі 694815,51 грн., з яких 71190,19 грн. заборгованість за кредитом, 165815,16 грн. за відсотками та 457810,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. При цьому, вказаним розрахунком визначено суму до стягнення, а саме: 237405,60 грн., з яких: 71190,19 грн. заборгованість за кредитом, 165815,16 грн. за відсотками та 400,25 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором в період з 16.11.2007 року по 16.05.2008 р (а.с. 4-7). Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, 15.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № VOY0G500000276 (а.с. 16-17). У відповідності до положень ч. 1 ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм ЦК України, який визначає це поняття через "солідарну вимогу" та "солідарний обов`язок" (ст. ст. 541-544 ЦК України). Солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а вразі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом. А отже, враховуючи, що між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким поручитель зобов`язувався перед кредитором, позивачем по справі, за виконання зобов`язань щодо погашення кредиту відповідачем [PERSON] , і зважаючи, що остання порушила умови договору, у неї виникла заборгованість, то вказані відповідачі повинні нести солідарну відповідальність на підставі ст. 554 ЦК України, за якою у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Представником відповідача [PERSON] під час розгляду справи було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки часткове погашення заборгованості тривало до 19.08.2008 року, а в подальшому жодних погашень не здійснювалося, а отже позивачем пропущено строк звернення до суду. Відповідно до ст.ст. 256, 257\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Загальна позовна давність встановлено тривалістю у три роки. Згідно ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Згідно з ч. 4 ст.\~267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Разом з тим, ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Так, згідно п. 5.1 кредитного договору визначено, що вказаний договір діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, будь-яких доказів виконання суду не представлено, такий договір не може вважатися виконаним. А отже, оскільки кредитний договір був чинним до 15.08.2022 року, то обставини, на які посилається відповідач не відповідають дійсності. Як слідує із представленого розрахунку, позивач просить стягнути пеню в розмірі 400,25 грн. за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором в період з 16.11.2007 року по 16.05.2008 р. Частиною 2 статті 258\~ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність тривалістю один рік. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені до задоволення не підлягають. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з відповідачів слід стягнути солідарно на користь АТ КБ «Приватбанк» 237005,35 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: 71190,19 грн. заборгованість за кредитом, 165815,16 грн. за відсотками. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» платіжним дорученням сплатило судовий збір у розмірі 3561,08 грн., однак, зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги частково в сумі 237005,35 грн., тому на користь позивача слід стягнути у пропорційному розмірі судовий збір, що становить 3555,08 грн. ((237005,35/237405,60) * 3561,08).

Outcome: partial