Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , жительки [ADDRESS] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований в Книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 71 від 26.10.2012 р.; судові витрати покласти на позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 жовтня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області зроблено відповідний актовий запис за № 71. Починаючи із цього часу позивач та відповідач проживали однією сім`єю, заснованою на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, вели спільне господарство та виконували обов`язки членів подружжя. Від даного шлюбу у них одна дитина - [PERSON] , [INFO] . Орієнтовно 5 років тому, відносини між сторонами суттєво погіршилися, в тому числі із-за матеріальних труднощів. Виявилося, що у них різні характери та погляди на сім`ю, їм важко ужитися один з одним, у них різні погляди на питання організації побуту, їм складно знайти компроміс для підтримки тривалих, гармонійних відносин. Однак, наявність спільної дитини зобов`язувала позивача підтримувати певні відносини з відповідачем. Очевидно, що за даний період часу взаємні почуття любові, поваги, розуміння між сторонами згасли, стосунки зіпсувались. Неодноразові намагання зберегти сім`ю та "спільне проживання заради дитини" призвели до логічного та неминучого - остаточного припинення шлюбних відносин. Враховуючи, що сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини, як подружжя - подальше спільне життя із збереженням шлюбу суперечить їх загальним інтересам та зокрема позивача. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу майна, оскільки вони врегулювали дане питання в позасудовому порядку. Ухвалою від 31 січня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання в справі призначено на 28 лютого 2024 року о 09 год. 15 хв. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] . Також у зустрічній позовній заяві [PERSON] просила при ухваленні рішення про розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] " та стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що з 26 жовтня 2012 року сторони перебували в офіційному шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 71. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з [PERSON] та перебуває на її вихованні і утриманні. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] , на ствердження чого подано Витяг №240/017. В період шлюбу їх сім`я проживала разом у квартирі [ADDRESS] . В грудні 2023 року [PERSON] пішов з дому, а [PERSON] з донькою продовжують проживати разом. Доньці [PERSON] 8 років. Між нею та матір`ю існує стійкий емоційний зв`язок, що грунтується на взаємній любові та довірі. Донька ще повністю потребує опіки та догляду матері. За таких обставин, інтересам неповнолітньої дитини відповідатиме визначення місця проживання із [PERSON] , оскільки саме вона забезпечую її виховання, навчання та розвиток. Заходи досудового врегулювання спору не вживалися. Ухвалою від 08 лютого 2024 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини (справа №342/203/24) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (справа № 342/147/24), присвоєно об`єднаній справі № 342/147/24. Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року постановлено перейти до розгляду даної цивільної справи, за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 09:45 год. 19 березня 2024 року. Клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] про залучення до участі у справі третьої особи задоволено. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за зустрічним позовом - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради (вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківська область). Зобов`язати третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за зустрічним позовом подати суду у строк до 19 березня 2024 року письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] . 28 лютого 2024 року відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] до суду подала заяву, в якій просила при ухваленні судового рішення стягнути з [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу. Призначене підготовче засідання 19 березня 2024 року, було відкладено на 10:50 год. 28 березня 2024 року, за клопотанням представника третьої особи - служби у справах дітей Городенківської міської ради. Учасники справи в підготовче засідання 28 березня 2024 року не з`явилися. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за зустрічним позовом - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради до суду електронною поштою 27 березня 2024 року надіслала заяву, в якій просила відкласти підготовче засідання, для затвердження висновку органу опіки та піклування по даній справі на черговому засіданні виконавчого комітету Городенківської міської ради. Ухвалою суду від 28 березня 2024 року продовжено строк підготовчого провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за зустрічним позовом - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради, на 30 днів. Підготовче засідання по справі відкладено на 09 год. 45 хв. 17 квітня 2024 року. Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 08.45 год. 09 травня 2024 року. Призначене судове засідання 09 травня 2024 року було відкладено на 08:30 год. 21 травня 2024 року, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. Учасники справи в судове засідання 21 травня 2024 року не з`явилися. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити; зустрічні позовні вимоги визнає. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] до суду подала заяви, в яких просила розгляд справи проводити без її участі. Зустрічні позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити, вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу не розглядати. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради до суду поступив висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] , рішення виконавчого комітету Городенківської міської ради "Про затвердження висновку органу опіки та піклування Городенківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , жительки м.Городенка" та клопотання про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей. Висновок органу опіки та піклування Служба у справах дітей підтримує в повному обсязі. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26.10.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 26 жовтня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 71, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 26 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача (відповідача за зустрічним позовом), тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання відповідача (позивача за зустрічним позовом), суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Що стосується вимог зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з нею, суд приходить до наступного. Про те, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Із копії Акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних відносин від 26 березня 2024 року, складеного комісією Служби у справах дітей Городенківської міської ради, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає у [ADDRESS] , разом із дочкою [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не проживає з грудня 2023 року; висновки обстеження: матеріально побутові та санітарно-гігієнічні умови добрі, для проживання сім`ї, для дитини облаштоване місце для навчання, відпочинку, дозвілля, зберігання дитячого одягу та підручників. Із копії протоколу бесіди з дитиною від 26.03.2024 слідує, що в присутності матері [PERSON] , працівником служби у справах дітей Боднарчук О.Л. , у відповідності до ст. 171 Сімейного кодексу України, проведено бесіду з малолітньою [PERSON] , [INFO] , та в ході співбесіди з`ясовано, що дитина проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [PERSON] повідомила, що їй 8 років і вона навчається в 3 класі Городенківського ліцею № 2; вона і надалі хоче проживати зі своєю матір`ю [PERSON] , оскільки вона у всьому їй допомагає, забезпечує всім необхідним; батько іноді телефонує, провідує, купляє фрукти і солодощі. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері. Найкраще забезпечення інтересів дитини - це право, принцип і правила процедури, які засновані на оцінці усіх елементів, що відображають інтереси дитини у конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку: 1) з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них у співвідношенні з іншими; 2) з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечують юридичні гарантії та належну реалізацію цього права. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком органу опіки та піклування Городенківської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради від 02 квітня 2024 року №873, стверджено, що з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування Городенківської міської ради, взявши до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27.03.2024 № 36, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , жительки м. Городенка, з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Підстав не приймати до уваги даний висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. З огляду на викладене, виходячи з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому психологічний стан, зокрема прихильність до матері, проживання з нею в атмосфері любові, турботи, захисту, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради, суд вважає за доцільне зустрічний позов [PERSON] задовольнити та визначити місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , що сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із зустрічним позовом [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (квитанція № 0.0.3452327957.1 від 05.02.2024). Оскільки судом задоволено зустрічний позов, то з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] 1211,20 грн судових витрат, понесених нею по сплаті судового збору. [PERSON] в поданій ним позовній заяві просив судові витрати покласти на нього. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114, 160-161 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України,

Outcome: approved