Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

13 травня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно свого чоловіка [PERSON] , вказуючи на те, що останній періодично вчиняє відносно неї психологічне насильство у формі погроз та образ нецензурною лайкою. За таку поведінку відносно [PERSON] працівниками поліції неодноразово складався терміновий заборонний припис (09 березня 2024 року та 26 квітня 2024 року). Також протягом 2024 року останній за вказані дії неодноразово притягувався Вознесенським міськрайонним судом до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, зокрема: 20 березня 2024 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; 01 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; 26 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП Проте вказані заходи до позитивних результатів не призвели. Враховуючи вказані обставини [PERSON] , як жертва насильства, просила застосувати відносно неї захист, передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме видати відносно [PERSON] обмежувальний припис строком на шість місяців, заборонивши останньому наближатися до місця мешкання заявниці ближче, ніж на 50 метрів, особисто чи через третіх осіб розшукувати її, а також вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала та просила про її задоволення. При цьому уточнила, що з кінця квітня 2024 року сторони проживають нарізно, один з одним не зустрічаються, проте [PERSON] продовжує вчиняти відносно неї психологічне насильство у формі погроз, однак такі погрози здійснює виключно через засоби зв`язку. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти встановлення обмежувального припису заперечував, вказуючи на те, що заявниця сама провокує скандали та суперечки між подружжям. Також вважав його встановлення передчасним, оскільки [PERSON] бажає повернути особисті речі, що знаходяться за місцем проживання заявниці, а встановлення такого припису унеможливить вказані дії. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON] , заінтересованої особи [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом з пояснень сторін встановлено, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] періодично вчиняє відносно заявниці психологічне насильство у формі погроз та образ нецензурною лайкою. За таку поведінку відносно [PERSON] працівниками поліції неодноразово складався терміновий заборонний припис (09 березня 2024 року та 26 квітня 2024 року). Також протягом 2024 року останній за вказані дії неодноразово притягувався Вознесенським міськрайонним судом до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, зокрема: 20 березня 2024 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; 01 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; 26 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП Проте вказані заходи до позитивних результатів не призвели. [PERSON] продовжує вчиняти відносно заявниці психологічне насильство у формі погроз, однак такі погрози здійснює виключно через засоби зв`язку. Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто\~і через\~третіх осіб\~розшукувати постраждалу\~особу,\~якщо вона\~за власним\~бажанням перебуває\~у місці,\~невідомому кривднику,\~переслідувати її\~та в\~будь-який\~спосіб спілкуватися\~з нею;\~ заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з ч.ч. 3, 4\~ст. 26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого\~Закону\~передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству» або\~Законом України\~«Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Враховуючи встановлені судом обставини, регулярність дій, направлених на вчинення відносно заявниці домашнього насильства психологічного характеру, що виражається виключно через засоби зв`язку, суд приходить до висновку, що існує значна вірогідність повторення вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо заявниці, а тому вважає за необхідне видати відносно нього обмежувальний припис строком на один місяць шляхом заборони [PERSON] у будь-який спосіб особисто спілкуватися з заявницею або контактувати з нею через засоби зв`язку. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial