Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.04.2009 рідний брат позивача [PERSON] , склав заповіт на ім`я [PERSON] 18.01.2022 у м. Харкові брат помирає. Маючи намір скористатися своїм правом для оформлення спадщини, у лютому 2022, в силу свого похилого віку, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Фесенко А.О. за місцем реєстрації та проживання, яким було оформлено відповідну заяву та зареєстровано в реєстрі №393. Позивачка, вважала, що належним чином скористалася своїм правом та подала заяву про вступ у спадщину. У липні 2023 донька позивачки, за довіреністю останньої, звернулася до приватного нотаріуса у м. Харкові з проханням надати роз`яснення про порядок отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Із наданих нотаріусом роз`яснень з`ясовано, що [PERSON] пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата, спадкова справа не заводилася. Крім того, позивач просить прийняти до уваги, що 24.02.2022, у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, в країні оголошений венний стан, що також унеможливлювало належним чином скористатися [PERSON] спадковими правами, т.я. остання зареєстрована у м. Путивль Сумської області, який тривалий час перебував під окупацією, що вимусило переїхати до м. Шостка Сумської області, де фактично і проживає з 01.06.2022, що є територією віддаленою від [ADDRESS] як перебувало, так і перебуває під постійними обстрілами з боку агресора, а тому донька позивачки, діючи від її імені, зверталася до нотаріуса тощо. Отже, позивачка вимушена звернутися до суду, оскільки не втратила інтерес до спадкового майна. 24.04.2024 представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, із змісту якої вбачається, що відповідач вимоги позову не визнає та просить в його задоволені відмовити. Мотивуючи заперечення проти позову, представник відповідача зазначає, зокрема, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до свідоцтва про смерть, смерть спадкодавця [PERSON] є 18.01.2022, а тому з цього часу розпочався шестимісячний строк для прийняття спадщини. З 19.03.2023 до 30.09.2023 діяла норма п.п.2. п.2 глави 10 розділу ІІ Порядку в редакції наказу Міністерства юстиції України від 11.03.2022 №1118/5, відповідно до якої в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Отже, позивач мала можливість подати до нотаріальної контори письмову заву про прийняття спадщини. Причини, на які посилається позивач, не є на думку відповідача, поважними. Позивач скористався правом надання відповіді на відзив, в якої фактично підвереджує доводи позову, наполягаючи на тому, що причини пропуску строку є поважними через виникнення істотних труднощів. Стверджуючи, що не проявляла пасивної поведінки, а навпаки намагалася скористалася своїм правом на прийняття спадщини, про що свідчить відповідна заява до ПН Конотопського районного нотаріального округу Сумської області відразу після смерті брата, а саме, 11.02.2022, яким не було роз`яснено норми законодавства в частині прийняття спадщини, а тому позивачка рахувала, що належним чином подала заяву про прийняття спадщини за заповітом. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує у повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити. Від представника відповідача разом із відзивом надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача. Від третьої особи надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сестрою [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер [INFO] у м. Харкові. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Згідно заповіту від 24.04.2009 [PERSON] заповів своєї сестри [PERSON] все своє майно, що належить йому на день його смерті. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть, заповіту, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, свідоцтва про право власності на житло 9-13,15-17). Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою Пленуму верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~ \~Правила ч.3\~ст.\~1272\~ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо, по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; по-друге, ці обставини можливо визнати поважними. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцеве дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до постанови Верховного Суду від 02.02.2022 у справа №756/957/18 «…якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом н прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.». Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі №369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини і до спливу шестимісячного строку, встановлено законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або суду. Так, позивач посилається на те, що маючи намір скористатися своїм правом для оформлення спадщини, у лютому 2022, звернулася до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Фесенко А.О. за місцем реєстрації та проживання, яким було оформлено відповідну заяву та зареєстровано в реєстрі №393. Крім того, після початку бойових дій та наступу рф, оголошення в Україні воєнного стану, унеможливлювало належним чином скористатися [PERSON] спадковими правами, т.я. остання є особою похилого віку, зареєстрована у м. Путивль Сумської області, який тривалий час перебував під окупацією, що вимусило переїхати до м. Шостка Сумської області, де фактично і проживає з 01.06.2022, що є територією віддаленою від [ADDRESS] перебувало, так і перебуває під постійними обстрілами з боку агресора, а тому донька позивачки, діючи від її імені, зверталася до нотаріуса. На підтвердження таких обставин позивачем надано копії довідки про реєстрацію місця проживання, довідки ГУ ПФУ в Сумській області, заяви №393 від 11.02.2022 приватному нотаріусу Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Фесенко А.О., довідки про стан сім`ї, акту ід 19.07.2023, довіреності на ім`я [PERSON] (а.с.5-8,14, 18,19,23). На а.с. 20 міститься повідомлення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківській області Іванова О.С. щодо реєстрації заяви та роз`яснення порядку оформлення спадщини від 11.07.2023. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Статтею 13 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Дана позиція узгоджується з постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 (справа №681/203/17-ц,провадження №61-26164св18). Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п.24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі Ейрі»; п.32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п.32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Відтак, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований у практиці Європейського суду з прав людини, отримане, хоча і не оформлене належним чином спадкове майно охоплюється поняттям «майно» у розумінні ст.1 Першого протоколу. Суд бере до уваги, введений Президентом України з 24.02.2022 режим воєнного стану в Україні, запровадження Постановою Кабінету міністрів України за №164 від 28.02.2022 зупинення на період воєнного стану строку прийняття спадщини, факту звернення [PERSON] 11.02.2022 із заявою до приватного нотаріуса про оформлення спадкових справ, і те, що спадщина після померлого брата [PERSON] на даний час залишилась відкритою та ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав. Крім того, суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки [PERSON] втратить право на спадкування майна за заповітом, яке залишилося після смерті брата і вказані обставини будуть для позивача занадто надмірним тягарем, при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Далі, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 вбачається, що при вирішені питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватися правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приймає до уваги доводи позивача про пропущення строку подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом після смерті брата, поведінку позивача, яку суд розцінює не як пасивну, практику Європейського суду з прав людини, і те, що факт пропуску\~позивачем строку\~для прийняття\~спадщини не\~є підставою\~для усунення\~останнього від\~спадкування,\~відтак суд вважає, що причини, на які посилається позивач є поважними, а тому є підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Заперечення представника відповідача суд приймає до уваги, однак такі доводи не спростовують вищенаведених висновків суду.

Outcome: approved