Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

07 лютого 2024 року адвокат Михайленко Н.М., яка є представником [PERSON] , звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, предметом якої є визнання права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги представник позивачки обґрунтовує тим, що в травні 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір найму з правом купівлі житлового будинку та земельної ділянки площею 0,09 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та належали на праві власності [PERSON] 21 січня 2008 року рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області було визнано дійсним договір купівлі продажу вказаних вище житлового будинку та земельної ділянки, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] 18 серпня 2008 року додатковим рішенням суду у цій справі було визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,09 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . 03 вересня 2009 року Очаківською районною філією Миколаївського МБТІ зареєстровано право власності на житловий будинок за [PERSON] , номер запису 93, реєстраційний номер 18616421. Однак земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, позивачка не має можливості зареєструвати на своє ім`я, оскільки [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 607815 від 18 квітня 2007 року є власницею цієї земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована по [ADDRESS] за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, який їй був виданий як попередній власниці житлового будинку. Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2024 року у справі № 483/1878/23 було встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , а тому належним відповідачем у справі є Чорноморської сільської ради об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області в межах території якої розташована спірна земельна ділянка. Посилаючись на те, що [PERSON] правомірно володіє та користується земельною ділянкою для обслуговування придбаного нею житлового будинку за вказаною вище адресою, та, що у зв`язку зі змінами в законодавстві, вона на теперішній час позбавлена можливості зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє ім`я, представник просила позовні вимоги задовольнити та судові витрати віднести на рахунок позивачки. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представник надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій крім того, представник зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Чорноморської сільської ради об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі їх представника, а також в заяві зазначила, що з позовом сільська рада згодна. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 607815 від 18 квітня 2007 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010702100327, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована по [ADDRESS] , за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 19). 21 січня 2008 року рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 2-29/2008р. було визнано дійсним договір купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,09 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що був укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 18 серпня 2008 року додатковим рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 2-29/2008р. було визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,09 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 16). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20104954 Очаківської районної філії ММБТІ від 03 вересня 2008 року [PERSON] зареєструвала за собою право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до копії виписки із земельно-кадастрової книги по Рівненській сільській раді за [PERSON] значиться земельна ділянка розміром 0,34 га, в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га та ведення особистого селянського господарства - 0,09 га в межах [ADDRESS] . Дана земельна ділянка використовується з 2006 року (а.с. 13). Як вбачається з ухвали Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2024 року у справі № 483/1878/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, якою було відмовлено у відкритті провадження у вказаній справі в зв`язку з тим, що [PERSON] , згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00043047236 від 10 січня 2024 року, померла [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, який діяв на час визнання дійсним договору купівлі-продажу, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнання права власності за останньою, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Також, згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України в редакції, яка діє на теперішній час, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Разом із тим, при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка розглядається, слід враховувати, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 і Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від них. При ухваленні рішення щодо набуття у приватну власність спірної земельної ділянки, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони в рівній мірі. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, а також того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала - довела належними та допустимими доказами факт набуття нею у власність на законних підставах, а саме з правочину, житлового будинку, суд дійшов висновку, що вона також набула право власності на спірну земельну ділянку, а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved