Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

У січні 2024\~ від представника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь в дольовому порядку у відповідності до часток у праві спільної часткової власності заборгованість за надані послуги, яка в загальному в розмірі становить 24 399,15 грн., суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 6 556,25 грн. та 3 % річних в розмірі 2 107,80 грн., а також стягнути судовий збір в розмірі 2 684 грн. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] належить 1/2, [PERSON] 1/4 та [PERSON] 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Згідно особового рахунку № [NUMBER] рахується заборгованість за послуги постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, відповідачам було надіслано попередження з вимогою сплатити борг. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 20.02.2024 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 11.04.2024 11.04.2024 представник позивача [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились повторно, про розгляд справи повідомлені належним чином за місцем зареєстрованого проживання (надання послуг), з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертались, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №355218503 від 21.11.2023. Відомості про право власності внесені на підставі договору дарування, 1-2102 від 29.06.2000. [PERSON] є власником 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] , відомості про право власності внесені на підставі свідоцтва про право власності від 02.07.1999. [PERSON] є власником 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] , відомості про право власності внесені на підставі договору дарування 1-2102 від 29.06.2000. Відповідно до наявних у справі відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вищевказаною адресою. Згідно отриманих судом відомостей з Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області про зареєстроване місце проживання (перебування) особи вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З розрахункового листа абонента та розрахункової відомості вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . За казаною адресою рахується заборгованість: 24 399,15 грн. - борг за послуги постачання\~ теплової енергії та абонентського обслуговування за період до 01.09.2014 по 01.12.2023; 6 556,25\~ грн. - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період з 01.09.2014 по 21.02.2022; 2 107,80 грн. - три відсотки річних за період з 01.09.2014 по 21.02.2022. Позивачем на адресу відповідачів направлено досудове попередження (претензію) № 1571 від 16.11.2023. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з 01.09.2014 по 01.12.2023 наявна заборгованість за надані послуги в розмірі 24 399,15 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищевказаної норми позивачем на суму боргу в період з 01.09.2014 по 21.02.2022 нараховано інфляційні втрати в розмірі 6 556,25 грн. та три відсотки річних в розмірі 2 107,80 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України). З огляду на вказане, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, враховуючи, що відповідачі є дольовим власниками квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 684 грн., тобто по 894,67 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved