Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

У лютому 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3358233 від 08.09.2021 р. та кредитним договором № 103121732 від 24.08.2021 р. в загальному розмірі 146562,94 грн., та стягнути з відповідача судові витрати. Вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 24.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 103121732, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 20 000,00 грн. строком на 15 днів, до 08.09.2021 р., зі сплатою процентів за користування кредитом - 3000,00 грн. з розрахунку 1,00 % за кожен день користування кредитом. Також, 08.09.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 3358233, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 10 000,00 грн. строком на 30 днів, до 08.10.2021 р., зі сплатою процентів за користування кредитом - 5100,00 грн. з розрахунку 1,70 % за кожен день користування кредитом. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання виконало, кредитні кошти були перераховані відповідачу, але відповідач не повернув в повному обсязі кредит у передбачений строк, внаслідок чого утворилась заборгованість: за договором № 103121732 в розмірі 14871,00 грн. - заборгованість за тілом, та 92362,21 грн. - заборгованість за процентами; за договором № 3358233 від 08.09.2021 р. в розмірі 9127,00 грн. - заборгованість за тілом, та 60251,33 грн. - заборгованість за процентами. 29.12.2021 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу № 29-12/2021-24, згідно з яким ТОВ «Вердикт капітал» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за вказаними кредитними договорами. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за вказаними кредитними договорами. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаними кредитними договорами по тілу кредиту 14871,00 грн. та 9127,00 грн., а також проценти в межах 76004,11 грн. та 46560,83 грн., а всього 146562,94 грн. Ухвалою суду від 12.02.2024 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання, в якому позивач підтримує позовні вимоги та просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника. Відповідач в судове засідання 23.05.2024 р. не з`явився, судові документи направлялись йому за зареєстрованим місцем проживання і були повернені підприємством поштового зв`язку через відсутність адресата. Крім того, судова повістка була доставлена відповідачу за адресою електронної пошти та за номером телефону. Тому, на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи із такого. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом встановлено, що 24.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 103121732, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 20 000,00 грн. строком на 15 днів, до 08.09.2021 р., зі сплатою процентів за користування кредитом - 3000,00 грн. з розрахунку 1,00 % за кожен день користування кредитом. Договір підписаний електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора. Перерахування кредитних коштів в сумі 20 000,00 грн. на картку, вказану у договорі, підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС». Також, 08.09.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 3358233, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 10 000,00 грн. строком на 30 днів, до 08.10.2021 р., зі сплатою процентів за користування кредитом - 5100,00 грн. з розрахунку 1,70 % за кожен день користування кредитом. Договір підписаний електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора. Перерахування кредитних коштів в сумі 10 000,00 грн. на картку, вказану у договорі, підтверджується довідкою АТ «КБ «Приватбанк». У пункті 2.2.3 Договорів передбачено, що після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій), нарахування процентів за кредитом припиняється. У пункті 2.3.1 Договорів вказано, що позичальник має право продовжувати строк кредитування шляхом вчинення дій в Особистому кабінеті, або шляхом продовження користування кредитом. 29.12.2021 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу № 29-12/2021-24, згідно з яким ТОВ «Вердикт капітал» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за вказаними кредитними договорами. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за вказаними кредитними договорами. Відповідач вчасно не повернув кредити, тому позивач нарахував заборгованість: за договором № 103121732 в розмірі 14871,00 грн. - заборгованість за тілом, та 92362,21 грн. - заборгованість за процентами з 24.08.21 до 29.12.21; за договором № 3358233 від 08.09.2021 р. в розмірі 9127,00 грн. - заборгованість за тілом, та 60251,33 грн. - заборгованість за процентами з 08.09.21 до 28.12.2021. Згідно наданих розрахунків, за кредитним договором № 3358233 відповідач сплатив 1650 грн. процентів, за кредитним договором № 103121732 - 5837,00 грн. процентів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідач не надав доказів належного виконання ним зобов`язань за кредитними договорами. Водночас, суд звертає увагу, що позивач не довів суду право нараховувати проценти за користування кредитом поза межами строків кредитування, передбачених договорами. Так, строк кредитування за кредитним договором № 3358233 складав 30 днів, проценти за вказаний період були сплачені відповідачем в розмірі 1650,00 грн. Строк кредитування за кредитним договором складав 15 днів, проценти за вказаний період були сплачені відповідачем в розмірі 5837,00 грн. Доказів того, що строк кредитування був продовжений за згодою сторін у встановленому порядку, або що відповідач вчинив дії в особистому кабінеті для продовження кредитування, суду не надано. Водночас, автоматичне продовження строку кредитування шляхом лише продовження користування кредитом, та без ініціативи для цього позичальника, суд не може розцінювати як встановлення сторонами конкретного строку кредитування, а тому слід виходити зі строку кредитування, погодженого сторонами у договорі (15 і 30 днів). Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. Тому, оскільки позивач не довів заявлені ним суми процентів, а також не довів право нараховувати проценти на умовах договорів поза межами строків правомірного користування кредитом, суд вважає, що до стягнення підлягають суми основного боргу в межах укладених договорів - 9127,00 грн. та 14871,00 грн., а також сума процентів за вирахуванням фактично сплачених відповідачем процентів, які були передбачені умовами договору. Тобто, за кредитним договором № 3358233, слід стягнути проценти в розмірі 3450,00 грн. (5100,00 - 1650,00), а за кредитним договором № 103121732 відсотки стягненню не підлягаю, оскільки вони були сплачені у розмірі, передбаченому договором. Тому, всього за договорами кредиту підлягає стягненню сума 27448,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 575,32 грн. Крім того, позивач заявив також стягнення витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 25 000,00 грн., на підтвердження чого надав: Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 з АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» з додатком про узгодження ставок гонорарів, квитанцію про оплату, заявку на надання юридичної допомоги про стягнення заборгованості з [PERSON] , акт приймання передачі наданих послуг на суму 25000,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - консультація, 6000,00 грн. - підготовка пропозицій, 15000,00 грн. - складання позовної заяви. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Надаючи оцінку заявленій сумі витрат на правничу допомогу у сукупності зі складністю справи, обсягом правничої допомоги і ціною позову, суд відхиляє суму 6000,00 грн. - надання пропозицій, оскільки заявлений вид послуг фактично є частиною консультації і відповідно дублює такий вид правничої допомоги. Тому, враховуючи часткове задоволення позову, суму правничої допомоги в розмірі 19 000,00 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України слід задовольнити частково, пропорційно до задоволених вимог - 3610,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial