Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

представник позивачки [PERSON] адвокат Струс Н.Я. через систему «Електронний суд» 13.03.2024 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію дитини за місцем проживання без згоди батька, в якій просить суд надати [PERSON] , [INFO] дозвіл на реєстрацію малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без згоди батька дитини [PERSON] .. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 05.02.2016 шлюб між сторонами рішенням суду був розірваний. Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька [PERSON] .. Після припинення стосунків, їхня з відповідачем донька [PERSON] [INFO] залишилася проживати з позивачкою. Проте до теперішнього часу дитина не має визначеного місця реєстрації, ні за місцем реєстрації батька, ні за місцем матері. З метою реєстрації місця проживання дитини позивачка звернулася до ЦНАП Залізничної районної адміністрації, однак отримала відмову з підстав відсутності згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини. У зв`язку з наведеними вище обставинами, позивачка змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 28.03.2024 провадження у справі відкрито визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, на адресу суду представником позивачки адвокатом Струс Н.Я. подано клопотання, в якому просить суд розгляд справи проводити за відсутності сторони. Позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, засобами поштового зв`язку на адресу суду надіслав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності. Щодо позову не заперечує та просить суд прийняти рішення, яким задоволити позов. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому судовому засіданні, адже відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі та від спільного подружнього життя у них [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.02.2013 виконавчим комітетом Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області /а.с.10/. Рішення Кам`янка-Бузького районного суду від 05.02.2016 по справі 446/2753/15-ц шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 20.10.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області за актовим записом № 104 розірвано /а.с. 11-12/. 17.08.2018 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 10/. На підставі договору дарування від 29.11.2023 позивачка [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] і де як зазначає позивачка, проживає разом з малолітньою донькою. Позивачка [PERSON] звертаючись до суду з позовом, зазначає, що її малолітня дитина не має визначеного місця реєстрації, у зв`язку з відсутністю письмової згоди відповідача [PERSON] на реєстрацію дитини з нею, у зв`язку з чим просить вирішити спір, який виник з цього приводу, в судовому порядку. Доводи позивача, викладені в позовній заяві свідчать про те, що між сторонами існує спір з приводу місця проживання та реєстрації їх малолітньої доньки. Вирішуючи спір суд виходив з наступних норм та мотивів. Так, відповідно до\~статті 29 ЦК України\~місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного із з них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. 160\~Сімейного кодексу України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. У ст.\~6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~вказано, що батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Згідно зі статтею 10\~Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні»\~правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 02.03.2016\~№ 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання. Відповідно до пункту 11 Правил орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення в заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого із батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого із батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~визначено, що місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Як зазначено у\~статті 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20 листопада 1989 року № 44/25, ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». Відповідно до статті 18\~вказаного Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №711/1435/19. Відтак, в ході судового розгляду судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі та від спільного подружнього життя у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду від 05.02.2016 шлюб між сторонами було розірвано та після розірвання шлюбу малолітня дитина [PERSON] залишилася проживати з матір`ю. Беручи до уваги те, що малолітня дитина [PERSON] з моменту народження проживала разом з мамою, позивачем у справі [PERSON] , яка створила для дитини належні умови для проживання, виховує дитину то на думку суду, найкращим інтересам дитини відповідатиме надання позивачу дозволу на здійснення реєстрації дитини без згоди батька. Також суд приймає до уваги те, що ході судового розгляду відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечив щодо задоволення позовних вимог з якими звернулася до суду позивачка [PERSON] .. Суд зауважує, що батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у її житті та розвитку, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Виходячи зі встановлених обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, суд вважає, що слід надати [PERSON] [INFO] дозвіл на реєстрацію малолітньої дитини [PERSON] [INFO] без згоди батька дитини [PERSON] [INFO] , оскільки наведене відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку у звичному для неї середовищі. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позов заяву [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію дитини за місцем проживання без згоди батька підлягає задоволенню.

Outcome: approved