Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Козтинського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - орган опіки та піклування Глуховецької селищної ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.06.2023 цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - орган опіки та піклування Глуховецької селищної ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за підсудністю передана на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що позивач є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та матір`ю відповідача 1 [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідач 1, 23.09.2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі відповідач 2), однак 2015 року даний шлюб було розірвано. Під час шлюбу народилися двоє доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей відповідно до свідоцтва про народження записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Причиною звернення до суду стала байдужість відповідачів до долі та інтересів їх дітей, відповідачі повністю свмоусунулись від утримання та виховання дітей. З 2015 року по даний час діти (онуки позивача) проживають з позивачем та повністю перебувають на її утриманні, про що свідчить копія довідки Глуховецької селищної ради № 1-569 від 06.12.2022. Матір та батько дітей не цікавляться ними, не надають коштів на їх утримання та систематично протягом тривалого часу залишають своє місце проживання. Починаючи з 2015 року по даний час, відповідачі жодного разу не навідали своїх доньок, не зустрічалися з ними, не цікавляться їх здоров`ям, поведінкою, розвитком, інтересами, матеріальним забезпеченням. Виховання та утримання дітей у повній мірі лягло на позивача. Відповідач 1 давно проживає за новою адресою та створила нову сім`ю. Крім того, відповідно до акту обстеження умов проживання з вказівкою стосовно осіб, які проживають за даною адресою від 06.12.2022, вказано, що умови проживання [PERSON] разом із дітьми адовільні, проживає в добрих умовах: теплом та продуктами харчування забезпечено. В будинку постійно проживають діти. Їх навчанням та здоров`ям опікується [PERSON] та [PERSON] (дідусь), які створили умови для проживання та повноцінного розвитку внучат). Комісія у складі старости Корнійчук Г.О. , головного спеціаліста загального відділу Глуховецької сільради, Дорощук Г.П. , та інспектора загального відділу Попсуй Л.В. провела перевірку та встановила, що для виховання та розвитку дітей створені усі необхідні умови. Батько та мати дітей життям дітей не цікавляться, участі у вихованні та догляду за дітьми не беруть, їх фізичним, духовним та моральним розвитком не займаються, не виявляють бажання спілкуватись з дітьми, що підтверджується довідками Непедівського ліцею Глуховецької селищної ради № 01-16/105 від 23.11.2022, № 01-16/106 від 23.11.2022. Діти знаходяться на повному утриманні позивача. Будь які відомості про працевлаштування відповідачів у позивачки відсутні, оскільки жодних коштів від відповідачів позивач не отримує, а доглядає та піклується про своїх онуків сама. Крім того, на підтвердження факту того, що вихованням та доглядом дітей займається позивач, додано довідку з КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Глуховецької селищної ради» від 05.12.2022. про те, що на щорічні профілактичні огляди щеплення дітей приводила бабуся. В червні 2022 позивач з дитиною Софія пройшли обстеження та їй було встановлена слабка розумова відсталість та отримала другу групу інвалідності. На думку позивачки, нехтування батьківськими обов`язками з боку батька та матері принижує гідність дитини в подальшому може привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної так і з правової точки зору, тому з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачів батьківських прав. На підставі наведеного просить задовольнити позов. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2023 відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовльнити в повному обсязі. Позивачка повідомила, що звернулась до суду з даним позовом вимушено, оскільки виникла необхідність вирішувати питання старшій онуці із вступом до ВНЗ, а меншій оформити інвалідність. Вона неодноразово зверталась до відповідачки з даного приводу, але донька не вчиняє жодних дій щодо своїх дітей, не приїжає, не опікується ними, не цікавиться дітьми взагалі, матеріально не допомагає, а навпаки просить кошти на своє проживання. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позовних вимог відмовити, надала відзив суду та пояснила, що вважає позовні вимоги неогрунтованими і безпідставними, а тому відхиляє їх у повному обсязі по наступним обставинам: п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. В постанові від 21.08.2019 по справі № 661/4038/17 Верховний Суд виклав наступну позицію: Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у вийняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідач 1 любить своїх дітей і бажає приймати участь у спілкуванні з ними та їх вихованні. У зв`язку із складною життєвою ситуацією, яка склалася у відповідача 1 в2015 році після розлучення з відповідачем 2, вона була змушена залишити дітей своїй матері (позивачу), і поїхати на заробітки, проти чого вона не заперечувала. Зараз відповідач 1 проживає у м. Києві разом з [PERSON] , з яким вона уклала офіційний шлюб. Її чоловік не заперечує проти проживання дітей відповідача 1 з ними і участі у їх вихованні. Відповідач 1 з чоловіком декілька разів приїжджали до своєї матері (позивачки) з метою налагодити стосунки з діточками, однак матір (позивачка) налаштовує дітей проти неї і її чоловіка, різними способами перешкоджає їхньому спілкуванню. [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що бажає якимось чином налагодити відносини з дітьми та можливо забрати їх до себе спільно проживати. Не заперечувала, що вона привезла обох доньок до мами десь у 2013 році та залишила, а сама поїхала до Києва шукати роботу, однак до цього часу ще не знайшла роботу. З дітьми не проживає бо постійно шукає роботу. Протягом року перебування справи в провадженні суду - дітей навідувала 1 раз. [PERSON] , [INFO] суду повідомила, що їй відомо, що судом розглядається справа про позбавлення батьківських прав батьків. Вважає, що як батька так і матір необхідно позбавити батьківських прав, оскільки вони їх з сестрою покинули і навіть не навідують. Мати за 10 років приїхала до них один раз в 2023 році з новим чоловіком пізно ввечері, вранці поїхали гуляти в центр села, гуляли до вечора, потім приїхали взяли їжу і поїхали до Києва. Мати навіть не приготувала їжу і дома нічого не допомагала по господарству. За весь час, що вона із сестрою проживає у бабусі - мати 1 раз привітала її з Днем Народження. Не бажає спілкуватись у даний час з батьками. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Глуховецької селищної ради Вінницької області в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності, в той же час на адресу суду надали рішення Глуховецької селищної ради Хмільницького району Вінницької області від 30.08.2023 № 126 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що позивач є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та матір`ю відповідача 1 [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідач 1, 23.09.2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі відповідач 2), однак 2015 року даний шлюб було розірвано. Під час шлюбу відповідачів народилися двоє доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей відповідно до свідоцтва про народження записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . З 2015 року по даний час діти проживають з позивачем та повністю перебувають на її утриманні, про що свідчить копія довідки Глуховецької селищної ради № 1-569 від 06.12.2022 року. Матір та батько дітей не цікавляться ними, не надають коштів на їх утримання та систематично протягом тривалого часу залишають своє місце проживання. Починаючи з 2015 року по даний час, відповідачі жодного разу не навідали своїх доньок, не зустрічалися з ними, не цікавляться їх здоров`ям, поведінкою, розвитком, інтересами, матеріальним забезпеченням. Виховання та утримання дітей у повній мірі лягло на позивача. Відповідач 1 давно проживає за новою адресою та створила нову сім`ю., що нею не заперечувалось в судовому засіданні. Крім того, відповідно до акту обстеження умов проживання з вказівкою стосовно осіб, які проживають за даною адресою від 06.12.2022, вказано, що умови проживання [PERSON] разом із дітьми задовільні, проживає в добрих умовах: теплом та продуктами харчування забезпечено. В будинку постійно проживають діти. Їх навчанням та здоров`ям опікується [PERSON] та [PERSON] (дідусь), які створили умови для проживання та повноцінного розвитку внучат). Комісія у складі старости Корнійчук Г.О. , головного спеціаліста загального відділу Глуховецької сільради, Дорощук Г.П. , та інспектора загального відділу Попсуй Л.В. провели перевірку та встановили, що для виховання та розвитку дітей створені усі необхідні умови. Батько та мати дітей життям дітей не цікавляться, участі у вихованні та догляду за дітьми не беруть, їх фізичним, духовним та моральним розвитком не займаються, не виявляють бажання спілкуватись з дітьми, що підтверджується довідками Непедівського ліцею Глуховецької селищної ради № 01-16/105 від 23.11.2022, № 01-16/106 від 23.11.2022. Довідкою з КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Глуховецької селищної ради» від 05.12.2022. про те, що на щорічні профілактичні огляди щеплення дітей приводила бабуся. В червні 2022 позивач з дитиною Софією пройшли обстеження та їй було встановлена слабка розумова відсталість. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та и людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Виходячи із вищевказаного та

Outcome: approved