Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] \~звернувся\~до Коломийського\~міськрайонного суду\~Івано-Франківської\~області з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~про\~стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 березня 2021 року відповідач - [PERSON] позичив у позивача [PERSON] , в борг суму 8 500,00 (вісім тисяч п?ятсот) доларів США терміном на один тиждень, тобто до 09.03.2021 року. На звернення позивача з вимогою про повернення боргу відповідач обіцяє позичені гроші повернути, однак ухиляється від виконання прийнятого на себе зобов?язання, чим порушує його, позивача, законні права й інтереси та норми чинного законодавства. Сума 8 500,00 (вісім тисяч п?ятсот) доларів США є еквівалентною сумі 326611,65 (триста двадцять шість тисяч шістсот одинадцять) грн. 65 коп. (8500 х 38,4249=326611,65) за курсом Національного Банку України, встановленим на 28 лютого 2024 року. Просить, стягнути з відповідача [PERSON] на його, позивача [PERSON] користь, борг за договором позики в сумі 8500 (вісім тисяч п?ятсот) доларів США, що за курсом НБУ становить 326 611,65 (триста двадцять шість тисяч шістсот одинадцять) грн. 65 коп. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору. Позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задоволити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. 02.03.2021 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику 8 500 доларів США, на підтвердження чого написав власноручно розписку (а.с.4). Позичені кошти відповідач [PERSON] зобов`язувався повернути до 09.03.2021 р. Однак зобов`язання за договором позики відповідач [PERSON] належним чином та в повному обсязі не виконав, оскільки в обумовлений в розписці строк не повернув позивачу кошти. В розписці, виданій відповідачем зазначено, що відповідач зобов`язується повернути позивачу суму у розмірі 8 500 доларів США. Згідно із витягом про офіційний курс валют НБУ вартість 1 Долару США станом на 28.02.2024р. становить 38,4249 грн. (а.с.5). Зі змісту позовної заяви вбачається, що гроші в сумі 8 500 доларів США отримано відповідачем [PERSON] - 02.03.2021 р. про що свідчить копія розписки про отримання грошових коштів від 02.03.2021 р. На неодноразові звернення позивача про повернення коштів відповідач не реагує, та кошти не повернув. Доказів, які б спростовували вищевказані обставини, відповідачем суду не надано, а судом таких доказів не встановлено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені істотні умови таких договорів, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеними та підлягає виконанню. Відповідно до розписки позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 612, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 13, 81, 82, 272, 280-282 ЦПК України,-

Outcome: approved