Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що з 06.09.2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем.. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років їхні з відповідачем стосунки розладилися, між ними зникло взаєморозуміння, взаємоповага, любов, стали частими сварки. Позивачка неодноразово намагалася зберегти сім`ю, але переконалася в тому, що вони з відповідачем є різними людьми з протилежними поглядами на життя, ведення побуту та виховання дітей. Зазначає, що подружніх стосунків сторони не підтримують. Фактично шлюб вже тривалий час припинив своє існування. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів з чоловіком, різні погляди на життя та виховання дітей, відсутність взаєморозуміння, поваги, любові. Позивач вважає, що примирення сторін та відновлення подружніх стосунків не можливе. А тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Додала, щ примирення між ними неможливе. Відповідач систематично вчиняє відносно неї сімейне насильство, відбирає у неї телефон, щоб вона не могла звернутися до поліції. При цьому це все відбувається у присутності дітей. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позов. У підтвердження застосування відносно позивачки насильства з боку відповідача надала суду постанови суду від 28.03.2024 року та терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 18.03.2024 року серії АА № 220709. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки відповідач суду не повідомив, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 06.09.2014 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане виконкомом Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 12.02.2016 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 05.12.2019 року відповідно. Як встановлено згідно пояснень позивачки у позовній заяві та у судовому засіданні, і не спростовано відповідачем, сімейні відносини між сторонами припинено. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя та сімейні відносини між сторонами часто виникали сварки, що призвело зникнення між ними любові, поваги та взаєморозуміння. Відсутність спільних інтересів з чоловіком, різні погляди на життя та виховання дітей, відсутність взаєморозуміння, поваги, любові є безпосередньою причиною для розірвання шлюбу. Позивач зазначає про систематичне вчинення відносно неї домашнього насильства з боку відповідача. Як убачається з постанови Ужгородського міськрайонного суду від 28.03.2024 року у справі № 308/5099/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173 КУпАП, а саме у тому, що 18.03.2024 року близько 22 год. 30 хв. [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини [PERSON] , а саме ображав її нецензурними словами та вчинив з нею сварку. Згідно термінового заборонного припису стосовно кривдника від 18.03.2024 року серії АА № 220709 [PERSON] в будь-який спосіб заборонено контактувати з постраждалою особою [PERSON] в період з 19.03.2024 року по 22.03.2024 року. У судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, зазначаючи, що має наміру йти на примирення з відповідачем, збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст.\~112\~ СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд уважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved