Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

13 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про зняття арешту з майна. Ухвалою суду\~від 16.01.2024\~залучено до\~участі у\~справі правонаступника публічного\~акціонерного товариства\~«Всеукраїнський акціонерний\~банк» - товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «ФК\~«Кредит-Капітал». Позовна заява мотивована тим, що позивачу стало відомо, що відносно всього належного йому нерухомого майна існує обтяження арешт нерухомого майна, накладний постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 27332540 від 03.01.2012, видавник: Центрально-Міський ВДВС КМУЮ головний державний виконавець Зейналова А.Г., предмет обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно боржника, реєстраційний номер обтяження № 34204684, зареєстрованого 12.01.2012 державним реєстратором Шабліян Є.М., Перша криворізька державна нотаріальна контора, Криворізький нотаріальний округ Дніпропетровської області. Позивачу невідомо про виконавче провадження в межах якого було накладено арешт. За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження відкриті виконавці провадження щодо позивача відсутні. Всі колишні борги погашені. Позивач звернувся\~до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про скасування арешту, на що отримав відмову, з роз`ясненням звернення до суду з заявою про скасування арешту з майна. Посилаючись на вищевказані обставини позивачпросив суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.09.2023, 03 січня 2012 року на підставі постанови Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ головного державного виконавця Зейналової А.Г., серія та номер 27332540, накладено арешт на все нерухоме майно позивача. Листом Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.09.2023 № 59575 позивачу роз`яснено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено обтяження: 12.01.2012 за реєстраційним номером № 34204684, державний реєстратор Шабіян Є.М., Перша Криворізька державна нотаріальна контора, Криворізький нотаріальний округ Дніпропетровської області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: № 27332540 від 03.01.2012, видавник: Центрально-Міський ВДВС КМУЮ головний державний виконавець Зейналова А.Г., предмет обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно боржника. Вищезазначене обтяження було накладено у рамках виконавчого провадження № 27332540 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1253 від 24.06.2010 виданого Центрально-Міським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості у розмірі 31827,79 грн, що перебувало на виконанні з 30.06.2011 по 19.10.2011 та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Також зазначено,\~що відповідно\~до п.\~9.9\~«Порядку роботи\~з документами\~в органах\~державної виконавчої\~служби»,\~строки зберігання\~переданих до\~архіву виконавчих\~проваджень становлять\~3\~роки,\~після чого\~вони підлягають\~знищенню.\~Повідомлено,\~що майно\~належне на\~праві власності\~боржникові,\~може бути\~звільнено з-під\~арешту лише\~за рішенням\~суду.\~Крім того\~повідомлено,\~що перевіркою\~Автоматизованої системи\~виконавчих проводжень\~відкритих виконавчих\~проваджень відносно[PERSON] \~станом на\~теперішній час\~не виявлено.\~ Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Крім того, Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Вказаний правовий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19). Частиною 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 33 своєї Постанови № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року надав судам роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Оскільки судом встановлено, що виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на майно позивача, на виконанні у виконавчій службі не знаходиться, позивач позбавлений права розпорядження майном, тому суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved