Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою з вимогою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавицею [PERSON] \~ на час відкриття спадщини. Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,40 га, розташовану на території Будоорловецької сільської ради Черкаської області. Вказує на те, що з 2006 року по день смерті матері [PERSON] він проживав разом із нею в с. Балаклея, Черкаського району та він здійснював догляд, а після смерті поховання та всі обряди за власний кошт. Оскільки позасудовим шляхом він не може встановити факт спільного проживання із спадкодавицею то змушений звернутись із даною заявою до суду. Відповідно заявник просив суд встановити факт постійного його проживання разом із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини. В судове засідання заявниця не зявилась, надала до суду заяву в якій підтримала вимоги заяви та просила їх задовільнити з підстав наведених у заяві та провести розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи Балаклеївської в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява від голови сільської ради про розгляд заяви у відсутність їх представника, не заперечують проти вимог заяви. Представник заінтересованої особи Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява від голови сільської ради про розгляд заяви у\~ відсутність їх представника, не заперечують проти вимог заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши позицію заявниці та заінтересованих осіб, викладену письмово, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 квітня 2024 року [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,40 га, розташовану в межах Будоорловецької сільської ради Черкаського району, Черкаської області. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 червня 1963 року народження та копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 27 вересня 1968 року вбачається, що заявниця по справі [PERSON] є донькою померлої [PERSON] . З довідки, виданої Телепинським старостинським округом виконавчого комітету Камянської міської ради № 76- к від 25 грудня 2023 року вбачається, що [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] . З довідки виданої виконкомом Балаклеївської сільської ради № 328 від 16 березня 2012 року вбачається, що [PERSON] з 15 вересня 2006 року до дня смерті [INFO] проживала без реєстрації в с. Балаклея, Черкаського райну та разом із нею проживала її донька [PERSON] заявниця по справі. Відповідно до ст. 1221\~ ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Оскільки судом встановлено, що останнім місцем проживання спадкодавці [PERSON] є с. Балаклея, Черкаського району, Черкаської області, відповідно місцем відкриття спадщини є с. Балаклея Черкаського району, Черкаської області. З рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2023 року вбачається, що свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] разом із своєю донькою [PERSON] . Ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. З відповіді Смілянської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Як вбачається з наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що заявницею [PERSON] доведено факт постійного проживання разом з спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому вимоги заяви підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що заявницею [PERSON] доведено факт спільного проживання зі спадкодавицею [PERSON] в с. Балаклея Черкаського районуЧеркаської області однією сімєю з 2006 року по день смерті спадкодавці та факт місця відкриття спадщини с. Балаклея, а тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved