Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Позивачка звернулась до Солом`янского районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.11.2019 року, спільних дітей не мають. У зв`язку із тим, що останнім часом вони мають різний погляд на життя, почуття любові один до одного зникли, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивачка змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Солом`янского районного суду м. Києва від 05.12.2023 вищевказану позовну заяву передано на розгляд за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. 28.02.2024 справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2024 розгляд даної судової справи визначено здійснювати судді Зотько Т.А. Ухвалою судді від 18.03.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачка у судове засідання не прибула, у позовній заяві просила суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог, та просив суд проводити розгляд справи у його відсутність. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 02.11.2019 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Полтавської області (а/з № 1795), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як зазначено позивачкою у позові, сторони не ведуть спільного господарства та шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Відповідач подав суду заяву про визнання позовних вимог. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved