Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

21 грудня 2023 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Кантор Анна Олегівна, звернувся до суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 520 250 гривень та відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень, мотивуючи тим, що\~ 01 серпня 2022 року, близько 09:30 години на перехресті вулиць Івасюка-Хоткевича-Пляжна місті Івано-Франківську відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Jaguar», ХЕ державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Mersedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Івано-Франківського міського суду від 27 жовтня 2022 року у справі №344/10944/22, [PERSON] визнано винуватим за ст. 124 КУпАП. Постановою Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2022 року у справі № 344/10945/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.\~ Дії [PERSON] судом кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху вимог пунктів п.п. 2.36, 10.1 та 16.6 правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів марки Mercedes-Benz С220, державний номерний знак [NUMBER] та Jaguar XE, державний номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ). Тобто, судом встановлено преюдиційну обставину наявності вини в діях [PERSON] та причинно-наслідкового зв`язку між діями і наслідком в вигляді завдання шкоди транспортним засобам марки Mercedes-Benz С220, державний номерний знак [NUMBER] та Jaguar XE, державний номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ). Судом в постанові у справі №344/10945/22 зроблено висновок про те, що порушення ПДР України водієм [PERSON] не перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками у вигляді пошкодження транспортного засобу марки Mercedes-Benz 220 під керуванням [PERSON] та належного йому тз марки Jaguar XE, державний номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ). Таким чином, вина [PERSON] в завданні шкоди транспортному засобу [PERSON] встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, відповідач добровільно відмовився відшкодувати [PERSON] завдану шкоду. За наведених підстав позов просила задоволити. 01 лютого 2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. У відзиві також зазначає, що вирішуючи питання щодо розміру шкоди, яка підлягає до відшкодування, у випадку набуття автомобілем статусу знищеного, то розмір заподіяної шкоди визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП та в даному випадку необхідно визначити, в тому числі, залишкову (утилізаційну) вартість відповідного авто. Пошкодження, які зазнав автомобіль позивача, настали в тому числі у результаті порушення ПДР України ним же самим, що підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду. Зазначає також, що позивачем не надано суду відомостей про залишкову (утилізаційну) вартість свого автомобіля після ДТП, а також проігноровано наявність в тому числі власної вини у пошкодженні свого автомобіля, що має ключове значення для визначення розміру реального збитку, а тому вважає що такий позов не підлягає до задоволення. Щодо 100 000 грн. моральної шкоди, вважає, що вона\~ є явно завищеною, та спрямована виключно на безпідставне збагачення. Так зване психоемоційне напруження, страх водіння, та страх за своє\~ життя, яке описує позивач як мотивацію моральної шкоди, є проявом банальної маніпуляції, адже за результатом медичного огляду після ДТП, позивача було зафіксовано стан алкогольного сп`яніння у 0,4 проміле, окрім того за висновком фототехнічної експертиз №CE-19/109-22/8599-ФП від 19.08.2022 встановлено, що швидкість руху автомобіля, яким керував позивач становила понад 105 км/год, що свідчить про грубе порушення правил швидкісного режиму у населеному пункті. За наведених обставин у задоволенні позову просив відмовити. 05.02.2024 року через інформаційну систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що\~ запропонований відповідачем спосіб розрахунку розміру відшкодування прямо суперечить правовим підставам позову та жодним чином не спростовує його. Оскільки, розмір матеріального збитку прямо залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким, власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. За змістом позову позивач визнає, що транспортний засіб фізично знищений і не заперечує цієї обставини. Визначення утилізаційної вартості було б необхідним виключно за умови, якби позивач не визнавав транспортний засіб фізично знищеним.\~ Крім того, позивач не має наміру відчужувати залишки фізично знищеного ТЗ третім особам, чи вчиняти з ним інші дії, які б впливали на його вартість після ДТП. Тому відсутні як правові так і фактичні підстави розраховувати залишкову (утилізаційну) вартість транспортного засобу після ДТП.\~ Ступінь вини кожного з учасників не входить в предмет доказування в даному цивільному спорі. Відсутні правові підстави для визначення ступеня вини позивача [PERSON] в рамках цивільного спору, оскільки ступінь вини учасників ДТП та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками вже встановлений судовими рішеннями, які вступили в законну силу. Щодо моральної шкоди зазначає, що понад півтора року позивач позбавлений можливості користуватись власністю. Відповідач категорично відмовляється від проведення переговорів, відмовився здійснювати будь-яке відшкодування, що і призводить до моральних страждань, зумовлених тривалою невизначеністю. Також позивач позбавлений можливості використовувати пошкоджений автомобіль та змушений витрачати час для відновлення порушеного права, шляхом звернення до суду з позовом. Враховуючи викладене, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. 08.02.2024 року представник відповідача подав\~ письмові заперечення на відповідь на відзив. 13.02.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 13.03.2024 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі. В судовому засіданні\~ представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовні заяві та у відповіді на відзив, позов просила задоволити в повному обсязі. В судову засіданні відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позовних вимог вважають позов не обґрунтованим. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 01 серпня 2022 року на перехресті вулиць Івасюка-Хоткевича-Пляжна міста Івано-Франківську відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Jaguar», ХЕ державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Mersedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власним транспортного засобу «JAGUAR» д.н.з [NUMBER] є [PERSON] (а.с.41). Постановою Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2022 року у справі № 344/10945/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.30-34). Постановою Івано-Франківського міського суду від 27 жовтня 2022 року у справі №344/10944/22, [PERSON] визнано винуватим за ст. 124 КУпАП(а.с.35-40). Згідно висновку судового експерта Івано-Франківського НДКЦ МВС України № CE-19/109-23/13905-АВ від 07 грудня 2023 року ринкова вартість автомобіля марки «Jaguar», XE державний номерний знак [NUMBER] 2016 року станом на 01.08.2022 року становила 650 250 гривень. Вартість матеріального збитку завданого власнику наданого на дослідження автомобіля марки «Jaguar», ХЕ державний номерний знак [NUMBER] 2016 року, внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 01.01.2023 року становила 650 250 гривень. Ринкова вартість автомобіля марки «Jaguar», ХЕ державний номерний знак [NUMBER] 2016 року станом на 01.12.2023 року без врахування аварійних пошкоджень становила 678 080 гривень. Експертом вказано, що ринкова вартість автомобіля станом на 01.12.2023 року в пошкодженому стані не розраховувалась в зв`язку із тим, що вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу аварійно пошкодженого КТ3, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» (страховий поліс №EP-207977658). Страховим полісом встановлено ліміт відповідальності за завдану майнову шкоду в розмірі 130000 гривень. [PERSON] звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, страховиком проведено огляд транспортного засобу та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. 23.11.2023 року [PERSON] відшкодовано ТДВ «СК «Гардіан» 130000 гривень за пошкоджений транспортний засіб марки «Jaguar», ХЕ державний номерний знак [NUMBER] (а.с.42). Згідно копії висновку експерта від 24.08.2022 року № СЕ-19/109-22/8881-ІТ\~ в дорожньо-транспортній ситуації, яка розглядалась водій [PERSON] , повинен був керуватися вимогами пунктів 10.1 та 16.6 ПДР а водій [PERSON] , керуватися вимогами пунктів 12.4 та 12.3 ПДР. В дослідницькій частині даного висновку вказано, що в діях водія [PERSON] ,\~ вбачається невідповідність до вимог 12.4 та 12.3 ПДР (а.с.75-79). Згідно копії висновку експерта від 19.08.2022 року № СЕ-19/109-22/8599-ФП з моменту, коли автомобіль марки «Мерседес Бенц» д.н.з. [NUMBER] змінює напрямок свого руху (виконує маневр повороту ліворуч) і до моменту зіткнення з автомобілем марки «Ягуар» д.н.з. [NUMBER] (символи Х9999Х), пройшло часу 1,833 с. Автомобіль марки «Ягуар» д.н.з. [NUMBER] (символи Х9999Х) з моменту, коли його передня габаритна точка появляється із-за стенду в полі зору камери відеоспостереження (і до моменту, коли його передня габаритна точка порівняється із стовпом ЛЕП № 25, при цьому подолавши відстань 15,25 м, що зафіксовано у відеофайлі, рухається із швидкістю 105,573 км/год # 4,222 км/год (а.с.80-88). Також в судовому засіданні було оглянуто відеозапис доданий до висновку експерта від 19.08.2022 року № СЕ-19/109-22/8599-ФП, але з даного відео не можливо візуально встановити з якою швидкістю рухався автомобіль позивача\~ (а.с.89). Згідно Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого (в технічно несправному стані) автомобіля № 99/04/24 від 08.04.2024 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , ринкова вартість аварійного пошкодження автомобіля марки «Ягуар» д.н.з. [NUMBER] на дату оцінки складає 118 000 грн. (а.с144-157). Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини Порядок і умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені статтями 1187, 1188 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зокрема,статтею 1188 ЦК України врегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожному з їх володільців за рахунок іншого із них. Відповідно до цієї статті шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається із постанови Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2022 року у справі № 344/10945/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. Також суддя під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності надаючи оцінку діям водія [PERSON] , врахував пояснення самого [PERSON] , котрий повідомив суду, що перед початком здійснення маневру повороту ліворуч він бачив транспортний марки Jaguar XE, державний номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ) марки Jaguar XE, державний номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ), який рухався прямо у зустрічному від нього напрямку, короткий проміжок часу з моменту початку здійснення вказаного маневру водієм [PERSON] , рух вказаного водія через дві смуги зустрічного руху до моменту зіткнення, а також те, що зіткнення відбулось саме внаслідок наїзду автомобіля під керуванням водія [PERSON] на автомобіль під керуванням водія [PERSON] , на початку смуги по якій рухався останній. Суд зробив висновок про те, що у діях водія [PERSON] є порушення вимог п.п.2.3б, 10.1, 16.6 ПДР України та вони є у причиннонаслідковому зв`язку із даною ДТП. Крім того, суд врахував встановлені постановою Івано-Франківського міського суду від 27 жовтня 2022 року (справа344/10944/22), що набрала законної сили, обставини ДТП та її наслідки, оскільки вони мають істотне значення у даній справі. У вказаній постанові, суд із врахуванням характеру порушень ПДР України водієм [PERSON] , прийшов до висновку, що саме порушення вимог п.п. 12.1, 12.4 ПДР України [PERSON] , є у причинному зв`язку з наслідками ДТП у вигляді пошкодження павільйону ЖК «Водограй» та транспортних засобів марки Citroen Jumper, державний номерний знак [NUMBER] та Opel Astra, державний номерний знак [NUMBER] , про те вказані порушення ПДР України водієм [PERSON] не перебувають в причиннонаслідковому зв`язку з наслідками у вигляді пошкодження транспортного засобу марки Mercedes-Benz С220 під керуванням [PERSON] . Суд дії [PERSON] кваліфікував за ст.124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху вимог пунктів п.п. 2.3б, 10.1 та 16.6 правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів марки Mercedes-Benz С220, державний номерний знак [NUMBER] та Jaguar XE, державний номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ). Отже, саме відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду завдану пошкодження транспортного засобу, оскільки його вина встановлена постановою суду від 05.12.2022. Щодо визначення розміру майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» (страховий поліс №EP-207977658). Страховим полісом встановлено ліміт відповідальності за завдану майнову шкоду в розмірі 130 000 гривень. [PERSON] звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, страховиком проведено огляд транспортного засобу та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. 23.11.2023 року [PERSON] відшкодовано ТДВ «СК «Гардіан» 130 000 гривень за пошкоджений транспортний засіб марки «Jaguar», ХЕ державний номерний знак [NUMBER] (а.с.42). Для визначення розміру завданої шкоди позивачем було надано висновок судового експерта Івано-Франківського НДКЦ МВС України № CE-19/109-23/13905-АВ від 07 грудня 2023 року згідно якого ринкова вартість автомобіля марки «Jaguar», XE державний номерний знак [NUMBER] 2016 року виготовлення станом на 01.08.2022 року становила 650 250 гривень. Вартість матеріального збитку завданого власнику наданого на дослідження автомобіля марки «Jaguar», ХЕ державний номерний знак [NUMBER] 2016 року виготовлення, внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 01.01.2023 року становила 650 250 гривень. Ринкова вартість автомобіля марки «Jaguar», ХЕ державний номерний знак [NUMBER] 2016 року виготовлення станом на 01.12.2023 року без врахування аварійних пошкоджень становила 678 080 гривень. Експертом вказано, що ринкова вартість автомобіля станом на 01.12.2023 року в пошкодженому стані не розраховувалась в зв`язку із тим, що вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу аварійно пошкодженого КТ3, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень. Позивачем, вже під час розгляду справи по суті замовлено Звіт про розрахунок ринкової вартості аварійно пошкодженого (в технічно несправному стані) автомобіля № 99/04/24 від 08.04.2024 року, який виконано суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] ), для розрахунку вартості залишків аварійно пошкодженого автомобіля належного позивачу згідно якого ринкова вартість аварійного пошкодження автомобіля марки «Ягуар» д.н.з. [NUMBER] на дату оцінки складає 118 000 грн. Без вказаного звіту не можливо було визначити розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню та об`єктивно розглянути справу, тому судом прийнято такий звіт. На спростування висновків експерта та звіту оцінювача відповідачем доказів не надано, клопотання про проведення експертизи не заявлялось, хоча судом таке право сторонам роз`яснювалось. Суд при визначенні суми, яка підлягає до відшкодування також бере до уваги висновок\~ судового експерта Івано-франківського НДКЦ МВС України\~ №СЕ/109-23/13905-АВ від 07 грудня 2023 року\~ згідно якого Т3 марки «Jaguar», ХЕ державний номерний знак [NUMBER] фактично є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу аварійно пошкодженого КТ3, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень. За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином, ремонт автомобіля марки «Jaguar», ХЕ, вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди має відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач має передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду. Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення. Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку). Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права\~ й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування\~ цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений\~ у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,\~ у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди\~ і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду\~ від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20),\~ від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження\~ № 61-4879св21), від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18 (провадження № 61-8812св21), від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 (провадження № 14-25цс23). Отже, вартість матеріального збитку завданого позивачу згідно висновку експерта від 07.12.2023 року становить 650 250 грн., вартість автомобіля позивача в пошкодженому стані згідно оцінки 118 000 грн., виплачено страхового відшкодування 130 000 грн., тому відшкодуванню позивачу підлягає матеріальна шкода в розмірі 402 250 грн. (650 250-118 00 -130 000). Позивач просив стягнути з відповідача 520 250 грн. (620 250-130 000), тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно пункту 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України з подальшими змінами від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Представник позивача в судовому засіданні стверджувала, що завдана позивачу моральна шкода полягає у негативних наслідках безпосередньо в ДТП так і після цього, сам по собі факт участі у ДТП є достатньою підставою для того, щоб винна у цьому особа відшкодувала моральну шкоду. Суд вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки причиною ДТП були неправомірні дії як позивача так і відповідача, тому підстав для відшкодування моральної шкоди немає. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, витрат пов`язаних із залученням експерта та судового збору. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги на суму 402 250 грн., тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 4022 грн. 50 коп. Також з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи в сумі 2581 грн. 20 коп. витрат за проведення автотоварознавчої експертизи та 6000 грн. за складання звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого автомобіля. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом з тим ч. 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем заявлено до стягнення 25 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Така сума витрат є обґрунтованою, враховуючи складність справи, участь представника в судових засіданнях, значення справи для сторони. Оскільки судом задоволено позовні вимоги на 64,85%, то витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 16 213 грн. 22 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень, суд теж вважає такі витрати обґрунтованими враховуючи складність справи, участь представника в судових засіданнях, значення справи для сторони. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог на 35,15%, то витрати на правову допомогу підлягають стягненню з позивача на користь відповідача в сумі 7030 грн., пропорційно до розміру позовних вимог в задоволені яких відмовлено. Вказаний розподіл судових витрат відповідає принципу, який зазначений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 16, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України,

Outcome: approved