Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

14.11.2023 року [PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, ГУ ПФУ в Запорізькій області, треті особи: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Одеса), Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), про звільнення з-під арешту майна. Обґрунтовуючи свій позов, [PERSON] зазначив таке. [INFO] помер його брат [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. відкрито спадкову справу за №39/2023, єдиним спадкоємцем є [PERSON] . Однак, останній не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину через наявність арештів у Державному реєстрі речових прав. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 352467227 від 31.10.2023 року на суб`єкта [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) маються записи про: - арешт на все майно та заборону на його відчуження, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ690731, від 26.09.2005 ВДВС Комунарського РУЮ (номер запису обтяження: 2581573); - арешт на все нерухоме майно та заборону на його відчуження, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №24054324, від 21.01.2011 року Шевченківським ВДВС Запорізького міського управління юстиції (номер запису обтяження: 11418587). При цьому, згідно інформації, наданої Центральним відділом ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса), в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, відносно [PERSON] було відкрите виконавче провадження на підставі постанови №83 від 22.05.2003 року Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі, яке 20.04.2012 року було закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено за адресою проживання боржника до Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції. На звернення позивача, з Комунарського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) отримано лист №43193/8 від 09.10.2023 року про те, що дійсно на виконанні Комунарського ВДВС знаходились згадані вище виконавчі провадження. На даний час виконавче провадження, строки зберігання якого закінчилися, знищено. Таким чином, на сьогоднішній день відсутні відкриті виконавчі провадження, а ті провадження, за якими були накладені арешти на майно [PERSON] , завершені та знищені. Тобто, підстави для арешту майна боржника та заборони на його відчуження відсутні. Наразі позивач в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку, захистити своє порушене право не має можливості. Ухвалою суду від 15.11.2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.12.2023 року підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 05.03.2024 року витребувано з Центрального та Комунарського відділів державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію щодо виконавчих проваджень та надання їх копій, боржником за якими є [PERSON] 03.04.2024 року на адресу суду з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло повідомлення про надання інформації щодо виконавчого провадження №24054324, яке перебувало на виконанні на підставі постанови №83 від 22.05.2003 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі про стягнення заборгованості з [PERSON] , в межах якого 21.01.2011 року державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення накладено арешт на все майно боржника. На підставі отриманої інформації про зареєстроване місце проживання боржника за адресою: [ADDRESS] , що є територію Комунарського району м. Запоріжжя, 19.11.2011 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», що передбачає направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Крім того, повідомлено про неможливість надання копій вказаного виконавчого провадження, у зв`язку з його знищенням після закінчення строку зберігання. 05.04.2024 року на адресу суду з Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло повідомлення про те, що станом на 05.04.2024 року за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у Комунарському ВДВС виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не перебувають. Надати запитувані копії документів не виявляється можливим у зв`язку з закінченням строків зберігання завершених виконавчих проваджень. 25.04.2024 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Ухвалою суду від 25.04.2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 20.05.2024 року на адресу суду від представника відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області Пасічник О.М. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким [PERSON] не є боржником перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та у співвідповідача відсутні виконавчі документи, за якими стягується борг з [PERSON] на користь ГУ ПФУ в Запорізькій області. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду не надходило. Представник відповідача - Шостої запорізької державної нотаріальної контори, до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник ГУ ПФУ в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у відзиві на позовну заяву зазначено про розгляд справи за відсутності представника. Треті особи Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), до зали судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі представників. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частинами 3, 4 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За змістом ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1). Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч. 2). Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаному реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно суб`єкта: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , маються записи про: - арешт на все майно та заборону на його відчуження, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ690731, від 26.09.2005 ВДВС Комунарського РУЮ (номер запису обтяження: 2581573); - арешт на все нерухоме майно та заборону на його відчуження, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №24054324, від 21.01.2011 року Шевченківським ВДВС Запорізького міського управління юстиції (номер запису обтяження: 11418587). Щодо реєстраційного номера обтяжень №2581573 Пошук виконавчих документів здійснюється в Автоматизованій системі виконавчих проваджень за наступними критеріями пошуку: відомості про боржника (П.І.Б.), відомості про стягувача (П.І.Б.) чи номер та дата видачі виконавчого документа. Станом на 05.04.2024 року за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у Комунарському ВДВС виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не перебувають. Щодо реєстраційного номеру обтяження №11418587 Наказом Міністерства юстиції України «Про відділи державної виконавчої служби у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)» №932/5 від 10.03.2023 року утворено Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), реорганізувавши шляхом злиття Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником відповідних реорганізованих відділів державної виконавчої служби. На примусовому виконанні у Шевченківському відділі ДВС перебувало виконавче провадження №24054324 з примусового виконання постанови №83 від 22.05.20203 року, виданої УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] боргу на користь УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя в розмірі 136,00 грн. Державним виконавцем 21.01.2011 року винесені постанови: про відкриття виконавчого провадження №24054324; про звернення стягнення на майно боржника; про накладення арешту на все майно боржника. Державним виконавцем 31.01.2011 року винесена постанова про стягнення виконавчого збору. 19.12.2011 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення ВП п.10 ч.1 ст.49 (направлення виконавчого провадження за належністю до іншого відділу ДВС) у зв`язку зі встановленням інформації, що боржник отримує дохід на підприємстві ТОВ «Ризот-Трейд», яке територіально зареєстроване в Комунарському районі м. Запоріжжя, та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що є територією Комунарського району м. Запоріжжя. На цей час державні виконавці позбавлені можливості зняти арешти з майна позивача, оскільки відкриті виконавчі провадження відсутні, а при їх закінченні відсутні були підстави для зняття арештів в силу діючих на той час норм закону. Зазначені вище виконавчі провадження, в рамках яких було накладено арешти, не збереглись у Комунарському та Центральному відділах державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), так як строк зберігання завершених виконавчих проваджень до архіву та до номенклатури справ відділу, становить три роки (п.2 Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом МЮУ № 1829/5 від 07.06.2017 року). Статтею 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначено, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на повагу до житла. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Згідно з вимогами ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна. За приписами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Положеннями зазначеного Закону передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. У матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує необхідність в арешті майна [PERSON] , так як відсутні виконавчі провадження, в яких останній є боржником, час пред`явлення до ВДВС або приватних виконавців постанови №83 від 22.05.2003 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі сплив. Встановлені факти свідчать про незаконність перебування майна [PERSON] під арештом, однак відсутні підстави для звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що на даний час наявні арешти у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаному реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно [PERSON] позбавляють [PERSON] можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та у подальшому порушують його право розпоряджатися своїм майном. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладених арештів, неможливість скасування цих арештів в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність захисту його прав шляхом скасування таких арештів, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved