Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами: звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 1/6 частини його заробітку на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03.06.2009 у справі № 2-239/09 за період з 24.12.2015 по 01.10.2020; визнати дублікат виконавчого листа Кузнецовського міського суду Рівненської області з виконання вищезазначеного судового рішення таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі є батьками двох дочок, шлюб на даний час розірвано, сторони проживають окремо, рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03.06.2009 у справі № 2-239/09 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти, причиною подання позову було зменшення розміру аліментів на утримання сина позивача від першого шлюбу, ці аліменти відраховувались до січня 2016 року із заробітної плати [PERSON] , після чого [PERSON] добровільно забрала виконавчий лист з виконавчої служби та припинила примусове виконання. Судовим рішенням від 25.03.2020 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , починаючи з 25.11.2019. 23.04.2020 [PERSON] повторно подала до органу державної виконавчої служби виконавчий лист у справі № 2-239/09 (його дублікат), який за її заявою було повернуто стягувачеві 09.10.2020. При поверненні виконавчого документу стягувачеві, державним виконавцем було нараховано заборгованість [PERSON] по аліментам на користь [PERSON] у розмірі по 121168,59 грн. на кожну дитину. Крім того, загальна сума утриманих з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] за період з 01.04.2020 по 30.09.2020 склала 66144,08 грн. Постановою державного виконавця від 13.07.2023 за заявою [PERSON] повторно відкрито виконавче провадження, і на даний час із заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] стягується заборгованість по аліментам за період з грудня 2015 року по 01 жовтня 2020 року, у той час як діти сторін проживають з позивачем, а відповідачка аліментів на їх утримання не сплачує. За період, за який нараховано цю заборгованість, [PERSON] постійно проживав разом з дітьми та [PERSON] , вони з відповідачкою до грудня 2019 року мали спільний бюджет та спільно утримували дітей, [PERSON] мала доступ до карткового рахунку позивача, а до липня 2017 року і сама не працювала та перебувала на його утриманні. Тобто аліментні обов`язки за цей період [PERSON] виконувались добровільно. Нас даний час стягнення заборгованості по аліментам за зазначений у позовній заяві період порушує права дітей, оскільки отримані кошти [PERSON] не використовує на їх утримання, діти проживають з позивачем. У позовній заяві позивач посилається на те, що обставини стягнення аліментів на даний час змінились, діти проживають разом з ним, а тому на підставі положень ст.197 СК України, ст.273 ЦПК України вбачає підстави для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~У відзиві на позов [PERSON] заперечує наведені [PERSON] у позовній заяві обставини щодо причини подання нею у 2009 році позову до [PERSON] про стягнення аліментів, зазначає про те, що такою причиною було неналежне надання батьком утримання їх неповнолітнім дітям, одночасно з вимогою про стягнення аліментів на утримання другої дитини нею заявлялась вимога і про розірвання шлюбу. Лише після цього [PERSON] заявив позов про зменшення розміру аліментів. Стягнення аліментів на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03.06.2009 у справі № 2-239/09 проводилось в примусовому порядку. Пізніше [PERSON] попросив її забрати виконавчий лист з примусового виконання, запевнивши, що надаватиме допомогу на утримання дітей добровільно та пояснивши, що через примусове виконання судового рішення недоотримує премію. У 2019 році [PERSON] подала до суду позов про розірвання шлюбу з [PERSON] , який рішенням від 24.12.2019 було задоволено. Одночасно [PERSON] було виявлено втрату виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, у зв`язку з чим за її заявою ухвалою суду від 13.02.2020 було видано дублікат виконавчого листа, який вона подала для примусового виконання, що здійснювалось з 23.04.2020 по 09.10.2020, коли примусове виконання судового рішення про стягнення аліментів було завершене за її заявою. Причиною подання такої заяви [PERSON] у відзиві зазначає досягнення з [PERSON] домовленості щодо взаємного невжиття заходів до примусового стягнення аліментів одне з одного. Дійсний період нарахування заборгованості про аліментам, з приводу якої виник спір у даному проваджені, складає з 24.12.2015 по 31.03.2020, доказів добровільного надання утримання дітям у цей період позивач не надав. \~ \~ \~ \~У відповіді представника позивача на відзив зазначається, що у період з 01.12.2019 по 01.10.2020 діти проживали лише з батьком, а у період з 24.12.2015 по 30.11.2019 з батьком та матір`ю, які у цей період їх спільно утримували. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] та його предстани адвокат Семенюк М.О. повністю підтримали вимоги позовної заяви та просили суд його задовольнити, вбачаючи для цього достатні підстави, викладені у позові. [PERSON] пояснив, що з 20.12.2019 сторони проживають окремо, до того часу проживали однією сім`єю разом з дітьми, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Одночасно діти припинили проживати з матір`ю та пішли жити до нього, перейшовши на повне його утримання. [PERSON] підтвердив наведені у позовній заяві обставини, згідно з якими причиною пред`явлення [PERSON] у 2009 році позову до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей було не одержання від нього утримання, а штучне зменшення аліментів, що стягувались на утримання його сина від першого шлюбу. По досягненні старшим сином [PERSON] повноліття, [PERSON] забрала виконавчий лист з органу державної виконавчої служби. Увесь час спільного проживання з [PERSON] , [PERSON] у добровільному порядку надавав утримання їх неповнолітнім на той час дітям. В подальшому за судовими рішеннями місце проживання дітей було визначене з ним, з [PERSON] на його користь стягнуто аліменти на їх утримання, проте за весь час вона сплатила лише близько 18000,00 грн., а з нього продовжують утримувати заборгованість по аліментах на її користь за минулий період. Таке утримання позивач вважає неправомірним, адже за період нібито виникнення цієї заборгованості у добровільному порядку утримував дітей. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Полюхович О.І. в судовому засіданні не визнали позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи їх безпідставними. [PERSON] пояснила, що причиною її звернення до суду у 2009 році з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей стало те, що [PERSON] , проживаючи з нею однією сім`єю у шлюбі, не надавав достатнього утримання на дітей. В подальшому [PERSON] умовив її забрати виконавчий лист з примусового виконання. У період 2015-2019 років, як пояснила [PERSON] , діти переважно перебували на її утриманні. [PERSON] вважає, що має право на отримання заборгованості по аліментам за зазначений у позовній заяві період. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив та врахував наступне. \~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] з 23.02.2002 перебували у шлюбі. У даному шлюбі сторін народились діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26.10.2007 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини його щомісячного заробітку. \~ \~ \~ \~Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03.06.2009 у справі № 2-239/09 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини його щомісячного заробітку, а також змінено розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з на 1/6 частину його щомісячного заробітку. \~ \~ \~ \~Шлюб сторін розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24.12.2019 у справі № 565/1956/19, яке набрало законної сили 24.01.2020. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25.03.2020 у справі №565/1888/19, яке набрало законної сили 27.08.2020, місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , визначено разом з батьком [PERSON] . Цим же рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1200,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 25.11.2019. Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що у задоволенні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання з ним неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відмовлено у зв`язку з досягненням дитиною на момент вирішення спору чотирнадцятирічного віку, з досягненням якого закон пов`язує виникнення у дитини права самостійно вирішувати питання проживання з кимось з батьків. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23.09.2020 у справі №565/584/20, яке набрало законної сили 29.10.2020, [PERSON] звільнено від сплати аліментів, які стягуються на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/6 частині щомісячного заробітку (доходу) на кожну дитину, на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03.06.2009 у справі № 2-239/09. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13.02.2020 у справі № 2-239/09, яка набрала законної сили 31.03.2020, задоволено заяву [PERSON] , ухвалено видати дублікат виконавчого листа з виконання рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03.06.2009 у цивільній справі № 2-239/09 за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, у частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Постановою старшого державного виконавця Вараського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 09.10.2020 у виконавчому провадженні ВП № 61851486 дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 2-239/09 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , повернуто стягувачці [PERSON] на підставі її заяви. У постанові зазначено, що борг станом на 09.10.2020 складає 121168,59 грн. З довідки ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 2188 від 07.09.2023 вбачається, що у виконавчому провадженні ВП № 61851486 відповідно до постанови ДВС від 23.04.2020, [PERSON] нараховано заборгованість по аліментах на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] у розмірі 16,67 %; дочки [PERSON] у розмірі 16,67 % за період з грудня 2015 року по березень 2020 року включно у сукупному розмірі по 132188,20 грн. на утримання кожної дитини. З довідки ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 2189 від 07.09.2023 вбачається, що за період з квітня 2020 по вересень 2020 включно із заробітної плати [PERSON] утримувались аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] у розмірі 16,67 %; дочки [PERSON] у розмірі 16,67 %, утримано за цей період аліментів у сукупному розмірі по 22052,43 грн. на утримання кожної дитини, крім того, по 11019,61 грн. заборгованості по аліментам за попередній період. З Інформації про виконавче провадження від 22.08.2023, отриманої позивачем з електронного ресурсу, вбачається, що 13.07.2023 виконавчий лист (дублікат) Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14.04.2020 № 2-239/09 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] повторно надійшов до органу державної виконавчої служби, і постановою від 13.07.2023 за ним відкрито виконавче провадження № 72249909. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в суді показали, що у 2015-2019 роках [PERSON] та [PERSON] проживали разом як сім`я, спільно утримували дітей, придбавали їм необхідні речі, спільно проводили дозвілля, вели спільне господарство. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в суді показала, що її батьки [PERSON] та [PERSON] до грудня 2019 року проживали разом, вели спільне господарство, спільно утримували її та сестру, мали спільний бюджет, конфліктів з приводу надання дітям утримання між ними не було. У грудні 2019 року, коли батько пішов, вона та її сестра [PERSON] обрали проживати з батьком, та разом з ним переїхали у інше житло, дотепер проживають з батьком. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в суді показала, що її племінниця [PERSON] за час шлюбу з [PERSON] завжди відчувала потребу у коштах, постійно шукала підробітки, звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів через нестачу коштів на утримання дітей. Ці аліменти вона отримувала, а у 2015-2019 роках активно працювала та заробляла кошти власною підприємницькою діяльністю. Частиною 4 ст.82 ЦПК України визначено, що\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~Вищезазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено наступні обставини, що мають значення для вирішення даної справи. У цивільній справі № 2-239/09 [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] пред`явила зустрічний позов про стягнення з [PERSON] на її користь також аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . При цьому під час розгляду справи [PERSON] визнав в повному обсязі вимоги зустрічного позову [PERSON] . Під час розгляду даної цивільної справи судом встановлено і [PERSON] та [PERSON] не оспорювалось, що незважаючи на перебування сторін у шлюбі, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] на момент ухвалення судового рішення перебували на утриманні матері [PERSON] . Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25.03.2020 у цивільній справі № 565/1888/19 встановлено і під час розгляду цієї справи ніким не оспорюється, що з 20.12.2019 [PERSON] разом зі спільними дітьми сторін [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживав за адресою: [ADDRESS] , а з 20.01.2020 - в [ADDRESS] , при цьому [PERSON] у цей час проживала окремо від них. Зі змісту ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13.02.2020 у справі № 2-239/09, яка набрала законної сили 31.03.2020, вбачається, що під час розгляду заяви [PERSON] про видачу дубліката виконавчого листа, з письмової інформації Вараського міського відділу ДВС № 10375 від 10.12.2019 було встановлено, що 02 лютого 2016 року виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було завершено згідно з п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з поверненням виконавчого документа на письмову вимогу стягувача). Отже, вказаною ухвалою встановлено, що виконавчий лист повернутий стягувачці [PERSON] на підставі постанови державного виконавця від 02.02.2016. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у період з 23.02.2002 і до розірвання шлюбу у грудні 2019 року проживали у одному житлі сім`єю, перебували у шлюбі, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, спільно виховували дітей та утримували їх. Такі обставини вбачаються зі змісту вищезазначених судових рішень, а також показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому [PERSON] та [PERSON] припинили проживати разом 20 грудня 2019 року, а діти сторін [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з цього часу проживають разом з батьком [PERSON] та окремо від матері [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У ст.180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою ст.18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. У Рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень п.2 ч.2 ст.17, п.8 ч.1 ст.26, ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. У ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції. Відповідно до § 5153 рішення ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04), право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зазначена норма підлягає застосуванню у випадках, коли боржнику у виконавчому провадженні про стягнення аліментів обґрунтовано нараховано заборгованість, проте несплата (несвоєчасна сплата) аліментів мала місце у зв`язку з тяжкою хворобою боржника або іншими обставинами, що впливають на його здатність своєчасно та у повному обсязі сплачувати аліменти. \~ \~ \~ \~Встановлені судом обставини, що за період з грудня 2015 року по 20 грудня 2019 року сторони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно брали участь у вихованні та утриманні дітей, не можуть бути підставою для звільнення боржника у виконавчому провадженні від заборгованості по аліментам на підставі ч.2 ст.197 СК України. На час ухвалення судом рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , їх батьки [PERSON] та [PERSON] також проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проте не оспорювали ту обставину, що утриманням дітей займалась [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] не заперечував проти вимог про стягнення з нього аліментів, що відображено у судовому рішенні, яке набрало законної сили. Обставин, які б у розумінні ч.2 ст.197 СК України мали істотне значення та впливали на звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами за період з грудня 2015 року по 20.12.2019, позивачем суду не наведено і доказами не підтверджено. \~ \~ \~ \~Суду не подано також доказів у підтвердження тієї обставини, що після повторного пред`явлення [PERSON] . виконавчого листа про стягнення аліментів до виконання, [PERSON] звертався до державного виконавця та надавав докази добровільного виконання судового рішення про стягнення аліментів за період з грудня 2015 року по 20.12.2019, чи звертався до державного виконавця або суду в порядку ч.3 ст.195 СК України у питаннях обчислення заборгованості по аліментам. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено необхідних умов для застосування ч.2 ст.197 СК України (тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення), а також не доведено, що у період з грудня 2015 року по 20 грудня 2019 року він добровільно надавав утримання неповнолітнім дітям у обсязі, визначеному судовим рішенням про стягнення аліментів. При цьому суд враховує, що показання свідків не можуть слугувати достатньою підставою для протилежного висновку, адже йдеться про тривалий період часу (чотири роки) та потребу у регулярних витратах, у той час як допитані свідки назвали відомі їм поодинокі випадки придбання дітям необхідних речей кожним з батьків. Разом з тим, у чинній редакції стаття 197 СК України діє з 05 жовтня 2016 року. Підпунктом 6 (п.«в») пункту 3 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» зі статті 197 СК України виключено частину третю. Згідно з ч.3 ст.197 СК України у редакції, що діяла до 04.10.2016 включно, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Судом встановлено, що виконавчий лист № 2-239/09 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було повернуто стягувачці [PERSON] на підставі постанови державного виконавця від 02.02.2016. При цьому відповідачка [PERSON] у заявах по суті справи та в усних поясненнях суду зазначила, що забрала вказаний виконавчий лист з органу державної виконавчої служби на прохання [PERSON] , повторно пред`явивши до виконання його дублікат у квітні 2020 року. При цьому поважних причин таких дій [PERSON] не навела. Відповідно до ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ст.5 ЦК України, акти цивільного\~законодавства регулюють\~відносини,\~які виникли\~з дня\~набрання ними\~чинності. Акт\~цивільного законодавства\~не має\~зворотної дії\~у часі,\~крім випадків,\~коли він\~пом`якшує\~або скасовує\~цивільну відповідальність\~особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відтак, скасування з 05.10.2016 положення, що передбачалось ч.3 ст.197 СК України, відповідно до якого суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти, робить неможливим застосування вказаної норми до заборгованості по аліментам, що виникла з 05.10.2016, однак перешкоди у застосуванні цього положення до заборгованості, що утворилась за період до 04.10.2016 включно, відсутні. Оскільки [PERSON] не наведено поважних причин непред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-239/09 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у період з 02.02.2016 (дата повернення виконавчого листа стягувачці) до 04.10.2016, суд вбачає правові підстави для звільнення [PERSON] в порядку ч.3 ст.197 СК України (у редакції, що діяла до 04.10.2016) від заборгованості по аліментам, оскільки, враховуючи працевлаштованість [PERSON] на той період та наявність у нього стабільного заробітку, приходить до висновку, що заборгованість за цей період виникла внаслідок непред`явлення [PERSON] без поважної причини виконавчого листа до виконання. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. З урахуванням предмета цього спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків та з якого часу проживають діти, адже за змістом ст.181 СК України сплата аліментів як участь в матеріальному утриманні дитини здійснюється тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25.03.2020 у цивільній справі № 565/1888/19 встановлено, що [PERSON] разом зі спільними дітьми сторін проживає окремо від [PERSON] з 20 грудня 2019 року. Під час розгляду даної цивільної справи ця обставина сторонами також не оспорюється. За таких обставин суд дійшов висновку, що з 20.12.2019 відбулась істотна зміна обставин, які впливають на припинення аліментних платежів, адже [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з цього часу почали проживати лише з батьком [PERSON] , окремо від матері [PERSON] , та перебувати на утриманні батька, а з матері [PERSON] на користь батька на їх утримання з 25.11.2019 стягнуто аліменти. Відтак, з 20.12.2019 суд вбачає правові підстави для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам на підставі ст.273 ЦПК України. Інші доводи сторін та інші подані докази на вищезазначені висновки суду не впливають та для цієї справи правового значення не мають. Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Оскільки суд дійшов висновку про існування обов`язку боржника [PERSON] за виконавчим листом № 2-239/09 щодо погашення заборгованості по аліментам за період з 05.10.2016 по 19.12.2019, правові підстави для визнання цього виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати слід присудити пропорційно до задоволеної частини позову. Враховуючи викладене,

Outcome: partial