Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, [PERSON] ), звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хоком» (далі відповідач, ТОВ «Хоком»), в якому просив суд стягнути з ТОВ «Хоком» нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати в сумі 45 000, 00 (сорок п`ять тисяч) гривень та 251 463, 00 (двісті п`ятдесят одна тисяча чотириста шістдесят три) гривні середнього заробітку за час затримки в розрахунку, всього: 296 463 (двісті дев`яносто шість тисяч чотириста шістдесят три) гривні. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що у період з 01 червня 2010 року по 24 вересня 2021 року він знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Хоком. 24 вересня 2021 року [PERSON] був звільнений за угодою двох сторін п.1 ст. 36 КЗпП. [PERSON] наголошує на тому, що під час знаходження у трудових правовідносинах з ТОВ «Хоком», з боку останнього була не виплачена заробітна плата в розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч ) гривень. З моменту звільнення, Позивач неодноразово звертався до Відповідача з письмовою вимогою провести розрахунок належних сум при звільненні та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, проте вказана вимога залишена поза увагою. У зв`язку з тим, що Відповідач не провів повний розрахунок при звільненні та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 327 робочих дні, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 15000 грн. (769 грн. /середньоденна заробітна плата позивача/ х 327 днів /кількість робочих днів затримки розрахунку = 251 463 грн.). Саме таку суму просить Позивач стягнути з Відповідача. Ухвалою Макарівського районного суду від 27.01.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, клопотання позивача про витребування доказів було задоволено частково та витребувано у ТОВ «Хоком» (ЄРДПОУ: 20421749, 10001, Житомирська область, м. Житомир, пров. Меблевий, 3А, оф. 24)\~ довідку розрахунок заборгованості по заробітній платі [PERSON] та копію наказу про звільнення №6 від 24.09.2021 року. Копія ухвали від 27.01.2023 року та копія позовної заяви з додатками, разом з клопотанням про витребування доказів двічі надсилалися відповідачу за адресою: [ADDRESS] , проте поштові відправлення № 0800100198815 та № 0600253339591 повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки (поштового відправлення) вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, а тому справа розглядається за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] у період з 01 червня 2010 року по 24 вересня 2021 року він знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Хоком (а.с.7-11). 24 вересня 2021 року [PERSON] (далі - Позивач) був звільнений за угодою двох сторін п.1 ст. 36 КЗпП, згідно наказу № 6 від 24 вересня 2021 року, що підтверджується копією трудової книжки серія [NUMBER] . Відповідно до довідки про індивідуальні відомості про застраховану особу, яка видана Позивачу Макарівським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.12.2022 року та копією фото скріншота електронного листа головного бухгалтера Відповідача [PERSON] , вбачається, що ТОВ «Хоком» не виплатило [PERSON] заробітну плату в розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч ) гривень (а.с.19, 21-26). Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків № 1014-23-00006 від 03.01.2023, 05.01.2023 № 1014-2300006 Відповідачем була погашена заборгованість перед Позивачем по заробітній платі за 2019, 2020 роки та за перший і другий квартал 2021 року (а.с.12-13). Позивач наголошує на тому, що з моменту звільнення він неодноразово звертався до Відповідача з письмовою вимогою провести розрахунок належних сум при звільненні та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, проте вказана вимога залишена поза увагою, що підтверджується копією фіскальних чеків (а.с.29). Таким чином, оскільки Відповідач в порушення вимог закону при звільнені Позивача не виплатив усі належні йому суми, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача нараховані, але не виплачені суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч ) гривень та 251 463, 00 (двісті п`ятдесят одна тисяча чотириста шістдесят три) гривні середнього заробітку за час затримки в розрахунку, всього: 296 463 (двісті дев`яносто шість тисяч чотириста шістдесят три) гривні. Згідно положень ч.3\~ст. 12 ЦПК України\~та ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Верховний Суд у постанові в справі № 359/4100/16-ц зазначив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Крім того, за правилами ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Обов`язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця. Верховний суд визнав, що невиплата звільненому працівникові усіх сум, що належать йому від роботодавця або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Так, розрахунок середнього заробітку за весь час затримки проводиться на підставі «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Враховуючи викладене, а також з огляду на поведінку Відповідача, який проігнорував неодноразові судові виклики, не сплатив заборгованість перед Позивачем, суд приходить висновку задоволення позову. Крім того відповідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення заробітної плати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору. Позивач звернувся до суду з двома вимогами: стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки з виплати заробітної плати, а відтак судовий збір складає в даному випадку пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: 1073,60 х 2 = 2147 грн. 20 коп.

Outcome: approved