Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У серпні 2023 року позивачка звернулася із позовом до [PERSON] , у якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 09 листопада 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 22.05.2020 шлюб між сторонами було розірвано. Судовим наказом від 04.10.2019 з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки. Відповідач проживає окремо від доньки, не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Будь-яких перешкод відповідачу у спілкуванні з донькою та участі у її вихованні позивачкою не створювалися. Позивачка самостійно забезпечує і виховання, і утримання доньки, натомість відповідач має заборгованість за аліментами 117636,70 грн., з моменту стягнення аліментів не здійснив жодного платежу. Оскільки, відповідач не приділяє батьківської уваги дитині, не спілкується з нею, не приймає участі у її житті та вихованні, не цікавиться її розвитком та життям, тобто фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, позивачка просить задовольнити її позов. Ухвалою суду від 01.09.2023 провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11.12.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Пояснила, що з 2017 року відповідач не бачив доньку, у телефонному режимі не спілкуються. Відповідач взагалі не цікавиться дитиною, не займається її вихованням, а донька не знає свого біологічного батька. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи у засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій підтримав раніше наданий висновок щодо розв`язання спору. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.19). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року у справі №183/5659/19, яке набрало законної сили 07.08.2020 (а.с.21-23). Оцінюючи доводи позивача про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків суд враховує наступне. Як вбачається з акту, складеного 21.07.2023 головою квартального комітету №8 у присутності сусідів, позивачка разом з малолітньою донькою [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Судовим наказом від 04.10.2019 у справі №183/5661/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 12 вересня 2019 року і до досягнення донькою повноліття. У розрахунку державного виконавця за судовим наказом №183/5661/19 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] зазначено, що станом на 01.07.2023 заборгованість складає 117636,72 грн. З цього розрахунку вбачається, що з моменту стягнення відповідачем жодного разу не сплачувалися аліменти на утримання доньки (а.с.31-32). Згідно із довідкою від 19.07.2023, виданою гімназією №15 Управління освіти Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, [PERSON] , батько учениці 3-А класу [PERSON] , не бере участь в освітньому процесі дитини, батьківські класні та загальні шкільні збори не відвідує (а.с.33). У листі від 04.08.2023 зазначено, що мати [PERSON] - [PERSON] виконує рекомендації лікаря КНП «ЦПМСД» Черкаської селищної ради, дитина отримує профілактичну вакцинацію згідно віку, за медичною допомогою в інтересах дитини звертається мати [PERSON] . Батька - [PERSON] , який би супроводжував свою дитину [PERSON] медичні працівники не бачили (а.с.34) Наведені докази свідчать про те, що відповідач не цікавиться життям своєї дитини, ухиляється від обов`язку виховувати її та від обов`язку матеріально утримувати дитину. 04.12.2023 органом опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради складено висновок, у якому вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечує належного догляду за дитиною (а.с.57-70). Як встановлено у ч.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Натомість висновок органу опіки та піклування містить мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, яким керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дитини, тому із зазначеним висновком суд погоджується. Зі змісту висновку вбачається, що його наданню передувала підготовча робота служби справах дітей Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, зокрема, обстежено умови проживання позивачки та дитини; дане питання розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини, із запрошенням обох батьків. Так, у висновку органу опіки та піклування, серед іншого, зазначено, що було проведено психодіагностику дитини [PERSON] та встановлено, що дитина має позитивний емоційний стан, сприятливий мікроклімат у сім`ї позитивно відображається на емоційному стані дитини. Дитина повідомила спеціалісту служби у справах дітей, що не пам`ятає свого біологічного батька, він жодного разу не цікавився її здоров`ям, навчанням та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Вбачається тісний емоційний зв`язок дитини з мамою та відсутність батька, як члена сім`ї. Вважає своїм батьком вітчима, з яким склалися теплі та довірливі стосунки. Стосовно батька зазначено, що він покинув родину коли дитини біло три роки, протягом усього часу ніколи не відвідував дитину, не виявляв бажання спілкуватись з нею, матеріально не утримував, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину. А зазначені у висновку органу опіки та піклування обставини свідчать про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку що позивачем доведено ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved