Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

10 квітня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 грудня 2012 року та змінений рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 липня 2019 року на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1059 грн. до 3200 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позов, зокрема, обґрунтовано тим, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, і який має сплачувати відповідач на дочку, є недостатнім для матеріального забезпечення дитини, оскільки є навіть меншим за мінімальний розмір прожиткового мінімуму визначеного законом для дитини відповідного віку. Крім того, добровільно допомоги на утримання дочки батько не надає, аліменти не сплачує зовсім та ухиляється від їх сплати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання не з`явилась, представник позивача на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, вказавши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, заяв чи клопотань до суду не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2009 року, який рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 липня 2013 року у справі № 556/1316/13-ц розірвано (а.с. 16). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10), яка зареєстрована та проживає разом із позивачем (а.с. 13, 14). Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 грудня 2012 року у справі № 2/1702/696/12 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. (а.с. 15). Вказаний розмір аліментів був збільшений рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 липня 2019 року до 1059 грн. (а.с. 17-18). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Вараського ВДВС у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міщенко О.М., у період з липня 2021 року по травень 2023 року відповідач аліменти сплачував нерегулярно, станом на 12 червня 2023 року заборгованість з їх сплати становить 8415 грн. (а.с. 19-20). Позивач у позові зазначає, що фактично з часу народження дитини відповідач проживає окремо та ухиляється від обов`язку по вихованню дочки. Дитина зареєстрована та постійно проживає з матір`ю, яка самостійно займається її вихованням, турбується про здоров`я дитини та її розвиток. Протягом 14 років батько з дочкою не спілкується, не цікавиться її життям та не виявляє бажання для подальшого контакту з дитиною. Наразі позивач перебуває у шлюбі з іншим чоловіком та знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, а тому самостійне утримання дочки ставить її у скрутне матеріальне становище. Крім того, розмір аліментів які на даний час стягуються з відповідача, в умовах збільшення прожиткового мінімуму на дитину, рівня цін на продукти та одяг і т.п., є недостатнім для матеріального утримання дитини та є навіть меншим за мінімальний розмір прожиткового мінімуму визначеного законом для дитини відповідного віку. На неодноразові прохання позивача допомогти фінансово у добровільному порядку, відповідач відмовляв їй у зв`язку із відсутністю матеріальної можливості. Проте, позивачу відомо, що відповідач працює неофіційно, має дохід, а також, зі слів сусідів, постійно поліпшує свої житлові умови. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства»,\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що законом покладено на обох батьків обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини і на даний час розмір аліментів, який сплачує відповідач згідно рішення суду є недостатнім та меншим від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, суд, з метою як найкращого забезпечення інтересів дитини, вважає за можливе збільшити розмір аліментів, стягнувши їх у розмірі 2500 грн. щомісячно до повноліття дитини, а не в розмірі, в якому просить позивач, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження фінансової можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 3200 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. \~ \~ \~ \~ Враховуючи викладене,

Outcome: partial