Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

13 березня 2024 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача Дніпровської міської ради про стягнення матеріального збитку і відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито позовне провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилався на те, що йому на праві власності належить автомобіль БМВ, держномер [NUMBER] . 20 вересня 2023 року проводилися ремонті роботи дорожнього покриття, в ході якого було знято верхній шар дорожнього покриття. 20 вересня 2023 року, керуючи зазначеним транспортним засобом, біля е/о 256 по вул. Набережній Заводській, буд. 56, у м. Дніпрі, здійснив наїзд на яму, в результаті чого транспортному засобу було завдано механічні пошкодження. В результаті огляду місця дорожньо-транспортної пригоди інспектором УПП у Дніпропетровській області було складено акт про обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та схему до акта обстеження, в результаті чого встановлено, що після здійснення виїмки верхнього шару дорожнього покриття глибиною 7 см, яка знаходилася у лівій смузі без тимчасових огороджувальних конструкції для організації об`їзду місця проведення ремонту, позивачем в результаті наїзду на виїмку було пошкоджено власний автомобіль. З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженням автомобіля, звернувся до експерта-товарознавця, відповідно до висновку якого розмір збитків становить 35\~204 грн. 53 коп. На проведення дослідження було запрошено представника відповідача, проте, уповноваженого представника для участі в огляді відповідач не направив. Також позивачем сплачено вартість проведення дослідження у розмірі 4\~500 грн. З метою досудового врегулювання спору [PERSON] звернувся до Дніпровської міської ради із заявою про відшкодування матеріального збитку. На теперішній час заходи досудового врегулювання жодних результатів не дали. Зазначив, що протиправною поведінкою відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 15\~000 грн. Позивач був змушений проводити довготривалу діагностику на спеціалізованих СТО, що призвело до значних витрат часу та зміни звичного розкладу життя як його, так і його родини, що призвело до душевних страждань. Просив суд стягнути з Дніпровської міської ради на його користь матеріальний збиток у розмірі 39\~704 грн. 53 коп. та моральну шкоду у розмірі 15\~000 грн., судові витрати по справі стягнути з відповідача. Відповідач Дніпровська міська рада у своєму відзиві проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що Дніпровська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування. Організація заходів щодо ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг та елементів інженерного обладнання належить до відання виконавчого органу міської ради, тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачеві майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не може бути покладено на Дніпровську міську раду як орган місцевого самоврядування. Тобто, Дніпровська міська рада є неналежним відповідачем по справі. Позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням належного йому автомобіля та бездіяльністю Дніпровської міської ради та ним не встановлено, хто є балансоутримувачем об`єкта благоустрою. Також, на базі Дніпровської міської ради діє комісія з питань відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних та юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами. 17 жовтня 2023 року [PERSON] звернувся до Дніпровської міської ради із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної об`єктом благоустрою комунальної власності та їх елементами, проте, станом на теперішній час дату розгляду комісією поданого пакету документу ще не призначено. Зазначена сума моральної шкоди у розмірі 15\~000 грн. не відповідає ступеню та характеру його душевних страждань, оскільки в позовній заяві належним чином не обґрунтовано ступінь моральних страждань. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль БМВ, держномер [NUMBER] (а.с. 6). У поясненнях від 20 вересня 2023 року, наданих інспектору ВБДР УПП в Дніпропетровській області старшому лейтенанту поліції Шемету Ю.С., [PERSON] зазначив, що 20 вересня 2023 року близько 13.00 години він рухався по вул. Набережній Заводській у м. Дніпрі у напрямку ж/м Червоний Камінь, в районі е/о № 256 відчув сильний удар в праве переднє колесо, зупинившись побачив пошкодження колеса і ями у лівій смузі проїзної частини, попереджувальних на знаків на дорозі не було (а.с. 9). Згідно з актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 20 вересня 2023 року, складеним інспектором ВБДР УПП в Дніпропетровській області ДПП капітаном поліції Іваником В.О., в районі е/о [ADDRESS] 20 вересня 2023 року на проїзній частині проводяться дорожні роботи з ремонту проїзної частини, на момент обстеження відсутні тимчасові дорожні знаки 1.37 «Дорожні роботи», 4.7 та 4.8 «Об`їзд перешкоди», дорожнє огородження і конуси (а.с. 8). Відповідно до листа Департаменту УПП в Дніпропетровській області № 230760/41/19/01-2023 від 04 жовтня 2023 року Управлінням розглянуто матеріали № 16401 від 20 вересня 2023 року стосовно неналежного огородження місця проведення дорожніх робіт за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП (а.с. 10). Листом Департаменту УПП в Дніпропетровській області № 114ад/41/19/02-2024 від 22 березня 2024 року представникові позивача повідомлено, що відносно події, яка мала місце 20 вересня 2023 року з [PERSON] , по адміністративній справі 26 вересня 2023 року складено протокол серії БАД № 796606 від 26 вересня 2023 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП, та постановою по адміністративній справі визнано винною [PERSON] і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. Згідно з висновком судового експерта-автотоварознавця № 9679 від 12 жовтня 2023 року розмір матеріальної шкоди, завданої власникові транспортного засобу БМВ, держномер [NUMBER] , становить 35\~204 грн. 53 коп. (а.с. 16-20). [PERSON] звернувся до Дніпровської міської ради із заявою про відшкодування шкоди, рішення по якій не ухвало, що не заперечувалося відповідачем (а.с. 32). Згідно зі ст. 5 ЗУ «Про автомобільні дороги», автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях. Статтею 16 ЗУ «Про автомобільні дороги», вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про автомобільні дороги», управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Ділянка дороги вул. Набережна Заводська, біля буд. 56, є територією м. Дніпра та класифікується, як дорога міста. За приписами ст.\~9\~ЗУ «Про\~дорожній рух» до компетенції власників «автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів належить розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стани доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження тощо. У п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 30\~березня 1994\~року №\~198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди тощо. Згідно із ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про дорожній рух», власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Згідно з положеннями ст. 5 ЗУ «Про автомобільні дороги», автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях. Статтею 16 ЗУ «Про автомобільні дороги», вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про автомобільні дороги», управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Приписами ст.\~19\~ЗУ «Про\~автомобільні дороги» визначено основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів: 1) забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; 2) організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами. Пунктами 1 та 4 статті 21\~ЗУ «Про\~автомобільні дороги» передбачено, органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в діях відповідача наявні усі чотири елементи складу правопорушення: 1) факт порушення зобов`язання щодо своєчасного та якісного виконання експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому покритті, тощо; 2) збитки завдані транспортному засобу БМВ, держномер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ; 3) завдання відповідачем збитків знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання щодо своєчасного та якісного виконання експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому покритті, тощо; 4) Дніпровська міська рада не спростувала власної вини. Посилання Дніпровської міської ради на ту обставину, що відповідальність повинно має нести комунальне підприємство, яке відповідальне за ремонт, будівництво та експлуатацію доріг, судом не приймається, оскільки відповідачем не вказано конкретне комунальне підприємство, не надано жодних доказів стосовно наявності комунального підприємства та його виду діяльності, сам відзив не містить фактичних обставин, на які відповідач посилається як на підставу свої заперечень, а складається лише із витягів нормативних актів. Судом також не приймаються посилання звернення позивача до Дніпровської міської ради із заявою про відшкодування шкоди у досудовому порядку, оскільки питання про відшкодування збитків [PERSON] станом на теперішній не вирішено, а сам факт позасудового врегулювання спору жодним чином не передбачає позбавлення права позивача захисту своїх порушених прав у судовому порядку. Враховуючи те, що відповідачем не надано належних доказів, що відповідальність повинно нести комунальне підприємство, яке відповідальне за ремонт, будівництво та експлуатацію доріг, відсутні. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана транспортному засобу, належному [PERSON] , у розмірі 35\~204 грн. 53 коп., а також витрат за проведення експертного дослідження у розмірі 4\~500 грн. (а.с. 31), а разом 39\~704 грн. 53 коп. З приводу заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 15\~000 грн., суд приходить до наступного висновку за таких підстав. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до вимог ч. 3 ст.\~23\~ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обов`язок доказування наявності моральної шкоди покладається на позивача. Втім, матеріали справи не містять жодного доказу, що свідчив би про заподіяння [PERSON] моральних страждань, тому позивачем не доведено наявність моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, позивачем належними, достатніми та допустимими доказами не доведено факт заподіяння відповідачем моральних, чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача, а також не обґрунтовано, з чого позивач виходив при визначенні розміру заподіяної їй шкоди, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди [PERSON] слід відмовити. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до сплати підлягав судовий збір у розмірі 1\~211 грн. 20 коп. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 879 грн. 09 коп. (39 704 грн. 53 коп. х 1 211 грн. 20 коп. : 54 704 грн. 53 коп. = 879 грн. 09 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з Дніпровської міської ради на користь [PERSON] складає 40 583 грн. 62 коп. (39\~704 грн. 53 коп. + 879 грн. 09 коп. = 40 583 грн. 62 коп.). Згідно з ч. 2 ст. 133\~ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з положеннями п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою підлягає до сплати судовий збір у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачем було сплачено квитанцією № 0618-4361-6991-0478 від 12 березня 2024 року судовий збір у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~7\~ЗУ «Про\~судовий збір» сплачена\~сума судового\~збору повертається\~за клопотанням\~особи,\~яка його\~сплатила за\~ухвалою суду\~у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З урахуванням того, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою фізичною особою підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2024 року становило 1\~211 грн. 40 коп., позивачем сплачений судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено, тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачений позивачем при поданні позову судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. за квитанцією № 0618-4361-6991-0478\~від 12\~березня 2024\~року в\~АТ «Таскомбанк» підлягає поверненню. На підставі викладеного,

Outcome: partial