Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 листопада 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (первісним кредитором) та [PERSON] , було укладено кредитний договір №24198-11/2022, а також 28 січня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №37852-01/2023. 30 серпня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 30082023/1, у відповідності до умов якого TOB «ФК ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «ФК ІНВЕСТРУМ» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.08.2023 до Договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №24198-11/2022 в сумі 27300 грн., з яких: - 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 20300 грн. - сума заборгованості за відсотками. А також ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №37852-01/2023 в сумі 3900 грн., з яких: - 1000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 2900 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 30.08.2023, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами\~ №24198-11/2022 в сумі 27300 грн та №37852-01/2023 в сумі 3900 грн. Також 29 січня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» (первісним кредитором) та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 00-6660914. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору. 30.08.2023 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 30082023/2 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого TOB «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «Качай гроші» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.08.2023 до Договору факторингу № 30082023/2\~ від 30.08.2023 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 10 819,03 грн., з яких: - 3045 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 7774.04 грн. - сума заборгованості за відсотками; З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 30.08.2023, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 00-6660914 в розмірі 10 819,03 грн. 11.03.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка позовні вимоги визнала частково, а саме вона не заперечує у задоволенні позовних вимог в частині повернення заборгованості по кредитному договорі №24189-11/2022 від 22.11.2022 року в розмірі 8750 грн., по кредитному договорі № 37852-01/2023 від 28.01.2023 - 1375 грн. та по кредитному договорі № 00-6660914 від 29.01.2023 року - 4567,50 грн. Вказувала на те,що при розрахунку заборгованості по відсотках за користування кредитом позивачем не було враховано вимоги ст. 617 ЦК України та наявність форсмажорних обставин за відповідний період, зокрема встановленого карантину на території України, а також оголошеного воєнного стану. Також, ставила під сумнів долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості, оскільки позивачем не було долучено первинних бухгалтерських документів на підтвердження часткового погашення кредиту, що може вказувати на недостовірність даних відображених у розрахунку. Відповідно до поданої суду позовної заяви позивач просив розглядати справу без його участі позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується трекінгом поштових відправлень, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитними договорами. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки відповідачка не виконує умови договорів у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ними підлягають стягненню з відповідачки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22 листопада 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (первісним кредитором) та [PERSON] , було укладено кредитний договір №24198-11/2022, а також 28 січня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №37852-01/2023. 30 серпня 2023 року між ТОВ ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 30082023/1, у відповідності до умов якого TOB «ФК ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «ФК ІНВЕСТРУМ» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.08.2023 до Договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №24198-11/2022 в сумі 27300 грн., з яких: - 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 20300 грн. - сума заборгованості за відсотками; А також ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №37852-01/2023 в сумі 3900 грн., з яких: - 1000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 2900 грн. - сума заборгованості за відсотками; З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 30.08.2023, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами\~ №24198-11/2022 в сумі 27300 грн та №37852-01/2023 в сумі 3900 грн. 29 січня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» (первісним кредитором) та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 00-6660914. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору. 30.08.2023 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 30082023/2 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого TOB «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «Качай гроші» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.08.2023 до Договору факторингу № 30082023/2\~ від 30.08.2023 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 10 819,03 грн., з яких: - 3045 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 7774.04 грн. - сума заборгованості за відсотками; З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 30.08.2023, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 00-6660914 в розмірі 10 819,03 грн. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З розрахунків заборгованості вбачається, що відповідач належним чином своїх зобов`язань за договорами не виконала та станом на 30.08.2023 року за нею рахується заборгованість за кредитними договорами\~ №24198-11/2022 в сумі 27300 грн.,\~ №37852-01/2023 в сумі 3900 грн., та № 00-6660914 в розмірі 10 819,03 грн Відповідачка такий розрахунок заборгованості заперечує, але в той же час визнає позовні вимоги в частині повернення заборгованості по кредитному договорі №24189-11/2022 від 22.11.2022 року в розмірі 8750 грн., по кредитному договорі № 37852-01/2023 від 28.01.2023 - 1375 грн. та по кредитному договорі № 00-6660914 від 29.01.2023 року - 4567,50 грн.. Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15 зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Належним чином дослідити поданий стороною доказ (в цьому випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Такі правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 205/4176/18, від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18. Обґрунтовуючи право вимоги за кредитним договором, позивач надав суду копію кредитного договору, а також розрахунок заборгованості за кредитом. Разом з тим, відповідачем належними доказами не спростовано існування заявленої позивачем заборгованості, не надано доказів на спростування наданого позивачем розрахунку, або доказів повернення кредитних коштів та належного виконання зобов`язання у визначені договором строки. Окрім того згідно відзиву позивач частково визнає суму заборгованості, а саме заборгованість за тілом кредиту. Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості у сукупності з іншими доказами, підтверджують розмір заборгованості відповідачки, яка заявлена до стягнення та за наслідками розгляду справи судом не здобуто доказів протилежного. Щодо посилань відповідачки у відзиві на обставин непереборної сили, які були наявними впродовж строку повернення кредиту, зокрема карантину та воєнного стану, слід зазначити наступне. Так, Законом України від 17 березня 2020 року № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби ( COVID-19 )», розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнений пунктом шостим, що передбачає у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит ( у тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань зі сплати платежів ) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку ( штраф, пеню ) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Однак Законом України від 13 травня 2020 року №591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби ( COVID-19 )», який набрав чинності 29 травня 2020 року, у пункті шостому розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у першому реченні слова та цифри «по 30 квітня 2020 року» замінені словами та цифрами «по останній календарний день місяця ( включно ), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби ( COVID-19 )». Крім того, згідно з пунктом п`ятнадцятим розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Вказані положення набрали чинності 04 липня 2020 року. Отже, з системного аналізу вище наведеного вбачається, що в період дії карантину позичальник не звільняється від обов`язку платити вчасно і в повному обсязі за кредитом (тіло боргу та проценти), а лише звільняється позичальника від штрафних санкцій за порушення цих обов`язків. Крім того, з урахуванням положень Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, позичальники також не звільняються від обов`язку сплачувати щомісячні платежі за споживчими кредитами в період дії на території України воєнного стану. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитних договорів. Через порушення умов Договорів з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість, яку відповідач у добровільному порядку не погасила, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачкою не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачки слід стягнути 2684 гривень судового збору на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved