Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

I. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник просить суд: -встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] , який помер [INFO] , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період з жовтня 2014 року по [INFO] - день смерті спадкодавця, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявник зазначає, що згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] . Померлий [PERSON] дружини не мав, дітей також не мав, все життя проживав разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , яка [INFO] померла. Після смерті матері, будучи особою досить похилого віку, оскільки він [INFO] , залишився проживати сам, він постійно потребував сторонньої допомоги та догляду. Тому заявник зазначає, що стала йому родиною. Вона за домовленістю взяла на себе відповідальність за його доглядом, проживала разом з ним у його квартирі за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті заявник особисто займалась організацією його поховання. Враховуючи відсутність спадкоємців та заповіту, вона є спадкодавцем четвертої черги. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом. Заявник як єдиний спадкоємець після його смерті звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадкових справ. Нотаріус згідно постанови від 09 лютого 2024 року відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, та зазначив, що для одержання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не було надано документи, які б підтверджували факт родинних відносин зі спадкодавцем. Заявник зазначає, що дійсно проживала разом з померлим з жовтня 2014 року по день його смерті (більше 5-ти років до дня смерті), що підтверджується актом про проживання, свідками, та тим, що його похованням займалась вона особисто, тому вона є законним спадкоємцем 4 черги спадкування. II. Заяви, клопотання заявника та заінтересованих осіб. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - [PERSON] вимоги заявника підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. В судове засідання заінтересована особа Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Морозова О.В. не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі. В судове засідання представник заінтересованої особи Кам`янської міської ради не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом [PERSON] з 2000 року, вона з [PERSON] проживали у квартирі [ADDRESS] , вона допомагала йому по господарству, після його смерті займалась його похованням. У померлого не бачив родичів, окрім [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] вже 40 років. [PERSON] допомагала [PERSON] , вона ходила до нього, готувала та прибирала. Підтвердила факт того, що [PERSON] та [PERSON] разом вели спільне господарство. III. Процесуальні дії по справі. 18 березня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 18 березня 2024 року ухвалою суду клопотання заявника про витребування доказів задоволено. Витребувано від Приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Морозової О.В. належним чином завірену копію спадкової справи, яка відкрита після померлого [INFO] [PERSON] . Вислухавши представника заявника, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з свідоцтва про смерть, виданого 29 липня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис №292 (а.с.18). Згідно довідки про причину смерті (до форми №106/о №1950) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті: атеросклеротична хвороба серця (а.с.22). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.13-16). Відповідно до акту № 73 від 14 лютого 2024 року проживання без реєстрації, складеного членами комісії КП КМР «ДОБРОБУТ», вбачається, що за адресою: [ADDRESS] дійсно мешкала фактично без реєстрації [PERSON] з 10.2014 року разом з [PERSON] до дня його смерті [INFO] , про що підтверджують сусіди (а.с.17). Окрім цього, заявник надав копії дублікатів чеків про оплату комунальних послуг за квартиру за адресою: [ADDRESS] , сплачені від імені [PERSON] (а.с.20-21). Також в матеріалах справи міститься довідка, видана [PERSON] 01 серпня 2023 року КП «Ритуал» ХМР Крематорій, відповідно до якої померлий [PERSON] був підданий кремації [INFO] в крематорії м.Харкова (а.с.19). Згідно до копії спадкової справи № 22/2023, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини за законом та заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину подано тільки [PERSON] . Згідно довідок № 001244168, №001244169, виданих ТОВ «Абонент XXI» 02 серпня 2023 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 27.02.1979 року по день смерті [INFO] .. На день смерті за вказаною адресою був зареєстрований один. Згідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області О.В. Морозової від 09 лютого 2024 року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що не підтверджується факт родинних відносин зі спадкодавцем (а.с.11). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч.2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року в справі №461/4689/15-ц, від 30 вересня 2019 року в справі №554/14633/15-ц, від 25 листопада 2019 року в справі №711/348/17, від 03 лютого 2021 року в справі №127/25053/17. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). За змістом частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільний побут, спільне господарство. Факт спільного проживання заявника з [PERSON] підтверджується також актом № 73 від 14 лютого 2024 року проживання без реєстрації, складеного членами комісії КП КМР «ДОБРОБУТ»; копіями дублікатів чеків про оплату комунальних послуг за квартиру за адресою: [ADDRESS] , сплачені від імені [PERSON] ; довідкою, виданою [PERSON] 01 серпня 2023 року КП «Ритуал» ХМР Крематорій, відповідно до якої вбачається, що кремацією померлого [PERSON] займалась заявник. Крім того, вказаними доказами підтверджується не тільки спільне проживання [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а й ведення спільного господарства, пов`язаність виконання взаємних прав і обов`язків та спільний побут. Враховуючи викладене та оцінюючи надані заявницею докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеними обставини на які посилається заявник як на підставу своїх вимог про встановлення факту її спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] , починаючи з жовтня 2014 року по час його смерті, а саме по [INFO] . Встановлення в судовому порядку даного факту необхідно заявниці для вирішення питання щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а отже, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення. Таким чином, встановлені судом, на підставі належних та допустимих доказів, фактичні обставини справи переконують суд у тому, що заяву [PERSON] слід задовольнити, та встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] у період з жовтня 2014 року по 25 липня 2023 року. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). VI. Розподіл судових витрат. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відтак, сплачений при звернені до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved