Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт спільного його проживання з [PERSON] , померлою [INFO] на дату її смерті та визнати за ним право власності в порядку спадкування після [PERSON] , померлої [INFO] , на 68/200 ідеальних часток квартири [ADDRESS] . При цьому посилається на те, що він є власником 132/200 ідеальних частин квартири [ADDRESS] . Інша частина вказаної квартири [ADDRESS] зареєстрована за його бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя бабуся заповіла належну їй частину квартири позивачу та його рідному брату [PERSON] в рівних частках кожному. Після смерті бабусі позивач звертався до нотаріальної контори, однак заяви про прийняття спадщини не подав у зв`язку з тим, що вважав, що фактично вступив у спадщину, оскільки постійно спільно проживав у квартирі з бабусею [PERSON] на момент її смерті. Брат позивача [PERSON] до нотаріальної контори не звертався, будь-яких дій, спрямованих на фактичне прийняття спадщини не вчинив та 26.09.2014 року помер. Тобто позивач фактично прийняв спадщину, а саме 68/200 ідеальних частин квартири, так як на момент смерті бабусі [PERSON] вже тривалий час постійно проживав разом із нею у квартирі, оскільки бабуся потребувала стороннього догляду у зв`язку з похилим віком та погіршенням стану здоров`я. Позивач позбавлений змоги в повному обсязі реалізувати свої спадкові права з метою подальшого користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, у зв`язку з чим існує необхідність визнання за ним права власності на спадкове майно. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.03.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, від представників позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 68/100 частин квартири [ADDRESS] належали [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 21.12.2001 року. 30.09.2009 року [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт згідно якого належну їй частину квартири [ADDRESS] заповіла онукам в рівних частках кожному: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] , [INFO] , є власником 132/200 ідеальних частин квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування частини квартири від 25.01.2014 року. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , а мати позивача [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [INFO] бабусі позивача [PERSON] , відкрилася спадщина на належні їй на праві власності 68/200 ідеальних частин квартири [ADDRESS] . В матеріалах спадкової справи №139/2010, заведеної Другою Житомирською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] , знаходиться заява [PERSON] від 16.03.2010 року про відмову від прийняття спадщини, інші заяви про прийняття спадщини від спадкоємців відсутні. 27.11.2023 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. роз`яснено позивачу про можливість звернення до суду для вирішення питання спадкування після смерті бабусі в судовому порядку, оскільки ним не підтверджено факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений праві власності. Право приватної власності - є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності насувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24/753/0/4-13, висловлено думку про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, шо має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем позивачу необхідно для прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] . Суд приходить до висновку, що позивач, онук спадкодавця [PERSON] і єдиний спадкоємець за заповітом на спірне майно, постійно проживав з нею на момент відкриття спадщини 01.10.2009 року і прийняв її, позбавлений можливості у повному обсязі реалізувати свої спадкові права з метою подальшого користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, при цьому існують перешкоди для оформлення його спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved