Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] помер дідусь позивачки - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, яке померлий заповів своїй дружині, бабусі позивачки - [PERSON] . При цьому [PERSON] у заповіті висловив свою волю, щоб у випадку смерті [PERSON] до відкриття спадщини, спадкування усього його майна здійснювалось позивачкою. [PERSON] померла [INFO] , єдиний син [PERSON] та [PERSON] , батько позивачки - [PERSON] помер [INFO] , відтак позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті дідуся. Смерть дідуся суттєво вплинула на психоемоційний стан позивачки, крім того на початку збройної агресії Російської Федерації позивачка задля безпеки своїх трьох малолітніх дітей була вимушена на тривалий час залишити Україну, що було важкими життєвими обставинами, які об`єктивно створили істотні труднощі для позивачки в питанні оформлення спадкового майна. Позивачка не мала змоги навіть займатись похованням дідуся, що спричиняє їй болісні відчуття й до тепер. Більше того, у цей період важко захворіла п`ятирічна донька позивачки. За наслідком систематичних обстежень дитині було встановлено діагноз «фокальна епілепсія середнього ступеню важкості». Стан доньки потребував постійного догляду та присутності матері, що фактично позбавило позивачку реальної можливості вчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивачки із вимогою про визначення їй додаткового строку в два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 27.02.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Також даною ухвалою запропоновано відповідачу надати суду відзив та докази у строк, встановлений судом. 28.02.2024 відповідач отримав вищевказане судове рішення із копією позовної заяви та доданими до неї документами, що підтверджується відповідною довідкою про доставку документів до його електронного кабінету. У строк, встановлений судом ухвалою від 27.02.2024, від відповідача відзив на позов на адресу суду не надійшов. Ухвалою суду від 25.03.2024 від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханової Тетяни Олександрівни було витребувано належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , та задоволено клопотання адвоката позивачки про виклик в судове засідання в якості свідка [PERSON] 05.04.2024 на адресу суду від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханової Тетяни Олександрівни на виконання вищевказаного судового рішення надійшло повідомлення про те, що витребувана спадкова справа не заводилась. Ухвалою суду від 23.04.2024 підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник відповідача не з`явилась, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Однак, 10.04.2024 на адресу суду надійшла заява від представника відповідача про проведення розгляду справи у її відсутність. Адвокат позивачки не заперечувала щодо проведення судового засідання у відсутність представника відповідача. Враховуючи думку адвоката позивачки, заяву представника відповідача та положення ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність представника відповідача (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання). У судовому засіданні адвокат позивачки підтримала позовні вимоги, аргументуючи мотивами, викладеними у позовній заяві та просила їх задовольнити. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.05.1984 міським відділом ЗАЦС м. Вінниця, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , запис № 2212. (а.с. 6) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.06.1958, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , запис № 481. (а.с. 7) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 01.10.2014, [PERSON] , [INFO] , 24.11.2007 зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.04.2011 по справі № 2-1828. (а.с. 18) У шлюбі в подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2646. (а.с. 19) 27.09.2016 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим повторно 08.02.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2362. (а.с. 17) У шлюбі в подружжя народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 20-21) Крім того, станом на 29.02.2024 позивачка перебуває на обліку по вагітності в жіночій консультації з 29.12.2023. (а.с. 26) Таким чином судом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] та, відповідно, онукою [PERSON] по лінії батька. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.04.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Вінниці, актовий запис № 1365. (а.с. 10) Як вбачається із заповіту від 22.04.2014, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 842, [PERSON] , [INFO] , заповідає все належне йому майно своїй дружині [PERSON] , [INFO] . При цьому [PERSON] висловив свою волю щодо того, щоб у разі смерті [PERSON] до відкриття спадщини, спадкування усього майна здійснювалося його онукою [PERSON] , [INFO] . (а.с. 16) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.10.2016 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] , померла [INFO] , актовий запис № 2846. (а.с. 9) Крім того, [INFO] помер син [PERSON] - [PERSON] , який є батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. (а.с. 8) В ході медичних обстежень протягом 2022- 2023 років малолітній дочці позивачки - [PERSON] , [INFO] , був встановлений діагноз «G40.4 - інші види генералізованої епілепсії і епілептичних синдромів» середньої тяжкості. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 610, дитина з 12.01.2024 до 22.01.2024 перебувала, зокрема, на стаціонарному лікування. (а.с. 22-25) Як встановлено судом та повідомлено адвокатом позивачки, позивачка не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті діда - [PERSON] . Водночас, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Тетяною Олександрівною було письмово роз`яснено позивачці щодо необхідних документів для встановлення належних фактів при оформленні спадкових справ. (а.с. 27, 53) Позивачка вважає, що визначений законом строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, а тому потребує додаткового строку для подання відповідної заяви. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі від 27.02.2024 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , який повідомив, що є чоловіком позивачки. Свідок зазначив, що померлий [PERSON] був дідусем позивачки по батьковій лінії з яким у неї були теплі стосунки. Свідок повідомив, що [PERSON] на початку війни була змушена з маленькими дітьми покинути територію України, у зв`язку із чим перебувала у важкому психологічному стані. Дідусь позивачки помер у квітні 2023 року, а [PERSON] повернулась до України лише в жовтні місяці 2023 року. В цей період ще й важко захворіла малолітня донька - [PERSON] , її хвороба потребувала постійного догляду за нею. Свідок повідомив, що він займався похованням [PERSON] , оскільки дружина не мала змоги приїхати до України, зокрема у зв`язку з хворобою доньки. Згідно із ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Тому, при оцінці показань свідка судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідком. Судом прийнято до уваги, що свідок надав покази, посилаючись на інформацію, якою володіє особисто, а не з чужих слів. Покази свідка узгоджуються з поясненнями учасників справи і не суперечать матеріалам справи. Тому, судом прийнято до уваги покази свідка. Суд, заслухавши пояснення адвоката позивачки та показання свідка, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачкою в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи нижченаведене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачка є онукою [PERSON] , який помер [INFO] у м. Вінниці, по лінії батька. Нормами ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померлим [INFO] [PERSON] на випадок своєї смерті 22.04.2014 було зроблено розпорядження, якимвін заповів належне йому майно, своїй дружині [PERSON] . При цьому [PERSON] висловив свою волю, щоб у разі смерті дружини до відкриття спадщини, спадкування усього майна здійснювалося його онукою [PERSON] - позивачкою по справі. Судом прийнято до уваги, що у відповідності до ст. 1244 ЦК України заповідач має право призначити іншого спадкоємця на випадок, якщо спадкоємець, зазначений у заповіті, помре до відкриття спадщини, не прийме її або відмовиться від її прийняття чи буде усунений від права на спадкування, а також у разі відсутності умов, визначених у заповіті (стаття 1242 цього Кодексу); підпризначеним спадкоємцем може бути будь-яка особа, визначена у статті 1222 цього Кодексу. Як встановлено в ході розгляду справи [PERSON] померла до відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В ході розгляду справи судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , позивачка не проживала із спадкодавцем. Спадкова справа до майна померлої не заводилась. Позивачка пропустила встановлений законом шестимісячний строк звернення із заявою про прийняття спадщини. Водночас, положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено можливість визначення судом спадкоємцю додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, у разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причин. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивачка зазначила, що її малолітня донька [PERSON] важко захворіла, дитині було встановлено діагноз «фокальна епілепсія середнього ступеню важкості» у зв`язку із чим вона потребувала і потребує постійно сторонньої уваги, догляду та лікування. Також судом прийнято до уваги, що позивачка певний час перебувала за межами України, куди вимушена була виїхати із трьома неповнолітніми дітьми у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 на території України введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжувався й наразі триває. Судом прийнято до уваги, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання спадкоємцем дій протягом установленого законом строку. Однак суд зважає на те, що позивачка на час смерті свого дідуся вже перебувала за кордоном разом із трьома неповнолітніми дітьми; побоювання за безпеку дітей і хвороба малолітньої [PERSON], на думку суду, безумовно спричиняли істотні перешкоди, як для повернення на територію України, так і для своєчасного вчинення позивачкою визначених законом дій для прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що встановлені судом обставини є саме тими непереборними обставинами, що виникли незалежно від волі позивачки, пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що повідомлені позивачкою причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини у своїй сукупності є поважними. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загально\-людських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Тому, враховуючи вищезазначене, виходячи із принципів розумності та справедливості при даних обставинах справи, а також положення ст. 16 ЦК України, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту цивільних прав та інтересів позивачки шляхом визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її діда [PERSON] - два місяці з моменту набрання даним судовим рішенням законної сили. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ухвалюючи дане рішення про визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за нею права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, ст.ст. 1296 - 1299 ЦК України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Водночас, враховуючи клопотання адвоката позивачки, суд вважає за можливе залишити судові витрати за позивачкою. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved