Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивач ТОВ «УМ Факторинг» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №3497329 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному форматі, згідно якого відповідач отримала позику в розмірі 20000,00 грн строком на 360 днів шляхом переказу на банківську карту № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,02% від суми кредиту за кожен день користування та 2% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення. В подальшому 10.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу №10112023, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «УМ Факторинг» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УМ Факторинг» приймає належні ТОВ ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 164000 грн., з яких: 20000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 144000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01.04.2024 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 44103264, місце знаходження: 03057, м. Київ, вул. Довженка Олександра, буд. 18), яким було здійснено перерахування кредитних коштів відповідно до умов договору № 3497329 вд 28.02.2023 у сумі 20000,00 грн. номер транзакції в системі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 314ее79а-аe3с-45b5-afb2-5ea2d9772033, на картку номер [NUMBER] , на підставі договору № 210222-1 від 21.02.2022 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», інформацію, щодо повного номеру картки № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Витребувано від Акціонерного товариства «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ): виписку розширену із зазначенням контрагента за період з 28.02.2023 по 03.03.2023 включно. На виконання ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 01.04.2024, АТ «КБ «ПриватБанк» надав до суду виписку по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за період з 28.02.2023 по 03.03.2023. А також, ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» надав інформацію щодо повного номеру картки [NUMBER] , на яку перераховано 20000,00 грн. від ТОВ «Лінеура Україна», номер транзакції в системі - 314ее79а-аe3с-45b5-afb2-5ea2d9772033: повний номер картки № [NUMBER] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмові матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення, отримане 08.04.2024. Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3497329 (а.с.13-22), який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідно до п. 10 Договору. На умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти у гривні (далі -кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.2 Договору). Відповідно до п.1.2 Договору, тип кредиту- кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 20000,00 грн. Згідно із п.1.3. Договору, строк кредиту 360 днів. За змістом п. п. 1.4.1, 1.4.2 Договору, стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується у межах всього строку, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 0,02 % в день та застосовується на таких умов. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає: з стандартною ставкою 164000,00 грн; за зниженою ставкою 152120,00 грн.(п.1.6 Договору). Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] № [NUMBER], наданої АТ «КБ «ПриватБанк», 28.02.2023 на рахунок відповідача було зараховано 20000,00 грн. 10.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено Договір факторингу №10112023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «УМ Факторинг» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УМ Факторинг» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.7-10). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог № 1 від 10.11.2023, ТОВ «ФК «УМ Факторинг» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 3497329. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, сума заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3497329 від 28.02.2023 складає в розмірі 164000,00 грн., з яких: 20000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 144000,00 грн. - заборгованість за відсотками. В порушення вимог кредитного договору відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості. Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2ст. 77 ЦПК України. Відповідач не скористалася своїми правами, передбачені ст. ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надала суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що боржник належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень частин 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн представник позивача подала такі докази: - Договір про надання правничої допомоги №15/12/2023 від 01.12.2023 укладений між ТОВ «УМ Факторинг» та адвокатом Судейкіна І. В.; - Акт № 39 обсягу наданої правничої (правової) допомоги від 08.12.2023 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №15/12/2023, відповідно до якого, вартість наданих послуг, а саме, консультація клієнта 1 година - 1000,00 грн.; підбір законодавства, що регулює спірні відносини та пошук правової позиції і практики ВС 1 година - 1000,00 грн.; написання позовної заяви, оформлення додатків до позовної заяви 4 год. - 4000,00 грн.; - Платіжна інструкція №591 від 12.12.2023 на суму 6000,00 грн., призначення платежу: згідно Акт № 39 обсягу наданої правничої (правової) допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги №15/12/2023 від 08.12.2023 ( [PERSON] не виконання кредитного договору №3497329). Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження відшкодування понесених судових витрат, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Крім того, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 598, 599, 612, 625, 629, 1048 ЦК України,

Outcome: approved