Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгенія Михайловича, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Кошарний Олександр Вікторович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 23.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за номером 25657 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Ідея Банк» заборгованості за Кредитним договором № Z06.227.72854 від 06.07.2017 року; Стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь [PERSON] понесені судові витрати. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 06.07.2017 року між ТАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 206.227.72854 (надалі -Договір Позики), згідно якого АТ «Ідея Банк» надало, а [PERSON] отримала грошові кошти у тимчасове користування зі сплатою процентів за користування коштами. 23.11.2020 року, за заявою АТ «Ідея Банк», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 25657, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 206.227.72854 від 06.07.2017 року в загальному розмірі 190548,84 грн. 27.05.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарним Олександром Вікторовичем відкрито виконавче провадження за № [NUMBER] по виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М.. № 225657 від 23.11.2020 року. Зазначений виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича № 25657 від 23.11.2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Просить суд позов задоволити. Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. 08 травня 2024 року від представника відповідача Заставної О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 09 травня 2024 року через неявку осіб, які беруть участь у справі судове засідання відкладено на 23 травня 2024 року на 14 год. 00 хв. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, оскільки відповідно до позовної заяви просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, оскільки відповідно до відзиву просить суд проводити розгляд справи у його відсутності. Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгенія Михайловича, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Кошарний Олександр Вікторович у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення чи про проведення судового засідання у їх відсутності до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд встановив, що 06.07.2017 між [PERSON] та Банком було укладено Кредитний договір № Z06.227.72854 (надалі по тексту - Кредитний договір), згідно пункту 1.1. якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 119000,00 грн. (сто дев`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), а Позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору Банк надав кредит строком на 60 місяців. За користування Кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки збільшена на 12,49 % (Маржу Банку) (згідно пункту 1.3 Кредитного договору). Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Разом з тим, [PERSON] , як позичальник згідно Кредитного договору, власних зобов`язань не виконала станом на 07.10.2020 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 188648,84 (сто вісімдесят вісім тисяч шістсот сорок вісім гривень 84 копійки), з яких: -66204,92 грн. - строковий основний борг; -34889,42 грн. -прострочений основний борг; -17210,04 грн. - прострочені проценти; -33,12 грн. - строкові проценти; -2915,62 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту; -59320,08 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; -7575,64 грн. - пеня -500 грн.- інші штрафні санкції. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.87 та ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічне визначено підпунктом 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (надалі - Порядок), згідно якого нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1)якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2)за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович з заявою від 17.11.2020 про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] боргу за Кредитним договором та витрат на його вчинення в сумі 1900,00 грн. Відповідно до п. 3.2. Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (надалі Перелік). Згідно пункту 2 Переліку, для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На виконання вимог Переліку АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення 23.11.2020 року виконавчого напису №25657, у тому числі: 1)заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису від 17.11.2020; 2)кредитний договір № Z06.227.72854 від 06.07.2017; 3)довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів; 4)вимогу АТ «Ідея Банк» до [PERSON] , про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07.10.2020 р. вих.№12.4.2/Z06.227.72854; 5)довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № Z06.227.72854 від 06.07.2017, видану АТ «Ідея Банк» станом на 07.10.2020; 6)виписку по особовому рахунку [PERSON] ; 7)опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу Позивача документів, визначених пунктами 4 - 5 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку; 8)список за формою №103 згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»; 9)список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк»; Оскільки такі документи цілком підтверджували наявність та безспірність кредитної заборгованості, Приватним нотаріусом було вчинено оскаржуваний Виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] 188648,84 грн. боргу за Кредитним договором та 1900,00 грн. витрат на його вчинення, разом - 190548/,84 грн. Суд погоджується із доводами представника відповідача [PERSON] про те, що позивач не довів у чому полягає спірність заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, що є обов`язком позивача в таких категоріях справ, що узгоджується із правовими висновками Верховного Суд, які зазначені у п. 49 його постанови від 02 липня 2019 року по справі №916/3006/17, що зводиться до наступного: «позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед Банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення». При цьому, як вбачається із матеріалів справи, представником відповідача Заставною О. надано усі документи, у тому числі виписку по рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом і з якої вбачається видача позивачу кредиту 06.07.2017, усі погашення по кредиту та їх зарахування. Безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку; нотаріус під час вчинення Виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Як правильно зазначає в цій частині Велика Палата Верховного Суду у власній постанові від 15 січня 2020 року по справі № 305/2082/14-ц: «За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.». Окрім цього, як зазначає Верховний Суд України у постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, «безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів». Тобто із зазначеного вбачається, що суд під час розгляду справи повинен дослідити заборгованість на предмет її безспірності, та чи було подано нотаріусу відповідачем усі документи, необхідні для вчинення спірного виконавчого напису. Окрім цього, у підтвердження безспірності заборгованості Позивача перед Відповідачем по Кредитному договору зазначеної в оскаржуваному виконавчому написі Відповідач надає детальний розрахунок такої. Відтак, відповідачем доведено, і відповідно спростовано надумані позивачем доводи щодо незаконності оскаржуваного виконавчого напису, оскільки: - зазначена у виконавчому написі сума заборгованості за Кредитним договором є безспірною, у тому числі виходячи із того, що після отримання вимоги Позивач не висловив жодних заперечень з приводу заборгованості по Кредитному договору зазначеної у вимозі, і яка є аналогічна тій, яка вказана в оскаржуваному виконавчому написі. - відповідачем надано усі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, що вбачається із зазначених вище документів, які були подані нотаріусу, і копії яких долучаються до цього відзиву. Жодних доказів, що б спростовували викладене, або ж доводили протилежне, позивачем не надано, що є додатковим доказом необґрунтованості заявлених ним вимог. 10.10.2020 АТ «Ідея Банк» надіслало позивачу вимогу від 07.10.2020 про усунення порушення кредитних зобов`язань із застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса, у разі невиконання вимог, а також разом з вище зазначеною вимогою надіслано довідку-розрахунок заборгованості за Кредитним договором № Z06.227.72854 від 06.07.2017 на адресу зазначену в Кредитному договорі, за допомогою якої позивач був повідомлений про те, що в нього наявна заборгованість згідно Кредитного договору, вказано розмір заборгованості, а також з чого вона складається. Попереджено також про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги. Підтвердженням вищезазначеного є докази про які вже вказувалося вище, і які були надані приватному нотаріусу: список за формою №103 згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»; список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк», опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу Позивача вимоги АТ «Ідея Банк» про усунення порушення кредитних зобов`язань, разом з довідкою-розрахунком заборгованості за Кредитним договором, станом на 07.10.2020, а також фіскальним чеком по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку. Вимога АТ «Ідея Банк» була надіслана за адресою проживання позивача, що зазначена ним у Кредитному договорі, правильність котрої підтверджується також копією паспорта [PERSON] .. Таким чином, Позивачці було відомо про наявність у неї кредитної заборгованості та доцільність погашення такої проте до- чи на момент вчинення Виконавчого напису нею не було оспорено ані факт наявності такої заборгованості, ані її розмір. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі - Постанова № 662) зазначений Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову № 662 в частині, в тому числі, пункт 2 вказаного Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак, вказаною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, не визначено моменту з якого втрачає чинність Постанова № 662, внаслідок чого така втрачає чинність в загальному порядку, встановленому законом для нормативно-правових актів. Вказане узгоджується з наступним. Відповідно до пункту 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень. При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим. Скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Зважаючи на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 було саме визнано нечинною Постанову № 662, то вбачається, що така може втратити чинність лише на майбутнє з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття спірного акту. Разом з тим, резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 не містить відомостей про те, з якого саме моменту втрачає чинність Постанова № 662, внаслідок чого така, як вже вказувалося, втрачатиме чинність в загальному порядку, а саме відповідно до Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 року № 32/5. Згідно з підпунктом 4.2 вказаного вище Порядку підставами для скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта є: набрання законної сили судовим рішенням про визнання нормативно-правового акта незаконним чи таким, що не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили повністю або в окремій його частині. Нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків визнання судом нормативно-правових актів протиправними (пункт 16 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру). У постанові від 23.01.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №355/1214/16-ц підтвердив чинність Постанови № 662, зазначивши наступне: «При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Так, відповідно до пункту 2 Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» затверджено «Зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України», згідно з пунктом 1 яких розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», а саме пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, виключено. Таким чином, спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності Постановою № 662, оскільки така втратила чинність в частині розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 28.04.2022, тобто з моменту набрання чинності вказаною вище Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 480. Відтак, виконавчий напис № 25657, вчинений 23.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., є законним та вчиненим з додержанням норм чинного законодавства. Крім цього, як вбачається із долучених до відзиву документів, 07.07.2023 року АТ «Ідея Банк» (Клієнт по договору факторингу) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор по договору факторингу) уклали договір факторингу № 07072023 (надалі - Договір факторингу), згідно якого Клієнт передає (відступає) Фактору свої Права Вимоги, а Фактор набуває Права Вимоги Клієнта за Первинними Договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами, та після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з Додатком №1 до Договору Факторингу № 07072023 від 07.07.2023, в якому зазначено, що Клієнт передав, а Фактор прийняв на умовах, визначених Договором, Право Вимоги до [PERSON] , що виникло на підставі Кредитного договору. Отже, судом встановлено, що виконавчий напис, вчинений 23.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за №25657 є таким, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає виконанню, оскільки для вчинення виконавчого напису нотаріусу надано повний пакет необхідних документів, строки вчинення виконавчого напису не порушені. Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed