Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, треті особи приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мирна Анна Миколаївна, [PERSON] про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина квартири, розташованої у [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 06.10.1998 року. Він є інвалідом III групи за професійними захворюваннями - хронічне обструктивне захворювання легень 2 ступеня (пиловий бронхіт 2 ст., емфізема легень 2 ст.) група «В»; остеоартроз у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів ПФ 2 ст., та колінних суглобів 2 ст., двосторонній плече-лопатковий періартроз ПФ 2 ст., стійкий больовий синдром; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість 3 ступеня (з помірним зниженням слуху) за класифікацією [PERSON] і [PERSON] . Також він має супутній діагноз - гіпертонічна хвороба 2 ст. Після смерті батька у листопаді 2021 року, він проходив повторну медико-соціальну експертизу у КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи «ДОР», за наслідками проходження якої 01.12.2021 року йому було видано: довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12 ААА № 065826 згідно якої установлено ступінь втрати працездатності 65% та встановлено потребу у медичній та соціальній допомозі - з 24.11.2021 року до 01.12.2023 року; довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААВ № 139895 згідно якої визначено причину інвалідності - професійне захворювання, встановлено з 24.11.2021 року ІІІ групу інвалідності на строк до 01.12.2023 року. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності - нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стац. лікування. Через наявність відповідного погіршення здоров`я, викликаного професійними захворюваннями, дуже поганим почуттям, слабкістю, наявністю кашлю, задишки при помірному фізичному навантаженні, нападів задухи, підвищенням температури, він вимушений був постійно звертатись до лікарні за наданням медичної допомоги. Зокрема, у періоди: з 11.01.2022 року по 24.01.2022 року він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої- третьої стадії, (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, фаза загострення, ЛН третього ступеня, супутній діагноз - гіпертонічна хвороба II ст. Ступінь 2, гіпертензивне серце. СН0. Ризик 2»; з 11.03.2022 року по 25.03.2022 року він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого-третього ступеня), зі стійким вираженим больовим синдромом; з 05.05.2022 року по 20.05.2022 року він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої- третьої стадії, (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, ЛН третього ступеня. Остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого-третього ступеня), зі стійким больовим синдромом. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) - за класифікацією В.О. Остапкович і НІ. Пономарьової. Супутній діагноз - Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 2, гіпертензивне серце. СН0. Ризик 2; з 12.07.2022 року по 21.07.2022 року він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, фаза загострення, ЛН третього ступеня. Супутній діагноз - Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 2, гіпертензивне серце. СН0. Ризик 2; з 30.08.2022 року по 12.09.2022 року він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого- третього ступеня), зі стійким больовим синдромом, остеоартроз у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня); з 21.11.2022 року по 14.12.2022 року він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії, пиловий бронхіт другої-третьої стадії, двобічний плечолопатковий пері артроз, періартроз колінних та ліктьових суглобів ПФ 2 ст.; з 13.01.2023 року по 25.01.2023 року він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень 2 ст. (пиловий бронхіт 2 ст., емфізема легень 2 ст.) група «В», фаза загострення. ЛН2-3 ст., остеоартроз у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів ПФ 2 ст., та колінних суглобів ПФ 2 ст., двосторонній плече-лопатковий періартроз ПФ 2 ст., стійкий больовий синдром. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість 3 ступеня (з помірним зниженням слуху) за класифікацією [PERSON] і [PERSON] . Супутній діагноз - гіпертонічна хвороба 2 ст., cт. 1, ризик 2; з 16.03.2023 року по 27.03.2023 року він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Першотравенський міський Центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої- третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, фаза загострення, ЛН третього ступеня. Супутній діагноз - Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 2, гіпертензивне серце. СН0. Ризик 2. Майже постійне проходження лікування у медичних закладах через систематичне погіршення самопочуття, до якого призводить наявність у нього професійного захворювання, стало підставою неможливості вчасно здійснити подачу заяви про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] . Одночасно із цим, погіршенню стану здоров`я сприяли моральні страждання, отримані ним, як внаслідок смерті батька, так і подальшої втрати матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , з поважних причин. Також зазначив, що на стан його здоров`я впливали й інші обставини, зокрема, такі як запровадження з 12.03.2020 року в Україні карантинних заходів з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 року №211. Даний факт є загальновідомим. При цьому, враховуючи специфіку його професійного захворювання - хронічного обструктивного захворювання легень 2 ступеня, недотримання ним карантинних обмежень, в т.ч. перебування у громадських місцях, не застосування заходів самоізоляції для уникнення зараження короновірусною інфекцією, могли б мати несприятливі для його виду захворювання наслідки. У свою чергу, коли стан його здоров`я після проходження систематичного лікування дещо покращився та після оголошення у травні 2023 року Всесвітньою організацією охорони здоров`я про скасування статусу пандемії COVID-19, як глобальної надзвичайної ситуації, він звернувся до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мирної А.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] . Приватним нотаріусом Мирною А.М. йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.06.2023 року, у зв`язку з тим, що ним пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Також, як зазначеного у постанові, єдиним спадкоємцем, яким подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є він, інших спадкоємців у постанові не зазначено. Враховуючи вищевикладене, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , тривалістю 1 (один) місяць з дня набрання рішенням суду законної сили. У ході розгляду справи позивач [PERSON] та його представник адвокат Руденко Світлана Олександрівна заявлені вимоги підтримали та прохали суд їх задовольнити. Також позивач [PERSON] пояснив, що його батько [PERSON] помер [INFO] . Після цього, у нього були труднощі зі здоров`ям, тому він не міг оформити спадщину. Він з 2014 року проживає у селі Мар`яна Роща, Синельниківського району, Дніпропетровської області і йому важко добиратись до міста Першотравенська. У 2023 році, після смерті матері, він звертався до приватного нотаріуса Мирної А.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. До 2019 року він доглядав за батьками, часто приїздив до міста Першотравенська та дзвонив їм. Потім, він почав оформлювати інвалідність та не часто їздив до батьків у місто Першотравенськ. Він знав, що є спадкоємцем після смерті батька та має право на частину спірної квартири. Також зазначив, що після смерті батька, по проходженню двох місяців, він не міг спілкуватись з матір`ю, оскільки у нього забрали ключи від квартири, а у матері забрали телефон, тому він не міг з нею спілкуватися. Про свою частку у спірній квартирі він знав ще у 90-х роках, коли батьки оформлювали спірну квартиру. Доки у сім`ї не з`явилась третя особа, у нього з батьками була домовленість про те - кому залишиться квартира, тому він ніколи у житті за це не переживав. Він ніколи не відсторонявся від догляду за матір`ю, наскільки йому дозволяло здоров`я це робити, він це робив. До 2019 року він часто приїздив до батьків наскільки міг. Після того, як його батьки найняли [PERSON] , та забрали у нього ключи від квартири, він зрозумів, що до квартири більше він не потрапить. На дверях стоїть кодовий замок, стукати у двері не було необхідності, оскільки мати все одно не відчинить двері, так як у неї не було ключів. Як у такій ситуації доглядати за батьками, він не розуміє. Крім того, він хворів та часто приїздив до міста Першотравенська, ходив до батьків, але матір він бачив лише у вікно. До смерті батька, тобто до 2021 року, він приїздив до батьків. Коли батька забрали до міста Дніпро у будинок пристарілих, він не міг до нього їздити, оскільки не має власного автомобіля. Він підтримував зв`язок зі своїм сином, який знаходився у місті Дніпро та відвідував батька. Також, наскільки йому відомо, [PERSON] за ним не доглядала. Зі своєю рідною сестрою [PERSON] , він не спілкується з 2010 року. [PERSON] допомагала його матері не з благородних цілей, а отримувала за це гроші. Також зазначив, що у грудні місяці він займався збором документів для Пенсійного Фонду. Поважною причиною для нього є те, що смерть батька була для нього несподіванкою. Він спілкувався з батьком через свого сина. Йому важко ходити, щоб йому добратись до автобуса, необхідно йти пішки 5 км. до села [PERSON] . Він не працює. Хоча він і живе у селі, але господарства він не має. За будинком доглядає дружина, а він їй допомагає. Йому важко ходити, у нього болять коліна та сильний кашель. На даний час, йому необхідно робити операцію на колінах, але він не має достатніх коштів для цього. Він 27 років працював прохідником, працював у воді. Він приймає ліки, але вони дуже дорогі, тому пенсії та регресних виплат йому не вистачає. Батьки йому допомагали фінансово. Він також як міг допомагав своїм батькам до 2019 року. Він постійно був у місті Першотравенську. Вважає, якщо б у нього була можливість допомагати батькам, то вони не наймали [PERSON] . До 2020 року у місті був його сина, який допомагав його батькам. Він перебував на стаціонарному лікуванні з 11.01.2021 року по 20.01.2021 року у лікарні міста Першотравенська. Під час лікування йому кололи ліки, після яких, йому було потрібно спати. Також у нього підвищений тиск так як він хворіє на гіпертонію ІІ ступеня. За ліками до міста [PERSON] приїздить дружина. У судове засідання 09 травня 2024 року позивач [PERSON] та його представник адвокат Руденко Світлана Олександрівна не з`явились, адвокат Руденко С.О. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала суд ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Третя особа приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мирна Анна Миколаївна у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON] та її представник адвокат Маілян Арман Суренович в ході розгляду справи позовні вимоги не підтримали та прохали відмовити у їх задоволенні. Також [PERSON] пояснила, що її найняла [PERSON] , для того, щоб вона доглядала за її батьками [PERSON] та [PERSON] . Також їй відомо, що у [PERSON] та [PERSON] є син [PERSON] , з яким у них були погані відносини, та якого вони вигнали з квартири. На момент смерті, [PERSON] проживав у місті Дніпро разом зі своєю дочкою [PERSON] . Після смерті [PERSON] , донька привезла його до міста Першотравенська, для поховання. Похованням займались вона, [PERSON] та її син [PERSON] . [PERSON] був лише присутній на кладовищі. Похованням займалась вона, оскільки на той час вже проживала разом у квартирі з [PERSON] та доглядала її. Молибог [PERSON] фактично знав про смерть батька. Наскільки їй відомо, [PERSON] та [PERSON] не спілкуються. [PERSON] на момент смерті [PERSON] була у здоровому глузді. Після смерті [PERSON] , [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталась. [PERSON] склала заповіт на її користь. [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] не зверталась та не хоче цього робити. [PERSON] померла [INFO] . Також, [PERSON] не спілкував з батьком [PERSON] . [PERSON] один раз приїздив до [PERSON] , після того як пройшло шість місяців після смерті [PERSON] та сварився за квартиру, але [PERSON] його вигнала. На даний час вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки приватний нотаріус Мирна А.М. відмовляється надати свідоцтво, оскільки [PERSON] звернувся до суду для визначення додаткового строку звернення з заявою для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У судове засідання 09 травня 2024 року третя особа [PERSON] та її представник адвокат Маілян Арман Суренович не з`явились, адвокат Маілян А.С. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності [PERSON] , у задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному, належить трикімнатна квартира [ADDRESS] (підстава свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , яке видане 06 жовтня 1998 року Першотравенським УЖКГ Павлоградського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля»). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке повторно видане 30 травня 2023 року Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] заповіт не складала. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке повторно видане 30 травня 2023 року Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений 30 вересня 2022 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мирною А.М. та зареєстрований у реєстрі за №301, №302, відповідно до якого [PERSON] заповіла усе належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право [PERSON] , [INFO] . 09 червня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мирної А.М. із заявами про прийняття спадщини після померлих [PERSON] та [PERSON] . 13 червня 2023 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мирною А.М., було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно спадкової справи №69/2023, заведеної 09 червня 2023 року, після смерті [PERSON] , до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мирної А.М. із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , інші спадкоємці не звертались. Відповідно до спадкової справи №46/2023, заведеної 27 квітня 2023 року, після смерті [PERSON] , до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мирної А.М. із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] (за заповітом) та [PERSON] (за законом), інші спадкоємці не звертались. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №9, [PERSON] з 11.01.2022 року по 24.01.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в денному стаціонарі у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої- третьої стадії, (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, фаза загострення, ЛН третього ступеня, супутній діагноз - гіпертонічна хвороба II ст. Ступінь 2, гіпертензивне серце. СН0. Ризик 2». Випискою із медичної картки стаціонарного хворого №186 підтверджується, що [PERSON] з 11.03.2022 року по 25.03.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в денному стаціонарі у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого-третього ступеня), зі стійким вираженим больовим синдромом. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №244, [PERSON] з 05.05.2022 року по 20.05.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в денному стаціонарі у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії, (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, ЛН третього ступеня. Остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого-третього ступеня), зі стійким больовим синдромом. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) - за класифікацією [PERSON] і НІ. Пономарьової. Супутній діагноз - Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 2, гіпертензивне серце. СН0. Ризик 2. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №403, [PERSON] з 12.07.2022 року по 21.07.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в денному стаціонарі у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, фаза загострення, ЛН третього ступеня. Супутній діагноз - Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 2, гіпертензивне серце. СН0. Ризик 2. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №518, [PERSON] з 30.08.2022 року по 12.09.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в денному стаціонарі у КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого- третього ступеня), зі стійким больовим синдромом, остеоартроз у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №558, [PERSON] з 13.01.2023 року по 25.01.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні профпатології КП «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні імені І.І. Мечнікова» з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень 2 ст. (пиловий бронхіт 2 ст., емфізема легень 2 ст.) група «В», фаза загострення. ЛН2-3 ст., остеоартроз у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів ПФ 2 ст., та колінних суглобів ПФ 2 ст., двосторонній плече-лопатковий періартроз ПФ 2 ст., стійкий больовий синдром. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість 3 ступеня (з помірним зниженням слуху) за класифікацією [PERSON] і [PERSON] (захворювання професійні 2020 року, 2021 року). Супутній діагноз - гіпертонічна хвороба 2 ст., cт. 1, ризик 2. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №151, [PERSON] з 16.03.2023 року по 27.03.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в денному стаціонарі у КНП «Першотравенський міський Центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої- третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, фаза загострення, ЛН третього ступеня. Супутній діагноз - Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 2, гіпертензивне серце. СН0. Ризик 2. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №139895, виданої 01 грудня 2021 року профпатологічною МСЕК міста Дніпро, [PERSON] первинно встановлено ІІІ групу інвалідності з 24 листопада 2021 року на строк до 01 грудня 2023 року. Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №065826, виданою 01 грудня 2021 року профпатологічною МСЕК міста Дніпро, підтверджується, що [PERSON] повторно з 24 листопада 2021 року на строк до 01 грудня 2023 року, встановлено 65% втрати професійної працездатності, та призначено медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Відповідно до ст.1216\~ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.2 ст.1220\~ЦК України - часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанова ВС від 11.07.2022 року у справі №650/48/20, від 27.04.2023 року у справі №750/13008/21, від 14.02.2024 року у справі №754/3327/22). Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Суд констатує, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування. Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі №6-167цс12. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 6121447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі №459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 6121447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави доля встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні». Позивач як на підставу поважності пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини, позивач посилається на впровадження карантину на території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19. Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 розділу ІІ Порядку). Пунктом 3.23 Глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Згідно з пунктом 2.1. розділу IV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях 1261, 1262, 1266 ЦК України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів. Отже, позивач не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування, а тому оголошення карантину, наявність якого не вплинула на звичайний режим роботи відділень поштового зв`язку, не може вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у період карантину чинним законодавством не було передбачено зупинення перебігу строків прийняття спадщини. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлений карантин, дія якого в подальшому неодноразово продовжувалась. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-IX від 17.03.2020 року встановлено, що з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. У зв`язку із цим Міністерство юстиції України листом №1534/19.5/32-20 від 17.03.2020 року «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» повідомило, що на період дії карантину в усіх державних нотаріальних конторах доцільно обмежити прийом громадян, зокрема не допускати скупчення людей у приміщенні контори. Прийом громадян здійснювати виключно для вчинення невідкладних нотаріальних дій, пов`язаних з можливим пропуском передбачених законодавством строків, а також порушенням прав громадян, за попереднім записом в телефонному режимі. Для здійснення прийому громадян в державних нотаріальних конторах за можливості запровадити чергування відповідно до встановленого графіку. Приватним нотаріусам рекомендовано також обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. При цьому, як державним, так і приватним нотаріусам слід в обов`язковому порядку дотримуватися рекомендацій Міністерства охорони здоров`я України та здійснювати усі можливі профілактичні заходи, як щодо себе, так і щодо відвідувачів. Тобто, з аналізу вказаних рекомендацій вбачається, що на час дії карантину органи нотаріату, хоча і з певними обмеженнями, але продовжували працювати, а позивач [PERSON] не був позбавлений можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини поштою. Крім того, в ході розгляду справи, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а саме перебування його на стаціонарному лікуванні протягом значної частини встановленого законом строку для прийняття спадщини. Початок перебігу строку для прийняття спадщини починається з наступного дня після відповідної календарної дати, тобто строк для прийняття спадщини має обчислюватись з наступного дня після дня смерті особи або оголошення її померлою. При визначенні кінцевого дня строку слід ураховувати, що правила частини п`ятої статті 254 ЦК України поширюються на будь-які сфери цивільно-правового регулювання і стосуються будь-яких суб`єктів цивільних правовідносин. Тому коли останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день\~(див. постанову постанові Верховного Суду у складі\~колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20). \~Тобто останнім днем подання заяви про прийняття спадщини, після померлого [PERSON] було 09 травня 2022 року. За шестимісячний строк з 07.11.2021 по 09.05.2022 року, відведений діючим законодавством, для подання заяви спадкоємцем про прийняття спадщини, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 11 по 24 січня 2022 року 14 днів; з 11 по 25 березня 2022 року 15 днів, та з 05 по 20 травня 2022 року, тобто із 185 днів, позивач перебував на стаціонарному лікуванні 34 дні, в той час як в інші 150 днів він не мав перешкод для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини лише 09 червня 2023 року, тобто за сплином 1 року 1 місяця після закінчення шестимісячного строку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] мав можливість своєчасно звернутись з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , але цього не зробив. Також суд вважає за необхідне зазначити, що хоча позивач [PERSON] і має професійні захворювання, у зв`язку з якими у нього погіршується стан здоров`я, що призводить до періодичного проходження ним лікування у медичних закладах, але це не завадило останньому вчасно звернутись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] ( а саме 09 червня 2023 року). Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст.10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем [PERSON] причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не можуть бути визнані поважними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій, а відтак в задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити.

Outcome: dismissed