Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №0750 від 21.12.2001 р. зареєстрованого Вознесенською філією Південно Товарної біржи дійсним., Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.12.2001 р. позивач [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок із господарськими спорудами [ADDRESS] . Житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 17.07.1989 року. На момент укладення договору між сторонами була досягнута згода з усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, а саме: укладений сам договір, проведений розрахунок за ним. Договір був зареєстрований Вознесенською філією Південно Товарної біржі 21.12.2001 р. за №0750 та зареєстрований у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю. 14.01.2002 р. Вознесенським МБТІ на договорі вчинений реєстраційний напис за реєстровим №1545. Наразі позивач дізналася, що укладений між нею та [PERSON] договір є недійсним, так як не був посвідчений нотаріально. На теперішній час посвідчити договір нотаріально не має змоги, оскільки оригінал документів, що підтверджували право власності на житловий будинок [PERSON] було передані до Вознесенської філії Південно Товарної біржі та на сьогодні не є можливим оформити житловий будинок будь-яким іншим шляхом, а тому позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №0750 від 21.12.2001 р. До суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] адвоката Бороденко Р.В. яка діє на підставі договору про надання правової допомоги у письмовій заяві позов підтримала, просила задовольнити його та розглянути справу у її та позивача відсутність, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. У судові засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомляласмь \~належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила , відзиву не подала. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9 ст. 28 ЦПК), про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомила, позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень сторонами, суд розглянув справу без їх участі на підставі письмових матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, із матеріалів справи встановлено, що 21 грудня 2001 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] . За умовами договору [PERSON] продала, а [PERSON] купила зазначений житловий будинок з господарськими спорудами. Сторони кожний зі свого боку виконали всі умови договору, що підтверджується письмовим договором №0750 від 21 грудня 2001 р., посвідчений Вознесенською філією Південно Товарної біржі. Договір зареєстрований у Вознесенському МБТІ на праві приватної власності за [PERSON] , про що свідчить реєстраційний напис на договорі від 14 січня 2002 р. за № 1545. Житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 17 липня 1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Доманівської селищної ради народних депутатів від 11 липня 1989 року, №129, зареєстрованого Вознесенським МБТІ 11 липня 1989 р. за №1545. Згідно довідки виданої Центром надання адміністративних послуг Доманівської селищної ради №112 від 25 січня 2024 року [PERSON] , [INFO] згідно Реєстру територіальної громади зареєстрована зв адресою [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач не може розпорядитися належним їй на праві власності житловим будинком у зв`язку із недотриманням форми правочину, а саме відсутністю нотаріального посвідчення договору. Згідно зі статтею 227 ЦК урср, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На виконання вимог ч.2 ст.227 ЦК урср (1963 року) 10 липня 2000 року договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації Миколаївської області. За змістом статтей 128, 153 ЦК урср (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК урср (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК урср передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації Миколаївської області за [PERSON] права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на грудень 2001 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.95 N 56, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 р. за N 31/1056 передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Оскільки покупець [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу жилого будинку, сплатила за придбане майно 1 600 грн., зареєструвалася у спірному будинку, договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК урср зареєстрований у Вознесенському МБТІ, посвідчення на сьогодні договору у нотаріальному порядку є неможливим через зареєстроване за позивачем право власності на будинок, то суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в судовому порядку.

Outcome: approved