Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 22,70 ум.кад.га у землі, яка перебуває у колективній власності АСС «Нове життя», що в с. Яківка Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з тим, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий та зареєстрований після смерті спадкодавця [PERSON] , в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. Окрім цього, позивачка просила суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області копію спадкової справи № 4/2024. 17.04.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи № 4/2024, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, зокрема щодо майна: [PERSON] , померлого [INFO] , останнє місце проживання якого було с. Яківка Івано-Франківського району Івано-Франківської області. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 12.12.2007 року на підставі рішення Тлумацької районної державної адміністрації від 08.06.1999 року № 296, зареєстрованого 08.02.2008 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 63, належало право на земельну частку (пай) розміром 22,70 ум.кад.га у землі, яка перебуває в колективній власності АСС «Нове життя», що в с. Яківка Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). 09.06.1979 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 13). [INFO] [PERSON] (батько позивачки) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Ще за життя [PERSON] (батько позивачки) посвідчив на ім`я доньки [PERSON] заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 13.05.1993 року (а.с. 9). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , успадкувавши належну йому земельну частку (пай), оскільки вступила в управління спадковим майном, проводила похорон померлого, до дня смерті проживала разом з ним та вела спільне господарство, що підтверджується довідкою Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 133 від 01.04.2024 (а.с. 7). Відповідно до виписки з погосподарської книги Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області за період з 1986 по 1990 років в с. Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області значився колгоспний двір, в якому були зареєстровані та проживали [PERSON] (батько позивачки) та [PERSON] (мати позивачки) (а.с. 8). [PERSON] (мати позивачки) померла ще до моменту відкриття спадщини, а саме [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Вищенаведені обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 4/2024 від 19.03.2024 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (батько позивачки) (а.с. 31-46), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , яка бажала прийняти та прийняла спадщину. Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом та за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, та які б мали обов`язкову частку у спадщині немає. Однак позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (батько позивачки) на земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно був виданий та зареєстрований після смерті спадкодавця, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області за № 162/02-31 від 19.03.2024 року (а.с. 12). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити спадщину на спадкове майно - земельну частку (пай), в порядку спадкування за заповітом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про власність» (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з п. 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею другою вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Суд враховує, що відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Отже [PERSON] (позивачка), будучи належним спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , має право на оформлення спадщини з переоформленням права власності на спадкову земельну частку (пай) на своє ім`я в нотаріальному порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивачка у відповідності до п. 8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору (копія посвідчення серії [NUMBER] від 15.09.2014, а.с. 15), судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави у встановленому законодавством розмірі, що з розрахунку від ціни позову становить не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 12, 14 Закону України «Про власність» (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин),

Outcome: approved