Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

18 квітня 202 року адвокат Ларченко Юлія Олександрівна, яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 13 червня 1998 року позивачка уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають трьох дітей, один з яких неповнолітній - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки стосунки між сторонами зіпсувались. Подружжя неодноразово намагались зберегти сім`ю заради дітей. Однак, сторонам це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин. Шлюбні стосунки остаточно припинено з грудня 2021 року. Хоча сторони продовжують проживати в одному будинку, проте спільне господарство не ведеться. На підставі викладених обставин позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Просить суд розірвати шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13 серпня 1998 року виконкомом Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 04. Також просить судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 24.04.2024 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримали і наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. \~ \~ \~ \~Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.15) та мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім`ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 968,96 грн. (а.с. 28), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 968,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved