Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Цокало Т. М., звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д. В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що про існування даного виконавчого провадження за ВП № 68107993 від 11 січня 2022 року боржник дізналася на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. 30 червня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було запропоновано стягнути з [PERSON] (далі - Боржник), [INFO] , місце народження: невідомо, місце робити: невідомо, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі Стягувач), ідентифікаційний код: 35234236, місце знаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, реквізити IBAN № [NUMBER] відкритий у АТ «Райффайзен Банк Аваль», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 40484607, відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 70-МЛ/Т від 07 червня 2021 року, за Кредитним договором №102432216 від 12 лютого 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] Пропонує задовольнити вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», стягнути з [PERSON] за період з 06 червня 2021 року по 29 червня 2021 року включно, суму у розмірі: - 15 000,00 (П`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) заборгованість за тілом кредиту; - 49470,00 (Сорок дев`ять тисяч чотириста сімдесят гривень 00 копійок) заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; - за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача; - загальна заборгованість [PERSON] становить 65400,00 (Шістдесят п`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок). Зареєстровано в реєстрі за №255892. Цей виконавчий напис пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д. В., яким винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за ВП № 68107993 від 11 січня 2022 року. У матеріалах виконавчого напису відсутні докази на підставі яких між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан»), код платника податків згідно з ЄДРПОУ 40484607, відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 70-МЛ/Т від 07 червня 2021 року за Кредитним договором № 102432216 від 12 лютого 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . [PERSON] ніхто не повідомляв про наявність таких договорів про відступлення права вимоги, а ні ТОВ «Мілоан», а ні ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Позивач [PERSON] не була належним чином повідомлена про заміну первісного кредитора, і не володіє інформацією та не володіє жодним доказом підтвердження факту відступлення прав вимоги. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 65\~400,00 грн. Згідно п. 1.3 Договору про споживчий кредит № 102432216 від 12 лютого 2021 року, договір укладався строком на 30 днів, що також підтверджується графіком платежів до паспорту споживчого кредиту № 102432216 від 12 лютого 2021 року. Тобто строк договору закінчується 14 березня 2021 р. В свою чергу, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. проводить стягнення за виконавчим написом № 255892 від 30 червня 2021 року в період з 06 червня 2021 року по 29 червня 2021 року, що суперечить умовам цього кредитного договору. Цей факт підтверджує спірність вчинення виконавчого напису № 255892 від 30 червня 2021 року. Відповідно до графіку платежів до паспорту споживчого кредиту № 102432216 від 12 лютого 2021 року, загальна вартість кредиту - 19 500,00 грн, з якої проценти за користування кредитом 4 500,00 грн, сума кредиту становить 15 000,00 грн, але приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. стягує заборгованість за виконавчим написом в загальному розмірі 65 400,00 грн, з яких сума кредиту становить 15 000,00 грн, відсотки за користування кредиту становлять 49 470,00 грн, що суперечить графіку платежів до паспорту споживчого кредиту № 102432216 від 12 лютого 2021 року. Цей факт також підтверджує спірність вчинення виконавчого напису № 255892 від 30 червня 2021 року. [PERSON] звертає увагу на те, що спірний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав: 1) в порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчинив виконавчий напис за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) позивач не отримував письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, позивач також вважає, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та ЦК України, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року, визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». А тому, у відповідності до Переліку № 1172, для вчинення виконавчого напису нотаріусу необхідно подати оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору. З огляду на зазначене, [PERSON] через повноважного представника просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 255892, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., в якому запропоновано звернути стягнення з громадянки України [PERSON] , (РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ), яка є боржником за Кредитним договором № 102432216 від 12 лютого 2021 року, укладеним з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи: 35234236, місцезнаходження: 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, яке є стягувачем за виконавчим провадженням ВП № 68107993; стягнути з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в користь позивачки фактично понесені судові витрати у зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Ухвалою судді від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у цивільній справі №607/3903/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 13 березня 2024 року на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про зменшення судових витрат на правову допомогу. На обґрунтування клопотання представник відповідача звертає увагу суду що позивачем не надано документального підтвердження понесених судових витрат, а тому просить відмовити [PERSON] у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу та у задоволенні позовних вимог в повному обсязі також відмовити. 17 квітня 2024 року представник позивачки, адвокатка Цокало Т. М. надіслала суду заяву у якій просила позовні вимоги задовольнити, а саме: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 255892, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., в якому запропоновано звернути стягнення з громадянки України [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 102432216 від 12 лютого 2021 року, укладеним з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке є стягувачем за виконавчим провадженням ВП № 68107993; стягнути із ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати а саме: 12 000,00 грн витрати на правничу допомогу; 968,96 грн - судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру; 605,60 грн судовий збір за подання заяви про забезпечення позову. Протокольною ухвалою суду без видалення судді до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 17 квітня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Представник позивачки, адвокатка Цокало Т. М. у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, проте у клопотанні про зменшення судових витрат на правову допомогу просив розгляд справи проводити у відсутності представника ТОВ ФК «Кредит-Капітал» та відмовити у задоволені позовних вимог. Треті особи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д. В. в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 12 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан», в особі генерального директора Вініченко О. В., який діє на підставі Статуту (Кредитодавець), та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір про споживчий кредит № 102432216 (далі - Договір). Сума (загальний розмір) кредиту становить 15\~000,00 грн у валюті: українські гривні (п. 1.2. Договору). Кредит надається строком на 30 днів з 12 лютого 2021 року (строк кредитування) (п. 1.3. Договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 14 березня 2021 року (п. 1.4. Договору). Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок (п. 2.1. Договору). Додатком № 1 до Договору є Графік платежів, де 14 березня 2021 року дата платежу; 15\~000,00 грн кредит; 0,00 грн комісія за надання кредиту; 4 500,00 грн проценти; разом 19 500,00 грн. Додатком № 2 до Договору є Паспорт споживчого кредиту № 102432216, де також відображено порядок повернення кредиту. Вищеописані Договір та Додатки до Договору нотаріально не посвідчувалися. 30 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 255892 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 102432216 від 12 лютого 2021 року, укладеним з ТОВ «Мілоан», за період з 06 червня 2021 року по 29 червня 2021 року, та плати за вчинення виконавчого напису. Загальна заборгованість становить 65 400 (шістдесят п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок, яка також включає плату за вчинення цього виконавчого напису. 11 січня 2022 року до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д. В. звернувся представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» із заявою за № 288/20792944/3 від 23 грудня 2021 року про примусове виконання рішення. До заяви подано оригінал виконавчого напису № 255892 від 30 червня 2021 року та копію довіреності представника стягувача. На підставі поданої заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 11 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д. В. було відкрито виконавче провадження № 68107993 щодо виконання виконавчого напису № 255892, виданого 30 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 65\~400,00 грн заборгованості. 31 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д. В. у виконавчому провадженні № 68107993 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Позивачка в позовній заяві посилається на те, що кредитний договір № 102432216 від 12 лютого 2021 року з ТОВ «Мілоан», на який є посилання у спірному виконавчому написі, вона хоча і укладала проте суми до стягнення були обумовлені в меншому розмірі, а тому заборгованість є спірною. Також, як вбачається з наданої представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» копії кредитного договору № 102432216 від 12 лютого 2021 року, цей договір нотаріально не посвідчувався, а тому поданий стягувачем для вчинення виконавчого напису договір не відповідав вимогам Переліку. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, постанові Великої Палати Верхового Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 754/9711/14-ц. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності». Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17, які викладено у постанові від 02 липня 2019 року, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Суд встановив, що вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] отримував лист-вимогу про усунення порушень за кредитним договором у розмірі, який відображено у виконавчому написі нотаріуса, яка була залишена боржником без виконання. Також, позивачка стверджує, що їй не було відомо про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Тобто має місце порушення підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, де зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Відтак, суд має переконання, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. У виниклому спорі заборгованість [PERSON] є спірною, оскільки позивач не визнає факту укладення договору про відступлення права вимоги та самого розміру виниклого боргу шляхом звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд зробив висновок про те, що позовні вимоги у виниклому спорі є підставними, порушене право позивачки підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису за реєстровим номером № 255892, вчиненого 30 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 65 400 грн таким, що не підлягає виконанню. В силу ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору у розмірі 605,60 грн за подання заяви про забезпечення позову, то позивачем не подано підтверджуючих документів щодо понесення таких витрат, при матеріалах справи № 607/3903/24 такі документи відсутні. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд встановив наступне. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першоючетвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з\~частиною 3\~статті 141\~ЦПК України\~при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує:\~чи пов`язані\~ці витрати\~зрозглядом справи;\~чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес;\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§\~55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. 17 січня 2022 року між адвокатом Цокало Т. М. та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги № 402/17-01-2022 на підставі якого суду було надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВІ № 1199454 від 20 лютого 2024 року. Згідно квитанції № 402 від 02 лютого 2024 року [PERSON] сплачено 10 000,00 грн адвокату Цокало Т. М. за договором № 402/17-01-2022 про надання правничої допомоги від 17 січня 2022 року. Також адвокатом Цокало Т. М. надано детальний опис робіт (наданих послуг) від 20 лютого 2024 року, де зазначено перелік послуг, яких надавалося адвокатом та їх вартість яку оплатила позивачка. Згідно акту прийняття-передачі наданої правничої допомоги № 1 до Договору № 402/17-01-2022 про надання правничої допомоги від 17 січня 2022 року, адвокатом надано усну консультацію за яку [PERSON] сплатила гонорар 1\~000,00 грн; підготовлено та написано адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д. В. гонорар 500 грн; надано повторну усну консультацію гонорар 500 грн; підготовка та написання позовної заяви гонорар 8\~000,00 грн. Отож, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, обґрунтування клопотання представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн.

Outcome: approved