Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Теребовлянської міської ради, та просить позбавити батьківський прав [PERSON] , стягувати із неї аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позов мотивовано тим, що відповідачка, яка є матір"ю його доньки, свідомо усунулась та нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, ухиляється від догляду та утримання дитини. [PERSON] не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє материнських почуттів, піклування та турботи. Позивач та представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять позов задовлити. Також позивач в судовому засіданні надав пояснення, про те, що їхня сім`я переїхала із Запорізької області в квітні 2022 року. Відповідач з серпня 2022 року покинула місце проживання в м. Теребовля, залишила доньку разом з батьком, з того часу не цікавиться дитиною, не приймає участі у її вихованні. Також [PERSON] повідомив, що [PERSON] зловживає алкоголем, в стані сп`яніння вистрибнула з вікна, після цього довгий час лікувалася. Враховуючи найкращі інтереси дитини просив задоволити його вимоги. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надала. Представник третьої особи Служба у справах дітей Теребовлянської міської ради в судове засідання не з"явилися, однак надали письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 10.01.2015 року зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.10.2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] , в графі мати вказана [PERSON] , в графі батько - [PERSON] . Згідно з довідкою від 13.09.2023 року №6113-7001884841 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] [INFO] , який зареєстрований [ADDRESS] , фактичне місце проживання [ADDRESS] Згідно з довідкою від 18.04.2022 року №6113-7000798533 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] [INFO] , яка зареєстрована [ADDRESS] , фактичне місце проживання [ADDRESS] . Як вбачається із довідки виданої Запорізькою гімназією №1 ім. Т. Шевченка від 05.09.2023 року, [PERSON] є ученицею 3-А класу, під час освітнього процесу заклад освіти відвідує тільки батько, зв"язок щодо навчання та виховання дитини підтримується теж тільки через [PERSON] . Відповідно до довідки виданої директором Теребовлянської ЗОШ 1-3 ст. №2 від 20.09.2023 року, [PERSON] є ученицею 3-Б класу, дитина завжди охайна та доглянута, регулярно відвідує уроки у школі; батько дитини цікавиться успіхами доньки приводить і забирає її зі школи; мати дитини контакту зі школою не підтримує, із вчителями не спілкується, успішністю не цікавиться, у школі її не бачили жодного разу. Як вбачається із довідки від 20.09.2023 року, [PERSON] працює електромонтажником на ТОВ "ЕЛЕКТРОРЕСУРС", заробітня плата за 2022 рік становить 127845 грн. Згідно висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 15.12.2023 року №412 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , зважаючи на те, що [PERSON] перебуває на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, підставою взяття на облік є вчинення відносно неї домашнього психологічного насилля, після даного факту мати дитини виїхала з м. Теребовлі та не поверталася. З оцінки потреб дитини [PERSON] зрозуміло, що мати дитини не проживає з сім"єю, внаслідок цього стосунки доньки і батька ще більше украпилися; зі слів дитини вона дуже любить батька, а з матір"ю спілкується рідко. Мати [PERSON] не дбає про нормальне життя дитини [PERSON] , зважаючи на непростий період у житті родини і дитини через воєнний стан та вимушене переміщення, не доглядає, не утримує, не виховує, не бере участі у розвитку, рідко телефонує, щоб довідатися про її потреби та досягнення, а своєю поведінкою надає негативний приклад для наслідування. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що проживає з батьком, який готує їсти, купує продукти харчування, одяг, відвідує школу. Про матір говорить неохоче, бажає жити тільки з татом, розказує, що мама поїхала, довгий час не з`являється, не телефонує. Також дитина вказує, що були випадки коли мала вживала алкоголь, після чого сварилася з нею. [PERSON] пояснила, що якщо потрібна якась порада, то телефонує до представника служби у справах дітей - Лідії Володимирівни . Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Суд вважає, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами довів, що відповідач не проявляє турботи та любові по відношенню до своєї дитини [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. За таких підстав суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON] , а тому позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ч.ч. 2, 3ст. 193 Сімейного кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню доньки, хоча за віком та станом здоров`я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні доньки, оскільки інших доказів суду не надано. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи майнові інтереси дитини, а також майновий стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] [INFO] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved