Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

У липні 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Конякін М.С. звернувся з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного нажитого майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 21 липня 2018 року [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] . Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 13 січня 2021 року шлюб був розірваний. Під час перебування в шлюбі подружжя [PERSON] придбали квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після того, як сім`я сторін розпалась позивачка вирішила оформити половину квартири на себе, але відповідач заперечував і в добровільному порядку відмовився відчужувати половину квартири, яка фактично оформлена на нього. Позивач [PERSON] вважає, що частина квартири є її власністю, як частина у спільній сумісній власності, а саме її та відповідача [PERSON] , тому позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом. 04 жовтня 2021 року ухвалою суду було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 146/1770/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа : [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири не дійсним в частині покупця. 23 жовтня 2023 року провадження у справі відновлено. 21 лютого 2024 року по даній справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Конякін М.С. позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Пояснив, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру по [ADDRESS] . Просить визначити за позивачем частину квартири. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Семко В.М. позов не визнав, заперечив проти його задоволення. Зазначив, що спірна квартира була придбана за кошти батьків відповідача. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком відповідача. Квартиру [ADDRESS] він купив у 2019 році. Квартиру вирішили купити з його дружиною за їхні спільні кошти. Перед купівлею квартири, попередньому власнику дав завдаток в сумі 2000 доларів. На себе квартиру не оформив, оскільки не знав де його паспорт. Наголосив, що наразі проживає в даній квартирі. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є мамою відповідача пояснила, що спірна квартира куплена за кошти її з чоловіком. Купували квартиру для себе. Невістка жодних коштів на купівлю квартири не давала. Оскільки чоловік загубив паспорт, тому на нього не оформили. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою відповідача, знає що [PERSON] , батько відповідача, цікавився хто продає квартиру. В квартирі по [ADDRESS] проживають батьки відповідача. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що раніше він орендував квартиру в [ADDRESS] . Остання йому повідомила, що йому слід звільнити квартиру, оскільки має намір її продати. Періодично приходив батько відповідача цікавився квартирою. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Томашпільського районного суду від 13 січня 2021 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 липня 2018 року у Тростянецькому міжрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 34 (а.с.8-10). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про квартиру [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Підстава для державної реєстрації : договір купівлі-продажу, серія та номер 138, виданий 17.04.2019 року (а.с.7). Тобто квартира була придбана під час шлюбу сторін. Також оглянуто довідку про реєстрацію місця проживання особи, з якої видно, що [PERSON] зареєстрована за адресою в [ADDRESS] ( а.с. 6). Згідно зі\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2\~ст.\~364\~ЦК України). Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Приписами частин 1 та 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Так, сам по собі факт придбання спірного майна у період шлюбу не є безумовною підставою вважати, що таке майно є спільною сумісною власністю, однак відповідач не спростував вимоги позивачки. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON] та [PERSON] , які є батьками [PERSON] , та які можуть бути зацікавлені у вирішенні спору на користь сина. Будь-яких інших доказів про те, що спірна квартира придбана за кошти батьків відповідача суду не надано. Таким чином, враховуючи наведене суд приходить до висновку про задоволення позову. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1152,06 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved