Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач, у лютому 2024р звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, про визнання виконавчого напису від 12.06.2021р. №88868 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 12.06.2021р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 23.11.2018р. у сумі 70 959.62грн. Вважає виконавчий напис протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною стосовно відсотків та тіла, вимог про дострокове погашення всього боргу не надходило до позивача, також дані щодо нотаріуса відсутні в реєстрі Дізнався 26.01.2024р. про оспорюваний напис, коли роботодавець отримав вимогу приватного нотаріуса про стягнення боргу із заробітної плати позивача. Ухвалою суду від 09.02.2024р. забезпечено позов у даній справі. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, однак 29.02.2024 року подав відзив на позов. Третя особа в судові засідання не з`являлась. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2021р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис №88868 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС»\~ заборгованість за кредитним договором від 23.11.2018р., укладеним з ТзОВ «ІНФІНАНС», правонаступником якого за договором переуступки прав вимоги від 05.02.2021р. є ТзОВ «Діджи Фінанс», правонаступником якого згідно договору від 04.06.2021р. є\~ ТзОВ ««ДОРІ ФІНАНС», за період з 04.06.2021р. по 09.06.2021р. у сумі 70 959.62грн., з яких: по тілу кредиту 5 938.74грн., % - 64 020.88грн., та за вчинення виконавчого напису 1000грн. (а.с.11). 25.08.2021р. було відкрите виконавче провадження по даному виконавчому написі, а постанова про звернення на дохід винесена 18.01.2024р. Сторона позивача вважає виконавчий напис протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки відсутня безспірність заборгованості між сторонами, та є спір з приводу розміру цієї заборгованості. Як слідує з умов Договору надання позики від 25.11.2018р. позивачем отримано кредит на споживчі цілі шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі до 20000грн., під 1.75% в день, річна 638.75%, строком 36 календарних місяців (а.с.15-18). Отже, строк повернення кредиту сторони обумовили до 25.11.2021р., а кредит не визначений чіткою сумою стягнення, а розміром максимальним щодо кредитної лінії, при цьому п.1.10 договору вказує на те, що розмір кредиту загальний 630грн., а максимальний 10500грн. Заперечуючи позовні вимоги у відзиві відповідач зазначив, що позивач не надав до справи власного розрахунку заборгованості не погоджуючись із сумою стягнення, не надав доказів будь-якої сплати кредитної заборгованості, відповідач надав певний пакет документів необхідних для вчинення виконавчого напису відповідно до постанови КМУ від 29.06.1999р., а не внесених змін на які посилається позивач. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат»\~ (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (визнано норми цієї статті такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р(I)/2020 від 01.07.2020). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Повноваження нотаріуса при розгляді питань вчинення виконавчих написів, в т.ч. вивчення питання безспірності заборгованості, висловлено у справі № 305/2082/14-ц, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду 15 січня 2020 р. Так, в даному рішенні ВП ВС зазначено, що нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса, з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії, відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зі змінами) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вже зазначено вище, заборгованість за період з 04.06.2021р. по 09.06.2021р. у сумі 70 959.62грн., містила тіло кредиту 5 938.74грн., % - 64 020.88грн., строк дії договору був визначений до 25.11.2021р., а кредит не визначений чіткою сумою стягнення, а розміром максимальним щодо кредитної лінії. Відповідач вказуючи на те, що нотарусу поданий певний пакет документів, жодних доказів яких саме документів не надав, безспірність заборгованості не спростував, навіть не зазначивши яку ж суму позики видав попередній кредитор. При цьому, тіло кредиту по виконавчому написі біля 6тис.грн., отже без наданого нотаріусу розрахунку не можливо встановити самий розмір виданої позики. Звідси, доводи позивача що заборгованість не є безспірною підтверджуються. Також, слід звернути увагу й на те, що відповідач не надав підтвердження переходу прав вимоги від первісного кредитора, як і не пояснив, яким чином до закінчення строку кредитних зобов`язань, без направлення вимоги кредитором позичальнику про дострокове стягнення, була стягнута заборгованість нотаріусом. Доводи позивача про те, що нотаріус відсутній в реєстрі не заслуговують на увагу, оскільки на час прийняття виконавчого напису діяльність нотаріуса була законною, діяльність її припинена та свідоцтво анульоване тільки 02.11.2021р., тобто після вчинення оспорюваного напису. Отже, є підтвердженими доводи позивача, що заборгованість не є безспірною, оскільки іншого не спростовано відповідачем чи третьою особою приватним нотаріусом. За таких обставин, в сукупності оцінених всіх доказів та того, що позивач обґрунтував доводи позову, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р.), у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позову у сумі 1211.20грн. та 605.60.грн. за забезпечення позову (а.с.28-29), що разом становить 1816.80грн.. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved