Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Заявник [PERSON] в особі представника - адвоката Семоненко Н.Г. звернувся до суду із заявою, у якій просить суд установити факт розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 31.07.1997 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №159. В обґрунтування вимог заяви посилався, що він, [PERSON] , є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , як військовослужбовець проходив службу у військовій частині [NUMBER] . Згідно з повідомленням №12/2151 від 05.07.2023 заявника [PERSON] було сповіщено про те, що його син - рядовий [PERSON] , 13.06.2023 зник безвісти під час ведення бойових дій поблизу населеного пункту Веселе Донецької області. Зазначив, що він, [PERSON] , отримав усі необхідні документи від військової частини про підтвердження факту зникнення безвісти його сина. Заявник написав та подав через [INFO] заяву про виплату грошового забезпечення його сина [PERSON] , оскільки інших близьких родичів син не мав. На своє звернення спочатку заявник отримав відмову у проведенні зазначених вище виплат в усному порядку, пізніше отримав відповідь №613/2311 від 01.03.2024 з Оперативного командування « [INFO] » (військова частина [NUMBER] ), зі змісту якої вбачається, що згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] . 15 січня 2024 року заявник звернувся із заявою безпосередньо до Міністерства юстиції України з проханням внести зміни до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, однак 19 лютого 2024 року отримав відповідь про результати звернення №26014/Т-1460/19.3.3 з відмовою, в обґрунтування відмови було зазначено, що згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану наявний актовий запис №159 про шлюб [PERSON] та [PERSON] , складений 31 липня 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, в якому відмітка про розірвання шлюбу відсутня. Посилався, що у 1997 році дійсно був зареєстрований шлюб між його сином [PERSON] та [PERSON] , проте 26 червня 1999 року шлюб було розірвано, а, оскільки [PERSON] є громадянкою рф, вона наполягала, щоб розірвання шлюбу було здійснено компетентним органом рф за місцем її проживання. Зазначив, що після розірвання шлюбу будь-які відносини [PERSON] та [PERSON] не підтримували, на теперішній час місцезнаходження та доля [PERSON] заявникові невідома. Посилався, що факт розлучення підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 26.06.1999, виданого адміністрацією Кам?янської сільради, актовий запис №5 (оригінал свідоцтва знаходиться у заявника), а також поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON] , які у своїх заявах підтверджують факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у 1999 році та непідтримання стосунків між ними. З огляду на викладене, він, [PERSON] , змушений звернутися до суду з даною заявою, яку просить задовольнити. Рух справи Московський районний суд м.Харкова ухвалою від 18.04.2024 відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження, призначив справу до судового розгляду. Участь у справі заявника та заінтересованої особи Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Представник заявника [PERSON] - адвокат Семоненко Н.Г., яка приймала участь у судовому засіданні 13 травня 2024 року в режимі відеоконференції, заяву підтримала, просила її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від представника заінтересованої особи на адресу суду не надходило. Беручи до уваги обставини того, що заінтересована особа належним чином та своєчасно повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, заявник був представлений у судовому засіданні повноважним представником, яка не заперечувала про розгляд справи за відсутності заявника та представника заінтересованої особи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності вказаних учасників справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як убачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 серпня 1976 року, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 34). Згідно з копією Витягу із Наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №85 від 10.05.2023, на підставі рапорта солдата [PERSON] від 10.05.2023 №1016, наказу командира військової частини [NUMBER] від 09.05.2023 №88, солдата [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] від 09.05.2023 року №88 на посаду командира [INFO] військової частини [NUMBER] , ВОС-[NUMBER], зарахувано 10 травня 2023 року до списків особового складу військової частин [NUMBER] та на всі види забезпечення, та він вважається таким, що 10 травня 2023 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою, тарифний розряд 9, шпк «молодший сержант», посадовий оклад 3 170,00 гривень (а.с. 18). Відповідно до копії Витягу із Наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) [PERSON] №136 від 22.06.2023, вважати таким, що вибули: у зв`язку із зникненням безвісти внаслідок виконання бойових завдань: рядового [PERSON] , командира [INFO] військової частини [NUMBER] , звільнити від виконання службових обов`язків, який зник безвісти 07 червня 2023 року, з 07 червня 2023 року зняти зі всіх видів забезпечення, у зв`язку із зникненням безвісти. Підстава: доповідь оперативного чергового [INFO] від 13.06.2023 №2379 (а.с. 19). Як убачається зі змісту копії повідомлення про зниклого безвісти №12/2151 від 05.07.2023, підписаного начальником [INFO] підполковником [PERSON] та начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу [INFO] старшим лейтенантом [PERSON] , [PERSON] сповіщено про те, що його син, рядовий [PERSON] , [INFO] , командир відділення 3 роти військової частини [NUMBER] , 13 червня 2023 року безвісти зник під час ведення бойових дій поблизу [ADDRESS] (а.с. 17). 15.01.2024 [PERSON] звернувся із заявою до Міністерства юстиції України, а якій просив змінити відомості в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо внесення до реєстру актів цивільного стану відомостей про розірвання шлюбу, в якому перебував його син [PERSON] або надати йому інформацію як дійти в даному випадку (а.с. 21). 24.09.2024 першим заступником Міністра [PERSON] на адресу [PERSON] було надіслано лист від 19.02.2024 про результати розгляду електронного звернення, відповідно до змісту якого Міністерство юстиції України розглянуло електронне звернення [PERSON] від 15 січня 2024 року (вх. № T-1460 від 15 січня 2024 року) щодо внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян (далі - Реєстр) відомостей про розірвання шлюбу та повідомило йому таке: «За інформацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у результаті проведеної перевірки, у тому числі за даними Реєстру, виявлено актовий запис №159 про шлюб [PERSON] та [PERSON] , складений 31 липня 1997 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, в якому відмітка про розірвання шлюбу відсутня. Як убачається зі звернення та доданих документів розірвання шлюбу [PERSON] здійснено компетентним органом російської федерації, у зв`язку з чим інформуємо про таке. Через повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну відносини з російською федерацією припинені, будь-яке листування унеможливлено, комунікація з державою-агресором відсутня. Внесення відмітки до актового запису про шлюб на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого компетентним органом іноземної держави, законодавством не передбачено. З огляду на викладене, та оскільки зі звернення випливає, що підтвердження факту розірвання шлюбу відносно вашого сина необхідно для оформлення грошового забезпечення, рекомендуємо звернутися до відповідного центрального органу виконавчої влади, яким здійснюється грошове забезпечення, щодо спрощення вимог до пред`явлення певних документів, необхідних для оформлення такої виплати» (а.с. 23). Відповідно до копії листа №613/2311 від 01.03.2024, підписаного т.в.о. начальника штабу - заступником командира військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] , адресованого [PERSON] , на запит заявника [PERSON] стосовно виплати грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця [PERSON] , заявникові роз`яснено, що відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісти відсутніх» виплата грошового забезпечення таким членам сім`ї військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - батькам. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26 червня 1999 року, зареєстрований Адміністрацією Кам`янської сільради шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 26 червня 1999 року зроблено запис за №5 (а.с. 24). До копії свідоцтва про розірвання шлюбу додано його переклад з російської на українську мову, зроблений перекладачем Бюро Перекладів Рибачук О.В . Правильність перекладу посвідчена директором Бюро Перекладів. Справжність підпису перекладача Рибачук О.В. засвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Морозовою О.В., зареєстровано в реєстрі за №362 (а.с. 25-26). Згідно з копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00042478617, сформованого 27.11.2023 стосовно [PERSON] , [INFO] , 31 липня 1997 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, було зареєстровано шлюб, про що було складено актовий запис за №159. Актовий запис про шлюб зареєстровано в реєстрі 06 лютого 2014 року за №00113577973 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 27-30). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Правилами ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ст. 124, 129 Конституції України гарантовано, що задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За правилами ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, як це унормовано положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Правилами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про реєстрацію, розірвання шлюбу підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Правилами ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України унормовано, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 3, 8, 9 Конституції України гарантовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами - членами СНД, зокрема, Україною і російською федерацією, та ратифікованою Законом України №240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Разом із тим, 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон №2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Відповідно до вказаного Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь. Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення. Проте з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаага. Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» від 10 січня 2002 року №2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь. Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінетом Міністрів України було врегульоване питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування. Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінетом Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові, прийнятій 29 листопада 2023 року по справі №202/4449св23, провадження №61-4479св23. Таким чином, станом на день розгляду справи судом свідоцтво про розірвання шлюбу, видане на території російської федерації, не потребує будь-якої легалізації. Тому таке свідоцтво може бути прийнято судом як доказ розірвання шлюбу між сторонами та не може бути окремою підставою для відмови у задоволенні вимог заяви. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують). Необхідність установлення юридичного факту розірвання шлюбу, який був укладений між сином заявника [PERSON] та [PERSON] надасть можливість заявнику отримати виплату грошового забезпечення безвісті зниклого сина - військовослужбовця [PERSON] . Що стосується нотаріально засвідчених заяв свідків [PERSON] та [PERSON] , які містяться при матеріалах справи та на які, як на доказ в обґрунтування обставин, викладених у заяві посилається заявник та його представник, то суд не бере їх до уваги, позаяк [PERSON] та [PERSON] як свідки судом не допитувалися, про кримінальну відповідальність відповідно до вимог ст. 384, 385 КК України не попереджалися, до присяги не приводилися. Також суд зважає на те, що надання показів свідків шляхом посвідчення їх показань нотаріусом цивільно-процесуальним законодавством України не передбачено. Нотаріус, посвідчуючи заяви [PERSON] та [PERSON] , підтвердив лише справжність їх підпису, обставин, викладених у заявах останніх, не перевіряв. Разом з тим, суд бере до уваги положення ч. 2 ст. 78 ЦПК України, згідно з якими обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на наведене вище, обставини розірвання шлюбу не можуть підтверджуватися показами свідків, а відтак, у розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України, покази свідків не є допустимими доказами. З огляду на викладене вище, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви та встановлення факту розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 31 липня 1997 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №159. На підставі викладеного,

Outcome: approved