Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі «Відповідач»), про усунення перешкод в здійсненні права власності, шляхом зняття арешту, реєстраційний номер обтяження №6527119, накладеного на майно [PERSON] , а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови Державної виконавчої служби ЗБ-426 від 04.11.2003. Позовні вимоги мотивовано тим, що наявність зазначеного арешту на частку нерухомого майна, яке на праві власності належить Позивачу, порушує його право на розпорядження цим майном. Як зазначено Позивачем в позовній заяві, на даний час виконавчі листи у справі № 1-146 від 1995 року, на підставі яких було відкрито виконавче провадження (в рамках якого накладено оскаржуваний арешт) знаходяться у матеріалах справи № 1-146 в Івано-Франківському міському суді, строк пред`явлення до виконання даних виконавчих листів закінчився. Як повідомлено на адвокатський запит представника Позивача відділом ДВС, відомості про виконавчі провадження про стягнення заборгованості на користь стягувачів із [PERSON] відсутні. Зважаючи на те, арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] було накладено Державною виконавчою службою 05.02.2008, тобто той час, коли уже діяв Реєстр ЄДР «ВП-Виконавець», вказані відомості повинні міститись у даному реєстрі, однак такі відсутні з незрозумілих причин. За таких обставин, як зазначено у позовній заяві, оскільки з моменту видання судом виконавчих листів минуло близько 30 років; потерпілі є громадянами російської федерації; претензій майнового характеру з боку потерпілих немає; у відділі виконавчої служби відсутні виконавчі провадження, що свідчить про їх завершення; виконавчі листи знаходяться у Івано-Франківському міському суді, накладений арешт на нерухоме майно [PERSON] квартиру [ADDRESS] на думку Позивача, підлягає зняттю. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона позовні вимоги підтримала та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, письмового відношення до заявлених позовних вимог не подав, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Оскільки відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позові пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Пунктом 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). [PERSON] (далі Позивач) на праві спільної часткової власності належить 1/6 квартири за адресою: [ADDRESS] (Свідоцтво про право власності від 31.01.2002 року (а.с.15). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] року Першоюю Івано-Франківською державною нотаріальною конторою накладено обтяження (арешт) на підставі постанови ЗБ-426 від 04.11.2003 Державна виконавча служба (ДВС) (а.с.18). У відповідь на адвокатський запит представника Позивача листом № 216300/19 від 25.10.2023 Івано-Франківським ВДВС в Івано-Франківському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС, згідно даних АСВП, відсутні відомості про виконавчі провадження про стягнення заборгованості на користь стягувачів із [PERSON] . Повідомлено, що Реєстр ЄДР «ВП-Виконавець» почав діяти з 2006 року, а відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. Зазначено, що у зв`язку з відсутністю виконавчих проваджень у реєстрах, відділ не може зняти арешт (реєстраційний номер обтяження № 6527119), який був накладений Державною виконавчою службою 05.02.2008 № 4738153, за постановою № 3Б-426 від 04.11.2003. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що у провадженні Івано-Франківського міського суду перебувала справа № 1-146 від 1995 року. Вироком від 03 травня 1995 року у справі № 1-146 засуджено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та постановлено стягнути із засуджених [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь потерпілої [PERSON] 7,5 млн. крб. Постановлено стягнути із засуджених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь потерпілих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , жителів м. курська російської федерації, в солідарному порядку 78 288 000 крб.\~ 23.05.1995 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку 7 500 000 карбованців в користь [PERSON] за ч. 3 ст. 142 КК України. 14.06.1995 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист про конфіскацію у [PERSON] всього належного йому майна на праві особистої власності. Станом на час розгляду справи вказані виконавчі листи знаходяться у матеріалах справи № 1-146 від 1995 року у Івано-Франківському міському суді. 08 вересня 1995 року вирок змінено: виключено із вироку засудження [PERSON] та [PERSON] за ст. 140 ч. 2 КК України та в цій частині провадження у справі закрито; виключено із вироку стягнення із засуджених [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь потерпілої [PERSON] 7,5 млн. крб. Також Івано-Франківським міським судом було видано 4 виконавчі листи про стягнення з [PERSON] коштів на користь чотирьох потерпілих: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,жителів м. курська російської федерації. Так 03.07.1995 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 9 491 000 карбованців. Даний виконавчий лист містить відмітку про його повернення до матеріалів справи № 1-146 від 1995 року 05.02.1996 згідно акту про відсутність майна. Повторно виконавчий лист повернуто до суду 11.05.1998 з установи виконання покарань, жодних інших відміток у вказаному виконавчому листі немає, на даний час він знаходиться у матеріалах справи в Івано-Франківському міському суді. 10.07.1995 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] 9 491 000 карбованців. Даний виконавчий лист містить відмітку про його повернення до матеріалів справи № 1-146 від 1995 року 05.02.1996 згідно акту про відсутність майна. Повторно виконавчий лист повернуто до суду 11.05.1998 року з установи виконання покарань, жодних інших відміток у вказаному виконавчому листі немає, на даний час він знаходиться у матеріалах справи в Івано-Франківському міському суді. 10.07.1995 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] 9 491 000 карбованців. Даний виконавчий лист містить відмітку про його повернення до матеріалів справи № 1-146 від 1995 року 05.02.1996 року згідно акту про відсутність майна. Повторно виконавчий лист повернуто до суду 11.05.1998 року з установи виконання покарань, жодних інших відміток у вказаному виконавчому листі немає, на даний час він знаходиться у матеріалах справи в Івано-Франківському міському суді. 10.07.1995 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 9 491 000 карбованців. Даний виконавчий лист містить відмітку про його повернення до матеріалів справи № 1-146 від 1995 року 05.02.1996 року згідно акту про відсутність майна. Повторно виконавчий лист повернуто до суду 11.05.1998 року з установи виконання покарань, жодних інших відміток у вказаному виконавчому листі немає, на даний час він знаходиться у матеріалах справи в Івано-Франківському міському суді Копії вищевказаних виконавчих листів додано Позивачем до позовної заяви (а.с.23-36), оригінали знаходяться у матеріалах справи № 1-146 від 1995 року, яку витребувано Судом для огляду в судовому засіданні. Згідно з постановою Державної виконавчої служби від 04.11.2003 року на примусовому виконанні у виконавчому провадженні № 1146 перебував виконавчий лист від 10.07.1995, виданий Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] в користь фіз. осіб 9 491 000 карбованців. У постанові зазначено, що згідно відповіді ОБТІ за [PERSON] зареєстровано право власності 1/6 квартири [ADDRESS] . Вказаною постановою накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , та заборонено її відчуження. Проте, станом на день винесення постанови виконавчі листи, на підставі яких у подальшому Державною виконавчою службою було накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження № 6527119, були повернуті до суду без виконання та знаходились у матеріалах справи № 1-146 від 1995 року. На даний час всі вищезазначені виконавчі листи знаходяться у матеріалах справи № 1-146 в Івано-Франківському міському суді, строк пред`явлення до виконання даних виконавчих листів закінчився. Втім, як повідомлено відділом ДВС, відомості про виконавчі провадження про стягнення заборгованості на користь стягувачів із [PERSON] відсутні. Зважаючи на те, арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] було накладено Державною виконавчою службою 05.02.2008 року, тобто у той час, коли вже діяв Реєстр ЄДР «ВП-Виконавець», вказані відомості повинні міститись у даному реєстрі, однак такі відсутні. Протягом 2006 року реєстрація виконавчих документів згідно Інструкції з діловодства в органах ДВС затвердженої наказом № 470/7 від 05.07.1999 року (втратила чинність 25.12.2008 року), здійснювалась в Журналі реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження, журналах обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві та з метою спрощення процедури пошуку виконавчих проваджень допускається ведення алфавітного покажчика виконавчих проваджень. Починаючи з 2007 року введено в дію Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, згідно якого, всі дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягали обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру. Одночасно до ЄДРВП перенесено всі виконавчі провадження, які на той момент перебували на виконанні в органах ДВС та були незавершені. Отже, посилаючись на те, що з моменту видання судом виконавчих листів минуло близько 30 років, докази наявності у потерпілих які є громадянами рф, претензій майнового характеру до [PERSON] у матеріалах справи відсутні; у відділі виконавчої служби відсутні виконавчі провадження (а.с.22), що свідчить про їх завершення; виконавчі листи знаходяться у Івано-Франківському міському суді, Позивач вважає, що накладений арешт на належне йому у відповідній частці нерухоме майно квартиру [ADDRESS] підлягає зняттю, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Інших обставин, які б свідчили про наявність підстав для чинності оскаржуваного арешту нерухомого майна Судом не встановлено. Відтак, станом на даний час арешт нерухомого майна [PERSON] в рамках виконавчого провадження на виконання виконавчих листів у справі №1-146 від 1995 року, яке завершено, є безпідставним. Частинами 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках, не передбачених переліком, визначеним ч. 4 цієї статті, арешт може бути знятий за рішенням суду. Як зазначено у статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України. На думку Суду, за встановлених в даній справі обставин, чинність оскаржуваного арешту майна Позивача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності Позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном, підстав для продовження обтяження на майно Суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. У постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 522/8685/13 зазначено, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження. Переглядаючи рішення місцевого суду в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув, не з`ясував коли виконавче провадження було знищено, не надав оцінки, що знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, та не вирішив питання про зняття арешту з нерухомого майна, оскільки він знімається, коли виконавче провадження завершене. У Постанові Верховного суду від 22.12.2021 року у справі № 645/6694/15-ц висловлено правову позицію, згідно якої наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21). Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Підставою подання позову у справі є спричинення порушення однієї із складових права власності, визначеної ч. 1ст. 317 ЦК України. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши надані докази, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які Позивач посилається як на підставу позовних вимог; позовні вимоги є підставними, тому підлягають задоволенню - зняттям арешту, реєстраційний номер обтяження № 6527119, накладеного на майно [PERSON] , а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови Державної виконавчої служби ЗБ-426 від 04.11.2003 року. Відповідно до ст. 81\~\~ ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved