Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

04.12.2022 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором поруки. Позов обґрунтовано тим, що 02 листопада 2021 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності до якого Позивач передав Відповідачу грошову позику в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч ) грн., які [PERSON] зобов`язувався повернути до 30 червня 2023 року. У відповідності до п.2 Договору позики договір позики є безвідсотковим, погашення позики здійснюється щомісячно до 28 числа поточного місяця згідно погодженого графіку платежів, який є невід`ємною частиною даного договору та остаточний розрахунок щодо повернення всієї суми позики має бути здійснено не пізніше 30 червня 2023 року. Згідно п. 4 Договору позики при неповерненні суми позики своєчасно позичкодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Позичальник [PERSON] помер [INFO] . Крім того, 02 листопада 2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого Поручитель (в подальшому відповідач) поручається перед кредитором, тобто [PERSON] , за виконання усіх зобов`язань Боржника ( [PERSON] ), в їх повному обсязі як солідарний Боржник. Згідно п.2.3 Договору поруки Поручитель зобов`язаний належно повністю виконати зобов`язання Боржника у випадку та з моменту виникнення заборгованості Боржника у зв`язку з порушенням умов основної угоди чи неможливістю виконання ним його зобов`язань (ліквідація, відсутність коштів, банкрутство). Кредитор може вимагати від Поручителя дострокового виконання усіх зобов`язань Боржника за наявності підстав для дострокового виконання, які встановлені умовами Основної угоди. У відповідності до п.3.1 Договору поруки, Порука діє з моменту укладення договору протягом усього часу дії встановленого основною Угодою та в любому випадку до моменту повного погашення належного виконання зобов`язань Боржника. Згідно графіка платежів за договором позики від 02.11.2021 року вбачається, що ні [PERSON] , ні відповідачка [PERSON] жодного платежу на виконання зобов`язань по даному договору не вносили, лише в листопаді 2022 року відповідачкою були внесені кошти в сумі 5000 грн. Відповідачка по даний час свої зобов`язання не виконує, на неодноразові звернення як в усному порядку так і в телефонному виконання зобов`язання не відбувається. Позивач вважає, що відповідачка [PERSON] , підписавши договір поруки, взяла на себе обов`язок виконувати належним чином зобов`язання за договором позики від 02 листопада 2021 року, який був укладений між позивачем та її чоловіком [PERSON] , як солідарний боржник, тому не виконавши вимоги договору позики в частині погашення заборгованості у строки до 28 числа поточного місяця, починаючи з листопада 2021 року, має місце неналежне виконання за зобов`язанням по договору позички , що і являється підставою для пред`явлення вимоги про дострокове виконання зобов`язань за договором поруки від 02.11.2021 року. Враховуючи вище викладене позивач просив стягнути з [PERSON] суму боргу за договором поруки на користь [PERSON] в розмірі 165 000 (сто шістдесят п`ять тисяч) грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1650 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 11.01.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву від відповідача у визначений строк не надходив. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Побиванець Ю.В. позовні вимоги підтримали та просили їх повністю задовольнити. Представник позивача суду вказував про те, що з відповідачкою було укладено договір поруки і його дія не припинилась зі смертю основного позичальника, тому відповідачка, як поручитель, зобов`язана виконати умови угоди. Представник відповідача адвокат Федина О.В., у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що в межах договірних відносин поручительство припинилось з моменту смерті позичальника. Спадкоємці після померлого [PERSON] відсутні і відповідачка не приймала зобов`язання відповідати за борги [PERSON] . Заслухавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (копія міститься в матеріалах справи), згідно якого [PERSON] передав [PERSON] грошову позику в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч ) грн., строком повернення до 30 червня 2023 року. Також 02 листопада 2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки (копія наявна в матеріалах справи), за умовами якого Поручитель (в подальшому відповідач) поручається перед кредитором, тобто [PERSON] , за виконання усіх зобов`язань Боржника ( [PERSON] ), в їх повному обсязі як солідарний Боржник. Згідно п.2.3 Договору поруки Поручитель зобов`язаний належно повністю виконати зобов`язання Боржника у випадку та з моменту виникнення заборгованості Боржника у зв`язку з порушенням умов основної угоди чи неможливістю виконання ним його зобов`язань (ліквідація, відсутність коштів, банкрутство). Кредитор може вимагати від Поручителя дострокового виконання усіх зобов`язань Боржника за наявності підстав для дострокового виконання, які встановлені умовами Основної угоди. У відповідності до п.3.1 Договору поруки, Порука діє з моменту укладення договору протягом усього часу дії, встановленого основною Угодою, та в любому випадку до моменту повного погашення належного виконання зобов`язань Боржника. Позичальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 серпня 2022 року, виданого Золотоніським відділом ДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Припинення поруки визначене ЦК України. Так, у статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. При цьому спільну підставу для припинення поруки та застави (іпотеки) законодавець визначив у частині першій статті 523 ЦК України, відповідно до якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Заміна боржника може відбуватися з різних підстав, у тому числі й з незалежних від нього, зокрема у результаті його смерті. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною четвертою статті 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України). За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна. Слід наголосити, що зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителів померлого та/або іпотекодавців відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем). У разі отримання такої згоди правовідносини поруки/іпотеки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди поручителя та/або іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), порука та/або іпотека визнаються припиненими. Указана вище позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2023 по справі №570/3891/14. Також слід відмітити, що на поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням. Подібний за змістом правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-206цс15. Такого ж висновку притримується Верховний Суд у своїй постанові від 17.05.2021 у справі №761/14730/18. У матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач, як кредитор, звертався до спадкоємців боржника, як правонаступників позичальника, з вимогами про повернення заборгованості за договором позики і що такі правонаступники взагалі існують. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач [PERSON] , як поручитель, надала згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), який, як зазначено вище, не встановлений. Умови договору поруки, укладеного між позивачем та відповідачкою, теж не містять положень про згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем) у разі смерті боржника. Установлені вище обставини відповідно до частини першої статті 523 ЦК України свідчать про припинення поруки та відсутність у відповідачки зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором. Тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов не підлягає задоволенню, то судовий збір залишається за позивачем.

Outcome: dismissed