Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

11.03.2020 До Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява КП «Жилкомсервіс» до [PERSON] , [PERSON] , в якій представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: за період з 01.03.2007 року по 31.07.2015 року у сумі 4815,89 грн.; за період з 01.07.2018 року по 01.02.2020 року в сумі 1952,35 грн., та стягнути судові витрати в розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те що, відповідачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться в багатоквартирному будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює позивач. Позивач виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вартість яких затверджується рішенням виконавчого комітету ХМР. Між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, та публічного договору. Відповідачі не виконують обов`язки щодо оплати послуг позивача, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед останнім за надання вказаних послуг. З метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, та 14.09.2018 року Київським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у період з 01.08.2015 року по 01.07.2018 року в сумі 3132,46 грн. Вказаний судовий наказ відповідачами скасовано не було. Однак, разом з тим, за відповідачами також утворилась заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: за період з 01.03.2007 року по 31.07.2015 року в розмірі 4815,89 грн., та за період з 01.07.2018 року по 01.02.2020 року у сумі 1952,35 грн., що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. 11.03.2020 року вказана справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова та розподілена судді Зуб Г.А. 16.03.2020 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідачів, відповідь на який надано до суду 16.03.2020 року. Ухвалою судді від 16.03.2020 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.07.2020 позов Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь комунального підприємства «Жилкомсервіс», заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 року по 01.11.2013 року в розмірі 3205 (три тисячі двісті п`ять) гривень 40 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь комунального підприємства «Жилкомсервіс», заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.11.2013 року по 31.07.2015 року в розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 49 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь комунального підприємства «Жилкомсервіс», заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.07.2018 року по 01.02.2020 року в розмірі 1952 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві) гривень 35 коп. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь комунального підприємства «Жилкомсервіс» судові витрати в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривень 00 коп., тобто по 1051 грн. 00 коп. з кожного. В решті позову відмовлено. 16.10.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 01.11.2023 прийнято цивільну справу за заявою [PERSON] , про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервис» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, до розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2023 заяву\~ [PERSON] про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості\~- задоволено. Скасувано заочне рішення від 16 липня 2020 року, та справу призначено до розгляду\~ за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судових засідань повідомлялись у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка повернута оператором поштового зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відповідно до пункту 3 частини 8\~статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи\~\~та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідачі, відповідно до наданого до суду договору купівлі-продажу від 20.07.2006 року, є співвласниками квартири по частині кожний, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та зареєстровані в ній, а тому є споживачами послуг, які надаються позивачем шляхом відкриття абонентського особового рахунку. Наявними у справі доказами встановлено, що між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в будинку, де знаходиться квартира відповідачів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.ст.\~319\~та\~322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом\~ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Тарифи по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюються рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, та 14.09.2018 року Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.08.2015 року по 01.07.2018 року в розмірі 3132,46 грн., та судовий збір. Вказаний судовий наказ не скасований. За приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів суд встановив, що відповідачі належним чином не виконували обов`язок щодо повної та своєчасної оплати послуг, у зв`язку з чим у останніх виникла заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідачі\~мають заборгованість\~з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 року по 31.07.2015 року у сумі 4815,89 грн., та за період з 01.07.2018 року по 01.02.2020 року в розмірі 1952,35 грн. Статтею 15 ЦК\~\~України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, відповідачка [PERSON] в заяві про перегляді заочного рішення, зазначає щодо застосування строку позовної давністі до заявлених вимог позивача. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17). Судом встановлено, що заборгованість відповідачів в межах строків позовної давності складає 1952 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 35 коп., за період з 01.07.2018 по 01.02.2020 , оскільки датою звернення до суду з позовом є 11.03.2020. З огляду на вищевикладене, суд задовольняє позов частково та стягує солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 01.07.2018 року по 01.02.2020 року в розмірі 1952 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві) гривень 35 коп. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог. Матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги задоволені частково (з 6768, 24 грн. до 1952, 35 грн.). При подачі позовної заяви позивачем було сплачено 2102,00 грн. судового збору, тому підлягає стягненню розмір стягнутого судового збору на користь позивача за подачу позову у розмірі 606, 34 грн. (1952, 35*2102/6768, 24).

Outcome: partial