Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

У травні 2024 року заявник [PERSON] звернулася до Кролевецького районного суду Сумської області із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] на строк 6 місяців, встановивши наступні заходи та покласти на нього такі обов`язки: заборонити перебувати за місцем проживанням заявника та наближатися за 50 м до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою [PERSON] , вести листування, телефонні розмови із заявником, контактувати через інші засоби зв`язку та інших осіб. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявниця має онука гр. [PERSON] , [INFO] , який постійно проживає за адресою [ADDRESS] . Онук зловживає алкогольними напоями, вживає наркотичні речовини, щоденно приходить до заявника, влаштовує сварки, підіймає руку, висловлюється нецензурною лайкою, вимагає гроші на горілку та наркотики, у зв`язку з чим заявник декілька разів викликала поліцію, відносно онука складалися адміністративні протоколи за домашнє насильство, та виносились термінові заборонні приписи, але це не допомагає, він їх порушує та робить життя заявника просто нестерпним. Онук офіційно ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, не залишає [PERSON] у спокої: весь час переслідує, ходить за нею, вимагає гроші на горілку, виносить з дому речі. Онук притягався до кримінальної відповідальності за злочини, пов`язані з наркотиками, та на даний час відносно нього відкриті кримінальні провадження. Ситуація погіршилася протягом останніх місяців після смерті сина заявниці батька кривдника [PERSON] . Заявник та заінтересована особа у судове засідання не прибули. Заявниця згідно поданої заяви просила розгляд заяви проводити у її відсутність, заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За ч. 9 ст. 128 ЦПК України, суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Відповідно до приписів ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Враховуючи короткі строки розгляду справи, належне повідомлення учасників справи про розгляд справи та те, що їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності [PERSON] . Дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України). Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як визначено ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Згідно пунктів 3, 6, 7, 8, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; - особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; - кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; - обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному Кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Згідно інформації №5279/01/59-2024, наданої ВП №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, відносно [PERSON] , [INFO] , за фактами скоєння адміністративних правопорушень щодо [PERSON] було складено 4 адміністративних протоколи за ч.1 ст.173-2 КУпАП, які на даний час знаходяться на розгляді в Кролевецькому районному суді, рішення не прийнято. Крім того, відносно [PERSON] винесено один тимчасовий заборонний припис щодо заборони контактувати з [PERSON] у будь-який спосіб серії АА №296610 від 09.04.2024. Водночас, згідно постанови Кролевецького районного суду Сумської області №579/962/24 від 22.05.2024 року видно, що вказаний заборонний припис належного впливу не справив, і 16.04.2024 року [PERSON] , [INFO] , приходив додому до своєї баби [PERSON] , наполегливо стукав у вікна та двері, намагався проникнути всередину будинку. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінює пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. При розгляді даної справи суд виходить із наявності встановлених фактів систематичного вчинення психологічного та фізичного насильства [PERSON] відносно заявника, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Тому заслуговують на увагу доводи заявника про те, що їх життя та здоров`я під загрозою, систематичні випадки насильницьких дій призвели до постійних побоювань за свою безпеку, неможливості відчувати себе захищеними від повторення протиправних дій кривдника. Проаналізувавши наявні докази, суд вважає, що у даній справі наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно баби [PERSON] та її родини. Заявники неодноразово звертались до правоохоронних органів щодо вчинення [PERSON] щодо них не лише фізичного, але й психологічного насильства. Докази цього містяться в матеріалах справи і не були належним чином спростовані заінтересованою особою. Оскільки такі дії вчиняються щодо людей похилого віку, що негативно впливає на їх емоційний стан, то, з метою застосування превентивного засобу, стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає, що до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис на строк шість місяців, який є максимальним в силу ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд вважає, що такий захід стримування буде сприяти безпеці заявників, стимулюватиме [PERSON] до правомірної поведінки, дотримання правил встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, поваги до прав, честі і гідності інших громадян. Разом з тим, задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису, суд вважає за необхідне заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] , та наближатися на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] . Також суд не знаходить підстав для задоволення поданої заяви у частині заборонити заборонити [PERSON] , [INFO] , мешканцю [ADDRESS] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, оскільки така вимога постановлена на майбутнє та викладена під умовою, а тому не містить у собі реального поновлення порушених прав заявників. З огляду на викладене вище, подана заява підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Відповідно до ч.2 ст.350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. За змістом ч.1 ст.27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявників.

Outcome: partial