Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Представник позивача\~Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвокат Мужик Назар Тарасович звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що 22 листопада 2021 року між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» було укладено угоду про надання споживчого кредиту №501395523 (далі кредитний договір), відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит, а [PERSON] зобов`язався повернути його та сплатити кошти за користування ним. Банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав у повному обсязі. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка становить 99\~063,59 грн. Вказує, що 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30.11.2022 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника 06.11.2023 року направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку залишено відповідачем без реагування. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 99\~063,59 грн.., а також судові витрати, які були понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 3 028 гривень. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 03 квітня 2024 року від адвоката Рудницького Ю.І. надійшла заява,в якій просить розгляд справи проводити без участі представника позивача. Не заперечуючи щодо заочного розгляду справи, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити. 16 квітня 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Силки Т.Ю. надійшла заява про визнання позову, вказує, що сторона відповідача визнає позовні\~вимоги у\~повному обсязі.Просить суд прийняти визнання позову стороною відповідача, вказує, що сторона відповідача ознайомлена з наслідками визнання позову, вважає, що прийняття такого рішення відповідає інтересам відповідача. У зв`язку із визнанням позову відповідачем просить в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору, а інші 50% судового збору повернути позивачу з державного бюджету. Розгляд справи просить проводити за відсутності відповідача та його представника. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. За змістом частини 3, 4\~статті 200 Цивільного процесуального кодексу України\~у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому\~статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень частини 4\~статті 206 ЦПК України,\~\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч.3 п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом установлено, що 22 листопада 2021 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501395523 (кредитний договір). На підставі кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 81\~000 гривень, процентна ставка 35,00% річних, тип ставки фіксована, строк кредиту 24 міс, тобто дата повернення кредиту 22.11.2023 року, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок, відкритий в АТ «Альфа Банк» (а.с.13). Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і в установлений строк (термін). АТ «Альфа Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що підтверджується виписками з особових рахунків відповідача (а.с. 17-19). 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 (а.с.23). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення кредиту та сплати процентів. У зв`язку із систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Сенс Банк» станом на 28.02.2023 становить 99\~063,59 гривень, в тому числі: за кредитом 73\~176,72 гривень, за відсотками 25\~886,87 гривень (а.с. 12). Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та не спростований. З метою досудового, добровільного врегулювання спору 06.11.2023 року на адресу місця реєстрації відповідача [PERSON] позивачем направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Відповідач [PERSON] не відреагував на вказану вимогу, не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором №501395523\~ (а.с. 20). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, зважаючи на викладене, враховуючи заяву сторони відповідача про визнання позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №501395523 від 22 листопада 2021 року у розмірі 99\~063,59 грн. Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] на користь позивача Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 1\~514 ( одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень. На підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1\~514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Outcome: approved