Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Процедура (рух справи): У квітні 2023 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 18 750 грн. 00 коп., а саме: 5000 грн. заборгованість за основним боргом; 13 750 грн. заборгованість за відсотками та судового збору у розмірі 2684,00 грн. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 01 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 12 жовтня 2023 року витребувано докази у ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року витребувано докази у ПАТ КБ "Приватбанк". Представник позивача надав суду письмові заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав пояснення на позовну заяву, та просить про розгляд справи за відсутності відповідача. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Аргументи позивача, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів": Позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № 3680700609/647351 від 09 березня 2021 року між відповідачем та ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" відповідач отримав кредит. 21.01.2022 року між ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу, за яким право вимоги за даним кредитним договором перейшло позивачу. В порушення умов кредитного договору відповідач заборгованість не сплатив, тому станом на час подання позовної заяви відповідач має заборгованість - 18 750 грн. 00 коп. У зв`язку з чим ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було змушено звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування позовних вимог позивач надав суду копії доказів: - договір про надання фінансового кредиту №3680700609/647351 від 09 березня 2021 року; - договір факторингу № 21012022 від 21.01.2022 року, - реєстр боржників; - розрахунок заборгованості за договором № 3680700609/647351 від 09 березня 2021 року; - копію акту прийому-передачі реєстру боржників; - копія платіжного доручення за договором факторингу; - інші докази. Позиція відповідача: Відповідач та представник відповідача про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились. У наданих письмових поясненнях представник відповідача заперечив проти позовних вимог. Зазначав, що відповідачка не отримувала від позивача кредитних коштів, які він прохає стягнути з неї. Належними доказами, які підтверджують передачу відповідачеві грошових коштів, наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та розмір заборгованості - є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», бо підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи. Проте, матеріали справи не містять доказів реальності існування прав вимоги за кредитними договорами в первісних кредиторів, а тому твердження позивача про наявність у нього права вимоги не відповідають дійсності. Не можуть бути взяті до уваги судом повідомлення про відступлення прав вимоги, оскільки відсутні докази надсилання їх відповідачці. У відповідності до положення статті 639 ЦК України, статті 100 ЦПК України, статтей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», кредитний договір, наданий позивачем, є неукладеним. Відповідачка не укладала відповідний договір з відповідним кредитором в електронній формі, а копія, наданого позивачем кредитного договору, їй не відомі та не містять її підпису. Розрахунок суми заборгованості, як і реєстр права вимоги, не є документами, які підтверджують факти передачі кредитних коштів і не можуть бути доказами в справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань відповідача перед позивачем чи третіми особами. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: [PERSON] уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа "Європейська кредитна група» договір від 09 березня 2021 року № 3680700609/647351 на отримання кредиту від ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група». Згідно даного договору та додатків до нього, відповідач [PERSON] отримала в ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» кредит в розмірі 5000,00 грн., процентна ставка за кредитом становить 912,5% відсотків річних, що становить 2,5 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Відповідно п. 1.4 кредитного договору кредит надавався клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. 21 січня 2022 року між ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21012022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. На підставі викладеного ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 18 750,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ "ФК "ЄАПБ", станом на 21.01.2022 року за кредитним договором складає: основна сума боргу 5000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 13 750,00 грн. У квітні 2023 року "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором . На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ "Приватбанк" надало інформацію про те, що 10.03.2021 року на картковий рахунок відповідачки [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) № [NUMBER] були зараховані кошти в сумі 5000 грн. Оцінка суду: Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пеня за своєю правовою природою є неустойкою. В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконанні ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; та ін. Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони. Згідно з ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто, норми чинного законодавства передбачають одразу декілька способів підписання електронного правочину, один з яких за допомогою одноразового ідентифікатора. Таким чином, договір був укладений відповідно до вимог ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію», в якій встановлено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Позивач заповнив заяву з метою отримання кредитних коштів, прийняв пропозицію (оферту) та приєднався до умов публічного договору, щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів, підписавши договір за допомогою одноразового ідентифікатора, що цілком відповідає вимогам закону. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. «дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс- коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Висновок суду: З урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, та враховуючи, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку. В свою чергу, відповідач умов кредитного договору належним не виконав, про умови кредитного договору був обізнаний, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених графіком платежів. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх належить задовольнити, та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 750 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved