Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останньої заборгованість за договором про надання кредиту №491031952 від 14.08.2020 у розмірі 54437.28 грн. та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 14.08.2020 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено договір про надання кредиту №491031952,згідно якого позичальнику надано кредит у сумі 35461.65 грн. на 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39.90%. Кошти були надані позичальнику шляхом безготівкового перерахування коштів, а відповідач в свою чергу не виконала зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 20.12.2021 складає 54437.28, яка складається з тіла кредиту у розмірі 35461.65 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 18975.63грн. 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено договір факторингу, згідно якого до останнього перейшло право вимоги за договором про надання кредиту №491031952. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитом. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних доказів переходу права вимоги за кредитним договором, оскільки наданий додаток до договору факторингу не містить підпису представника АТ «Альфа Банк» та не місить ознак того, що вказаний додаток сформовано саме з реєстру боржників. Крім того, позивачем не надано доказів виконання ними умов договору факторингу щодо передачі грошових коштів. Отже, позивачем не надано належних доказів на підтвердження права подання вказаного позову. Крім того, розрахунок заборгованості не відображає реальну інформацію станом на час стягнення заборгованості як щодо боргу, так і щодо нарахованих процентів. Також у позові не заначено початкову дату стягнення заборгованості. В той же час, позивач просить стягнути заборгованість за період з 14.08.2020 по 20.12.2021 понад три роки. Згідно наданих позивачем доказів початок перебігу заборгованості 14.08.2020, позов подано 17.01.2024, тобто з пропущенням 3 річного строку позовної давності. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник просив позов задовольнити. В обґрунтування надали копію додатку до договору факторингу, акт приймання передачі, розрахунок споживчого кредиту, копію платіжного доручення, при цьому зазначивши, що вказаними доказами спростовується твердження відповідача, що відсутності у позивача права вимоги. Щодо незгоди з розрахунком, то Верховним судом було зазначено, що в разі такої незгоди, відповідач повинен надати власний контр-розрахунок. Щодо строків позовної давності, то згідно п.19 прикінцевих положень ЦК України, перебіг позовної давності на час дії воєнного стану зупиняється на час дії такого стану. Представник позивача надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, підтримала відзив на позов та просила відмовити у задоволенні позову. Крім того, 07.03.2024 від відповідача надійшла письмова заява про застосування строків позовної давності, в якій посилається на те, що період, з якого розпочато розрахунок заборгованості починається 14.08.2020, позов пред`явлено до суду 17.01.2024, тобто після спливу трирічного терміну від дня. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.08.2020 відповідач підписала оферту на укладення угоди про надання кредиту №491031952 (копія а.с.5) на наступних умовах: тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 35461.65 грн., процентна ставка фіксована 39.90% річних, строк кредиту 60 місяців., строк повернення кредиту 17.08.2025, спосіб видачі переказ коштів на рахунок. Підписанням оферти відповідач підтвердила, що ознайомлена з інформацією, необхідною для укладення договору. Аналогічні умови викладені у паспорті споживчого кредиту від 14.08.2020 (а.с.5/2). Крім того надано копію графіку погашення платежів, згідно з яким відповідач мала внести перший платіж на погашення кредиту 17.09.2020. Згідно договору факторингу №4 від 20.12.2021 (копія а.с.7-11), укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», останнім за плату перейшло право грошової вимоги до боржників, в т.ч. і за договором №491031952, що підтверджується додатком 1-1 до договору факторингу №4 від 20.12.2021 (а.с.12). Крім того додатково надано надали копію додатку 1-1 до договору факторингу (а.с.58-60), акт приймання передачі від 20.12.2021 (а.с.61), копію платіжного доручення від 20.12.2021 (а.с.63). На підтвердження користування відповідачем коштами надано виписку по особовим рахункам з 14.08.2020 по 20.12.2021 (а.с.13-21). Згідно наданої виписки 18.09.2020 заборгованість по кредиту перенесено на рахунок простроченої заборгованості. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», у чинній на день укладення Договору редакції, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних),у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України\~передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1ст.512\~ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~\~передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.ст.\~525,\~526ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Відповідно до положень ст.ст.\~526,\~530,\~610, ч. 1 ст.\~612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом у гривні (а.с.22) заборгованість відповідача за договором про надання кредиту №491031952 складає 54437.28 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 35461.65 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 18975.63 грн. Заборгованість розрахована за період з 14.08.2020 по 17.12.2021. Частиною 1\~статті 79 ЦПК України\~передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Перебіг позовної давності, відповідно до статті 264 ЦК України, переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Частинами 4, 5 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Така ж позиція викладена у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до якого, установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Банківська платіжна картка діє в межах визначеного нею терміну. За таким договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту і кінцевий термін повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК), а не закінченням терміну дії договору. На підставі оцінки усіх доказів у їх сукупності, зокрема виписки по особовому рахунку, та розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про те, що позивач в даному випадку підтвердив своє порушене право вимагати погашення виниклої заборгованості, проте в межах визначених у умовах кредитування. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач. Такий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16. Згідно ч.1 ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При цьому згідно п.19 Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Станом на 14.05.2024 воєнний стан в Україні діє (указ Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024, затверджений Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX). З огляду на вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за Договором, укладеним 06.07.2021 в розмірі 11147.33 грн, яка складається з заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками. Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved