Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

29.11.2023 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що позивач 01 червня 2016 року підписав з ПАТ «Ідея банк» кредитний договір № Р25.225.71855 на суму 49900 грн. зі сплатою 1,9900 % річних строком погашення 60 місяців. У подальшому ним виконувались зобов`язання протягом 2016- 2017 років, а потім через скрутні сімейні обставини він перестав виконувати свої зобов`язання. Потім будь яких звернень до нього з приводу неналежного виконання зобов`язання з боку ПАТ «Ідея банк» не надходило, так само як не було повідомлення про відступлення прав вимоги від ПАТ «Ідея банк» до ТОВ «Фінансова компанія Аланд»», та про вказану інформацію він довідався, встановивши на свій мобільний телефон додаток Дія, де з`явилась інформація про наявність відносно нього виконавчого провадження в серпні 2022 року. Після чого позивач зміг отримати інформацію з Автоматизованого реєстру виконавчих проваджень, де з`ясував про наявність виконавчого напису нотаріуса про примусове стягнення з нього невиплачених у строк грошових коштів по кредитному договору № Р25.225.71855, укладеному між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] у розмірі 49268 грн. 41 коп. заборгованість за тілом кредиту; 65867 грн. 38 коп. прострочена заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, на загальну суму 115 135 грн. 79 коп. Проте будь які докази переуступки права вимоги від ПАТ «Ідея банк» до ТОВ «ФК Аланд» у позивача відсутні. Так само вони відсутні і в матеріалах виконавчого провадження, доступного в електронному вигляді. Таким чином, 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис №2395, яким стягнуто на користь ТОВ «ФК Аланд» кошти в сумі 115 635 грн. 79 коп. За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. 08.02.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП №64403486.. Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису 20.01.2021 року нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача. Також позивач зазначав, що Умовами договору кредиту Р25.225.71855 від 01.06.2016 року погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони визначили також строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Оскаржуваним виконавчим написом нотаріус запропонував стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Аланд» заборгованість за період з 04.12.2020 року по 11.12.2020 року, однак таке визначення запропонованої до стягнення та погодженої нотаріусом суми не відповідає дійсності, адже незрозуміло чи включена у вказану суму заборгованість за період з 2016 року по 2017 рік, тобто з моменту припинення погашення кредитних зобов`язань. Також відсутній помісячний розрахунок заборгованості. Крім того позивач вказував, що кредитний договір № Р25.225.71855 від 01.06.2016 року не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 20 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за N 2395, про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Аланд», за кредитним договором від 01 червня 2016 року № Р25.225.71855 заборгованість за сумою кредиту - 49 268 грн. 41 коп. , заборгованість по несплаченим відсоткам 65 867 грн. 38 коп., а всього в сумі 115 135 грн. 79 коп. з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису - в сумі 500 грн. таким, що не підлягає виконанню. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачений під час подачі позову судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. Ухвалою суду від 01.12.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву від відповідача у визначений строк не надходив. У судове засідання представник позивача адвокат Побиванець Ю.В. не з`явився, але скерував до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі. На позовних вимогах наполягав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії наявного в матеріалах справи виконавчого напису вбачається, що 20.01.2021 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2395 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № Р25.225.71855 від 01.06.2016 р., укладеним із АТ «ІДЕЯ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 12/85 від 26 листопада 2020 є ТОВ «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 04/12/2020_ФА від 04 грудня 2020 є ТОВ «Фінансова Компанія «АЛАНД», заборгованості. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.12.2020 р. по 11.12.2020 р. Сума заборгованості складає 115135,79 грн., з яких: 49268,41 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 65867,38 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Плата за вчинення напису в сумі 500,00 грн. підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 115635,79 грн. За заявою стягувача ТОВ «ФК «Аланд» та на підставі даного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. від 08.02.2021 року було відкрито виконавче провадження №64403486 (копія постанови міститься в матеріалах справи). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна з цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Також, відповідно до пункту 3 глави 16 наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 26.11.2014 до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Таким чином станом на час вчинення виконавчого напису, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стороною позивача не обгрунтовано належним чином факт пропуску стягувачем трирічного строку позовної давності, оскільки як убачається з п. 1.2 кредитного договору, Банк надав кредит у день підписання даного Договору строком на 60 місяців, тобто строк дії договору - до 01.06.2021 року. Сторони не встановлювали строк позовної давності, отже на дані правовідносини розповсюджується загальний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України у 3 роки, тому кінцева дата звернення була 01.06.2024 року. З виконавчого надпису вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» звернулася до нотаріуса 20.01.2021 року, тобто ще до закінчення строку дії кредитного договору. Також суд не приймає до уваги доводи представника позивача, що йому незрозуміло, чи включена у вказану в виконавчому написі нотаріуса заборгованість за період з 2016 року по 2017 рік, тобто з моменту припинення погашення кредитних зобов`язань, оскільки стороною позивача не надано доказів того, коли саме припинив позивач сплачувати кошти за кредит і не надано жодних розрахунків на спростування нарахованих сум заборгованості. Натомість з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем або його попередниками були вчинені дії та нотаріусу були надані документи, що свідчили б про те, що стягувана за виконавчим написом нотаріуса заборгованість є безспірною. Як убачається з копії кредитного договору № Р25.225.71855 від 01.06.2016, наявної в матеріалах справи, даний кредитний договір, який був підставою для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства і він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Оскільки позивач сплатив за подачу позову судовий збір у сумі 1073,60 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову судовий збір у сумі 536,80 грн., то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1610,40 грн.

Outcome: approved