Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 жовтня 2020 року вона уклала шлюб з відповідачем, в якому у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . 30 січня 2024 року вона за згодою з відповідачем зареєструвала місце проживання їх доньки за адресою: [ADDRESS] , і вона проживає спільно з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що вони з відповідачем не досягли згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дитини, а відповідач з січня 2024 року мешкає окремо у спільному будинку. Вказує, що аліменти необхідні для забезпечення належних матеріальних умов для життя дитини, оплати продуктів харчування, одягу, предметів гігієни, спожитих дитиною комунальних послуг, дозвілля, фізичного та розумового розвитку, лікування нескладних захворювань, які вона одна не може забезпечити, а відповідач є здоровим і працездатним, може сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки він працює та має постійний дохід. Посилається також на те, що їй відомо про перебування на утриманні відповідача доньки від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , на утримання якої на підставі рішення суду відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу). На підставі викладеного вона звернулась до суду з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15\~березня 2024\~року представником\~відповідача \~адвокатом Прокопенком\~В.М.\~до суду\~було подано\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~він просив\~прийняти рішення\~про часткове\~задоволення позовних\~вимог та\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання дитини\~ [PERSON] \~в розмірі\~1/7\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходів),\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~дати пред`явлення\~позову до\~досягнення дитиною\~повноліття.\~В обґрунтування\~зазначив,\~що відповідач\~не працює,\~а також\~навчається за\~заочною формою\~навчання на\~контрактній основі\~в аспірантурі\~Дніпропетровського державного\~університету внутрішніх\~справ і\~на навчання\~йому потрібно\~20\~000\~грн.\~щорічно.\~Відповідач заперечує,\~що на\~утримання спільної\~дитини необхідно\~додатково витрачати\~кошти більші\~ніж це\~передбачено чинним\~законодавством України\~в розмірі\~1/3\~частини на\~одну дитину\~від заробітку\~відповідача.\~Також відповідач\~має ще\~одну дитину\~на утриманні\~від іншого\~шлюбу і\~також сплачує\~аліменти на\~її утримання\~в розмірі\~1/7\~частини з\~усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року. Таким чином, сплачуючи 1/7 та 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходів), на відповідача лягає тягар сплати більше ніж це передбачено чинним законодавством. З огляду на те, що позивач не надала доказів того, що відповідач має достатньо доходів для слати аліментів у заявленому позивачем розмірі 1/3 частини від доходів на одну дитину, з врахуванням сплати відповідачем аліментів в розмірі 1/7 частини від доходів на іншу дитину. Враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років, вік і потреби дітей, стан здоров`я платника аліментів та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, просив визначити аліменти саме в розмірі 1/7 частини. Посилається на наявність у позивача постійного доходу у вигляді стипендії в розмірі 15\~000 грн. щомісячно від Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ та відповідач надає кожного місяця допомогу позивачці в розмірі від 3\~000 до 7\~000 грн. перераховуючи їй на картковий рахунок щомісячні платежі. Вказує на наявність у відповідача кредиту за кредитним договором від 28 червня 2023 року в розмірі 154\~150 грн. за який необхідно щомісячно сплачувати суму в розмірі 6\~594,19 грн., а вказаний кредит було отримано сторонами у справі та витрачено за часів шлюбу на сімейне життя, але тягар його сплати зараз лежить саме на відповідачі. Відповідач спростовує і те, що його донька [PERSON] на постійній основі з вересня 2023 року відвідує приватний садочок, оскільки за її навчання платив відповідач і наразі з грудня 2023 року донька його не відвідує і позивач витрати на нього не несе. 12 квітня 2024 року позивачем до суду було надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування зазначає, що представником відповідача не спростовано факт проживання відповідача за адресою: земельна ділянка № [NUMBER] , СТ «Рассвет-2», Слобожанська селищна рада, Дніпровський район, Дніпропетровська область, а будинок на вказаній ділянці побудовано і відремонтовано за період їх спільного з відповідачем життя, і надані нею докази свідчать про перебування відповідача за вказаною адресою. Також відповідач після припинення спільного життя продовжує користуватись належним їй на праві власності з 02 липня 2020 року транспортним засобом. Зазначає, що відповідач наразі немає необхідності у придбанні житла для власного мешкання. Посилається на те, що станом на дату подання заяви позивач був працевлаштованим і те, що він наразі офіційно не працевлаштований є його особистим волевиявленням. Твердження представника відповідача на отримання нею постійного доходу у вигляді стипендії в розмірі 15\~000 грн. не підтверджено належними доказами, при цьому зазначає, що за рішенням ректора розмір стипендії було дійсно їй збільшено з 10\~000 до 15\~000 грн. починаючи нарахування з 28 лютого 2024 року. Посилання представника відповідача на надання їй допомоги в розмірі від 3\~000 до 7\~000 грн. щомісячно з посиланням на виписку з карткового рахунку не підтверджується жодною випискою. Звертає увагу на те, що відповідачем на власний розсуд визначена сума грошових коштів на утримання дитини, а з матеріалів справи не вбачається, що сторони досягли домовленості щодо розміру грошових сум, а надані відповідачем платіжні інструкції та квитанції не можуть слугувати належними, допустимими доказами виконання відповідачем зобов`язання з утримання дитини. Вказує на те, що про факт отримання відповідачем грошових коштів відповідно до вказаного у відзиві кредитного договору їй стало відомо лише 02 квітня 2024 року з вказаного відзиву, а відповідач отримав вказані кошти без її згоди та без повідомлення про факт укладання кредитного договору і їй невідомо на покриття яких саме витрат було спрямовано вказані грошові кошти. Зазначає, що після перенесеного донькою 22 грудня 2023 року операційного втручання за рекомендацією лікаря нею з відповідачем було прийнято спільне рішення про те, що їх донька не буде відвідувати дитячий садок до березня-квітня 2024 року, а під час її перебування на роботі донька перебувала під наглядом відповідача або її матері. Через відсутність у них з відповідачем можливості в оплаті послуг приватного дитячого садочка 18 березня 2024 року вона перевела доньку до Комунального закладу «Дошкільна освіта №240» Дніпровської міської ради. Посилається на те, що станом на 10 квітня 2024 року вона утримує малолітню дитину [PERSON] , а також на її утриманні вимушено перебуває її мати, і наразі рівень життя їх з відповідачем доньки суттєво погіршився. Звертає увагу, що відповідач звернувся до адвоката за правовою допомогою, отже наразі не працевлаштований відповідач має матеріальну можливість на оплату адвокатських послуг, проте відмовляється від належного утримання дітей. Тому з огляду на те, що відповідач офіційно не працевлаштований та має на утриманні неповнолітню доньку від попереднього шлюбу вважає за доцільне зменшити розмір позовних вимог. 24\~квітня 2024\~року відповідачем\~було подано\~до суду\~заперечення в\~яких він\~просив відмовити\~у позовних\~вимогах та\~стягнути з\~нього на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання малолітньої\~доньки -\~ [PERSON] \~в розмірі\~1/7\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку щомісячно,\~з дня\~винесення рішення\~і вступу\~його в\~законну силу,\~та до\~повноліття дитини.\~В обґрунтування\~зазначив,\~що в\~період спільного\~з позивачем\~життя вони\~з позивачем\~мешкали в\~орендованій квартирі\~з 03\~жовтня 2020\~року по\~22\~лютого 2022\~року,\~а після\~переїхали до\~належного на\~праві власності\~позивачу будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач посилається на користування ним транспортним засобом «Hyundai Accent», 2008 року випуску, що належить на праві власності позивачу, але не вказує факт користування нею автомобілем «Mazda CX-5», 2013 року випуску, який був придбаний в період сумісного життя 25 серпня 2023 року. Все викладене свідчить про необхідність у придбанні ним житла для власного мешкання. Щодо посилання позивача на його можливість працювати або служити в Збройних Силах України повідомив, що має підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України та наразі не має право виїжджати за межі міста Дніпра, і у зв`язку з чим його не можуть призвати до ЗСУ. Повідомляє, що позивач не вказала, що після припинення сумісного життя вона отримала від нього особисто грошові кошти в розмірі 1\~000 доларів США на потреби їх малолітньої дитини [PERSON] , та незважаючи на це він продовжив надавати фінансову допомогу позивачу в інтересах їх доньки, і за період з 2023 року ним на утримання, та життєзабезпечення, і підтримання умов життя ним було переведено на картковий рахунок [PERSON] суму в розмірі 26\~153 грн. Вважає що з врахуванням вказаних обставин та того, що він наразі не працевлаштований і має на утриманні неповнолітню доньку від попереднього шлюбу, необхідно зменшити розмір позовних вимог на утримання малолітньої доньки [PERSON] до розміру 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу) Позивач надала суду заяву, в якому просила проводити розгляд справи без її участі та задовольнити у повному обсязі позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, або у твердій грошовій сумі від 3 000 грн. до 4 000 грн. на місяць. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій заперечував щодо задоволення заявлених позовних вимог та просив визначити виплату аліментів у розмірі 1/6 частини з його доходів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 10 жовтня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис №1025 (а. с. 6). Матеріалами справи підтверджено, що від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис №1495 (а. с. 7). Згідно наявних в матеріалах справи витягу з Реєстру територіальної громади №2024/001013998, яка сформована 30 січня 2024 року щодо [PERSON] , [INFO] , а також довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] від 08 січня 2021 року, позивач проживає разом з донькою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9, 11). Крім того, факт проживання спільної дитини позивача та відповідача разом з матір`ю не заперечується самим відповідачем. Також з довідки Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України №773 від 24 січня 2024 року судом встановлено, що старший лейтенант [PERSON] дійсно є поліцейським і перебуває на посаді ад`юнкта відділу докторантури та аспірантури Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на денній формі навчання за кошти державного бюджету на третьому освітньо-науковому рівні для здобуття наукового ступеня доктора філософії зі спеціальності 081 «Право», а з виписок по картці [PERSON] за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, 01 січня 2024 року по 01 лютого 2024 року та 01 вересня 2023 року по 10 квітня 2024 року вбачаються надходження у виді соціальної виплати з 12 січня 2023 року в розмірі 860 грн. і щомісячної стипендії: за період з вересня 2023 року в розмірі 9\~333,18 грн., 10 000,42 грн.; в розмірі 10 000,16 грн. в січні 2024 року; в розмірі 15\~000,08 грн. в лютому 2024 року; в розмірі 15\~950,01 грн. в березні 2024 року (а. с. 27-30, 111). В матеріалах справи також наявне свідоцтво про народження [INFO] [PERSON] , батьками якої є відповідач - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №07 (а. с. 8). Крім того, в матеріалах справи наявне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року, відповідно до якого було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] та користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/7 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, яке набрало законної сили 12 листопада 2022 року (а. с. 42-43). Судом також встановлено, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №70647195 щодо [PERSON] за виконавчим листом №205/4503/22 від 16 листопада 2022 року, який сформовано державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/7 частина від його доходу та станом на 01 березня 2024 року він має борг в розмірі 15\~092,38 грн. (а. с. 46). Крім того, як вбачається з договору про надання освітніх послуг №29 від 01 вересня 2023 року, який укладено між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] , відповідач навчається на заочній формі навчання за спеціальністю 081 «Право» зі ступенем вищої освіти доктор філософії, терміном навчання 4 роки, загальною вартістю освітньої послуги за весь строк навчання 80\~000 грн., що складає 20\~000 грн. за рік навчання (а. с. 78-81). Також з довідки Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України №780 від 05 березня 2024 року судом встановлено, що [PERSON] дійсно навчається в аспірантурі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на заочній формі навчання за кошти фізичних або юридичних осіб та вчасно виконує освітню і наукову роботу згідно індивідуального плану аспіранта (а. с. 82). Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789\~ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно із ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.\~182\~СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. У цьому випадку суд виходить з того, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, має можливість самостійно визначати обсяг забезпечення себе роботою та відповідно отримання доходів від такої роботи, інших осіб на утриманні не має. Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На підставі ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Правова природа аліментів у розумінні СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу наведених норм вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків. Отже, судом встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем. Судом також враховується, що відповідачем у судовому засіданні було частково визнано позовні вимоги, а саме в частині стягнення з нього або у твердій грошовій сумі в розмірі 3\~700 грн., або в розмірі 1/6 частини його заробітку, а не 1/4 частини його доходів, як просила позивач у позовній заяві, але позивач заперечувала у судовому засіданні щодо стягнення аліментів у зазначеному відповідачем розмірі. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №283/1309/17. Суд приймає\~до уваги\~те,\~що відповідач\~є особою\~працездатного віку\~та має\~на утриманні\~доньку \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~від першого\~шлюбу, та як вбачається з матеріалів справи здійснює сплату аліментів на її утримання в розмірі 1/7 частки від свого доходу, а також навчається на заочній платній формі і має у користуванні транспортний засіб, але в нього також існують кредитні зобов`язання, при цьому не заперечує щодо можливості стягнення з нього аліментів, і суд вважає, що за таких обставин відповідач спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання їх спільної доньки. Крім того, суд також зазначає, що посилання відповідача на перерахування ним грошових коштів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та долучення до матеріалів відповідних доказів судом береться до уваги, але при цьому варто зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що вказані перерахування грошових коштів мали нерегулярний і мінливий характер, а самі квитанції не містять посилання в призначенні платежу на те, що вказані грошові кошти перераховані саме в рахунок аліментів, а деякі долучені в якості доказів квитанції взагалі не відносяться до предмету спору. В свою чергу, позивачем в судовому засіданні частково не заперечувався факт перерахування коштів, але було зазначено, що грошові кошти відповідачем перераховувались у недостатньому розмірі та нерегулярно. Більш того, позивачем в судовому засіданні було обґрунтовано звернення до суду позивача щодо стягнення аліментів з відповідача у судовому порядку саме тим, що таким чином відповідач буде зобов`язаний регулярно перераховувати грошові кошти в рахунок аліментів на утримання дитини саме у визначеному судовим рішенням розмірі. Таким чином, визначаючи розмір аліментів суд враховує, що звертаючись з позовом про стягнення на утримання малолітньої доньки аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, [PERSON] не обґрунтувала заявлений розмір аліментів, їх достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби. Виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, встановлених під час розгляду фактичних обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, беручи до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, беручи до уваги, що відповідач є працездатним та зобов`язаний матеріально утримувати дитину та не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки від його доходу, що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів, а тому суд визначає розмір аліментів на дитину у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Більш того, згідно із ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дітей з дня подання позову до суду, тобто з 05 лютого 2024 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст.\~264,\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. Також у відповідності до вимог ч. ч. 6, 7 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі за майнову вимогу у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial