Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

01.02.2023 року позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані послуги в розмірі 73\~896, 94 грн. Позов обґрунтований тим, що Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] . Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з централізованого постачання гарячої води постійно, проте відповідачами не виконувався обов`язок по оплаті за надану комунальну послугу. Відповідачі не здійснювали оплату за використані послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.12.2015 року по 31.10.2021 року на загальну суму 73\~896, 94 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Споживачами за вказаний період здійснено оплату послуг у розмірі 15\~747,06 грн. 29.03.2023 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] задоволені у повному обсязі, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги за період з 01.12.2015 року по 31.10.2021 року у розмірі 73\~896,94 грн. 13.03.2024 року відповідачами було подано заяву про перегляд заочного рішення, яка була задоволена ухвалою суду від 19.03.2024 року. 23.04.2024 року представником відповідача було подано заяву про застосування строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки філії Концерну «Міські теплові мережі» Дніпровського району особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , оформлений на ім`я [PERSON] . Згідно з п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Квартира відповідачів підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач у період з 01.12.2015 р. по 31.11.2021 р. надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Станом на 31.10.2021 року заборгованість відповідачів перед позивачем складає 73896,94 грн з урахуванням усіх проведених оплат відповідачами, що підтверджується розрахунком заборгованості. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. 23.04.2024 року представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність складає 3 роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до\~ст. 264 ЦК України\~перебіг давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Позивач звернувся до суду з позовом 01.02.2023 року. Отже, пред`явлена позовна вимога в частині стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01.12.2015 року по 01.02.2020 року є такою, що виходить за межі трирічного строку позовної давності, тому слід розглянути питання чи переривався строк позовної давності у вказаний період. Відповідно до поданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі частково здійснювали оплату наданих послуг. Суд звертає увагу, що послуга опалення та послуга ГВП обліковуються позивачем окремо, нарахування за кожну послугу здійснюється щомісячно, кошти на погашення заборгованості обліковуються також окремо відповідно до сплаченої послуги. У грудні 2016 року відповідачами було оплачено послугу опалення на суму 2527,05 грн, у березні 2017 року 618,45 грн, що свідчить про переривання строку позовної давності. Проте відповідачами більше жодних оплат послуги опалення здійснено не було, тому відповідно за позовними вимогами про стягнення заборгованості за послугу опалення за період з грудня 2015 року по березень 2017 року пройшов строк позовної давності, тому позовні вимоги у розмірі 13\~472, 99 грн задоволенню не підлягають. Щодо послуги з ГВП, то відповідачі здійснювали оплати у травні 2016 року 247, 44 грн, у червні 2016 року 719,60 грн, липні 2016 року - 395,78 грн, серпні 2016 року 334,45 грн, жовтні 2016 року 431,30 грн, листопаді 2016 року 83,23 грн, грудні 2016 року 83,23 грн, січні 2017 року 83,23 грн, лютому 2017 року 83,23 грн, березні 2017 року 1283,23 грн, травні 2017 року 1602,01 грн, липні 2017 року 468,23 грн, жовтні 2017 року 1935,00 грн, червні 2018 року 300,00 грн, грудні 2018 року 689,00 грн, червні 2019 року 100,00 грн, жовтні 2019 року 678,22 грн, грудні 2019 року 678, 22 грн. На думку суду, оплата вказаних послуг, у тому числі у більшому розмірі ніж поточні нарахування, свідчить про визнання боргу, тому строк позовної давності переривався вказаними діями. На початку 2020 року з початком пандемії коронавірусної хвороби законодавець доповнив Прикінцеві та перехідні положення ЦК України п. 12, яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19),\~строки, визначені ст ст. 257, 258 (позовна давність), продовжуються на строк дії такого карантину. З початком повномасштабного вторгнення 24.02.2022\~ законодавець вніс до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України п. 19, яким\~\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану\~строки, визначені стст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин. Суди під час аналізу вимог про застосування строків позовної давності зважають на те, що їх\~продовження в період дії\~\~карантину є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається\~(постанова Верховного Суду від 22.09.2022 у справі №\~920/724/21). Таким чином, суд застосував позовну давність до позовних вимог про стягнення заборгованості за послугу опалення за період з 01.12.2015 року по 01.03.2017 року у розмірі 13\~472,99 грн, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково: за послуги опалення у розмірі 30\~976,99 грн, послуги ГВП - у розмірі 29\~446, 96 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які документально підтверджені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial