Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач [PERSON] \~звернулася до\~Комінтернівського районного\~суду м.\~Харкова з\~позовом до\~\~ [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 22 жовтня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 4879, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2021 року, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем припинили фактичні шлюбні відносини, не вважають себе сім`єю, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, намірів зберегти сім`ю не мають. Подальше спільне життя в якості подружжя не можливе, через втрату взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Від шлюбу сторони мають дитину, яка проживає із позивачем. Відповідач належної матеріальної допомоги на дитину не надає, що і стало підставою звернення до суду. Відповідач [PERSON] у поданому відзиві позовні вимоги визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив стягувати з нього аліменти на утримання доньки в розмірі частини від його доходу. При цьому зазначив, що дійсно працює та має стабільний заробіток, однак також має інших осіб на своєму утриманні, своїх батьків: маму [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером за віком, тато [PERSON] , [INFO] , якій є пенсіонером та інвалідом. Батьки потребують матеріальної підтримки, адже вони особи похилого віку їм постійно потрібно придбавати ліки та належне харчування. Позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, та зазначила, що з 15.04.2022 року наказом КСП «Харківгорліфт» № 13-В їй надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 20.04.2022 року по 11.02.2025 року без будь-яких щомісячних грошових виплат. У зв`язку з відпусткою по догляду за дитиною КСП «Харківгорліфт» не нараховує їй будь-яких коштів, при цьому від держави отримує 860 грн. щомісяця, вказаних грошових коштів не вистачає на забезпечення донці рівня життя, достатнього для її розвитку. З самого народження у доньки наявні проблеми зі здоров`ям, донька часто хворіє простудними захворюваннями на фоні яких запалюються аденоїдні вегетації (копія довідки ЛОР від 22.04.2024 року додається), також в неї діагностовано синдром тонусних порушень внаслідок ПІУ ЦНС та вона потребує лікування на постійній основі (агвантар, масаж загальний, ЛГ-загальний комплекс) та на постійній основі спостерігається у невролога, педіатра. Лікування дитини потребує постійних фінансових витрат, у зв?язку з чим я вимушена принижуватись та брати в борг гроші у своєї матері та знайомих, так як відповідач ніякої матеріальної підтримки не здійснює. Позивач та її представник адвокат Задніпровський О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач та його представник адвокат Дмитрук Т.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, однак просив стягувати з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від його доходу. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 22 жовтня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 4879, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2021 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.\~\~ Відповідно до\~ст. 1 Сімейного Кодексу України\~побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до вимог\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України\~визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Враховуючи вищезазначені обставини, у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, а також, що позивач не має змоги працювати і утримувати себе, та те, що відповідач працездатна особа, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення аліментів на дитину та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягування з 21.03.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір». Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн., встановлений\~Законом України «Про судовий збір». Згідно ч.1ст. 430\~ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial