Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

27 грудня 2023 року позивач Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» звернувся до суду, через систему «Електронний суд», з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №1001958640801 від 28.08.2021 року, яка утворилась станом на 29.10.2023 року, у загальному розмірі 145\~496 грн. 94 коп. та яка складається із: 85\~017 грн. 13 коп. заборгованість за кредитом; 11 грн. 18 коп. заборгованість за процентами; 60\~468 грн. 63 коп. заборгованість за комісією. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~147 грн. 20 коп. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначив,\~що між\~АТ «Перший\~Український міжнародний\~банк» та\~ [PERSON] 28.08.2021\~року укладено\~кредитний договір\~№ 1001958640801\~на підставі\~якого,\~видано кредит\~у сумі\~106\~080\~грн. Відповідач не\~виконує свої\~кредитні зобов`язання\~належним чином\~довготривалий строк.\~Заборгованість відповідача\~перед позивачем\~станом на\~29.10.2023\~року складає\~145496.94\~грн.,\~з яких:\~-\~85017.13\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом;\~-\~11.18\~грн.\~ заборгованість\~процентами;\~-\~60468.63\~грн.\~ заборгованість\~за комісією. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. А тому, позивач вимушений звернутись до суду за захистом порушених прав. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 07\~березня 2024\~року на\~адресу суду\~через систему\~«Електронний суд»\~від представника\~відповідача \~адвоката Трофімова\~Д.Ю.\~надійшов відзив\~за вх.№7323/24\~від 07.03.2024\~року у\~якому останній\~просив суд\~позов задовольнити\~в частині\~стягнення заборгованості\~по кредиту,\~процентів за\~користування у\~сумі визнаній\~відповідачем.\~Так,\~стороною відповідача\~було зазначено\~у відзиві,\~що обставину\~укладення кредитного\~договору комплексного\~банківського обслуговування\~шляхом підписання\~Заяви №1001958640801\~на приєднання\~відповідач визнає.\~Обставину отримання\~кредиту у\~сумі 106\~080\~грн.\~відповідач також\~визнає. Обставину отримання\~письмової вимоги\~(повідомлення)\~позивача вих.№КНО-44.2.2/47\~від 31.10.2023\~року відповідач\~не визнає,\~оскільки докази\~відправлення зазначеної\~вимоги,\~а саме\~список №20231101\~coll_321_1,\~не містить\~відбитку штампу\~Укрпошти,\~а також\~взагалі відсутня\~інформація про\~поштові відправлення\~у списку\~позивача за\~№98\~та №100.\~Заборгованість за\~кредитом у\~розмірі 85017,13\~грн.\~відповідач не\~визнає.\~Відповідач визнає\~заборгованість за\~кредитом у\~розмірі 43557,01\~грн.\~Заборгованість зі\~сплати процентів\~за користування\~кредитними коштами\~у розмірі\~11.18\~грн.\~відповідач визнає.\~Заборгованість за\~комісією відповідач\~не визнає\~в повному\~обсязі.\~Та з\~цього приводу\~зазначає,\~що стягнення\~кредитними установами\~комісії за\~здійснення своєї\~основної діяльності\~порушує права\~споживача. Так,\~надання грошових\~коштів за\~укладеним кредитним\~договором відповідно\~до частини\~1\~статті 1054\~ЦК України\~є обов`язком\~банку,\~відповідно,\~виконання такого\~обов`язку\~не може\~обумовлюватися будь-якою\~зустрічною оплатою\~з боку\~позичальника. Таким чином, розмір кредитної заборгованості за розрахунком позивача складає 106080.00 грн. 14946,15 грн. (сплачені кошти за тілом кредиту у період з 28.01.2021 року по 28.06.2022 року) 34889,69 грн. (сплачені кошти банку як комісійні у період з 28.01.2021 року по 28.06.2022 року) 12687,16грн. (кошти списані банком самостійно з рахунку відповідача 28.05.2022 року) = 43557,01 грн. 26 березня 2024 року, на виконання ухвали суду від 20.03.2024 року, представником позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» було надано «клопотання» за вх.№9513 від 26.03.2024 року у якому АТ «ПУМБ» надано запитувану судом інформацію. Так, позивачем було повідомлено суд, що відповідачу надавались кредитні канікули на період 28.03.2022 року - 28.08.2022 року, що відображено в розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви. Стосовно комісії позивачем зазначено, що відповідно до ч.5 «Умови надання Споживчого кредиту» Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, копія витягу якого додавалась до позову, Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за Споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в Заяві на приєднання до Договору, від початкової (наданої) суми Споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим Споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Таким чином, Банком вчинялись дії передбачені вказаними умовами ДКБО. Окрім того, позивач наголосив суду, що списання 28.05.2022 року, в сумі 12687,16 грн., на яке наголошує відповідач, не відбувалось, на підтвердження чого надав виписку з особового рахунку з 28.08.2021 року по 21.03.2024 року. Про дату і час та місце розгляду справи сторони були повідомлені в порядку ч. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у вимогах позовної заяви просив суд розглянути справу за відсутності представника Банку. Представник відповідача адвокат Трофімов Д.Ю. у судовому засідання зазначив, що сторона відповідача частково визнає позовні вимоги та не заперечує проти стягнення суми боргу за власними підрахунками, зазначеними у відзиві. Заслухавши заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно з частиною 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось стороною відповідача у наданому відзиві та під час судового розгляду, 28 серпня 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача з заявою №1001958640801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.17-18). Відповідно до положень даної заяви, підписанням цієї заяви клієнт підтвердив отримання Публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті послуг, які можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідач просив надати йому споживчий кредит на загальні цілі банківський переказ (36). Цільове призначення: а) загальні споживчі цілі, б) сплата разової комісії банку. Сума 106\~080 грн., строк: 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 2,99%. Розмір процентної ставки: 0,01% річних. Схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами). Спосіб надання споживчого кредиту: банківський переказ. Також заява містить графік платежів: дата платежу - до 28 числа кожного календарного місяця, платіжні періоди з 28.08.2021 року по 28.08.2024 року, усього 36 місяців. Чиста сума кредиту/ сума платежу за розрахунковий період (грн.) 6\~118,91 грн. щомісяця та 6\~118,80 грн. (останній платіж), усього 220\~280,65 грн. Також передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3\~171,79 грн. щомісяця, усього 114\~184,44 грн. Згідно з положеннями розділу «Підтвердження та запевнення» даної заяви, клієнт підтвердив, зокрема, що ознайомлена з ДКБО, Тарифами банку та цілком згодна, всі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, … до підписання заяви отримав у письмовій формі інформацію згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», у тому числі шляхом надання доступу до такої інформації на сайті банку. В дату підписання цієї заяви йому надано ДБКО (як публічну частину договору) за посиланням: ДКБО, а також шляхом розміщення на сайті банку, зокрема у розділі «Звернення та безпека» за закладкою «Документи». Крім того, позивачем додано до позову паспорт споживчого кредиту з зазначенням істотних умов договору кредиту (а.с.18 на звороті). Відповідно до платіжної інструкції № ТR.51753775.45978.8810 від 28 серпня 2021 року, АТ «ПУМБ» перерахував [PERSON] 106\~080,00 грн. на банківський рахунок як надання кредитних коштів за договором № 1001958640801 від 28.08.2021 року за позикою [PERSON] (а.с.28 на звороті). Відповідно до копії письмової вимоги (повідомлення) вих.№ КНО-44.2.2/47 від 31.10.2023 року позивач звернувся до відповідача з вказаною вимогою про повернення кредитних коштів за кредитним договором № 1001958640801 від 28.08.2021 року, вказавши про наявність заборгованості, яка станом на 29.10.2023 року становить 45\~496,94 грн. (а.с.26). Відповідно наданої виписки/особовий рахунок (а.с.31-32) [PERSON] 28.08.2021 року відбулось надання коштів на картковий рахунок у сумі 106\~080,00 грн. У подальшому відбувалась автоматична рекласифікація стандартної заборгованості за основним боргом в прострочену, договірне списання коштів на погашення кредитного договору, автоматичне погашення строкової заборгованості, договірне списання коштів на погашення заборгованості та надходження грошових коштів для погашення заборгованості. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша\~статті 530 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно із частинами 1, 3, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та процентами, то суд звертає увагу на те, що відповідач, стверджуючи у відзиві про сплату ним боргу на суму 12\~687,16 грн. жодних доказів на підтвердження вказаних доводів до суду не надав (квитанцій, чеків, у т.ч. роздруківок з інтернет-банкінгу). Надана відповідачем історія виплат по кредитному договору №1001958640801 від 28.08.2021 року (а.с.56) судом не може бути об`єктивно прийнята у якості належного доказу, оскільки остання нівелюється повним розрахунком банку за особовим рахунком [PERSON] № [NUMBER] . [NUMBER] за період 28.08.2021 року 21.03.2024 року Відповідно до наданого банком розрахунку у відповідача станом на 29.10.2023 року включно існує заборгованість у розмірі 145\~496 грн. 94 коп. та яка складається з: 85\~017 грн. 13 коп. заборгованість за кредитом; 11 грн. 18 коп. заборгованість за процентами; 60\~468 грн. 63 коп. заборгованість за комісією (а.с.29-30). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75\~визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи (а. с. 31-32,72), може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Отже, виписка по картковому рахунку у сукупності з іншими доказами є підтвердженням чи користувався відповідач кредитними коштами, якщо користувався, то в якому розмірі, чи здійснював повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснював, то в якому розмірі, та чи не перевищує сума повернутих відповідачем кредитних коштів суму отриманого ним кредиту. Дослідивши надані банком докази, суд вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками є таким, що відповідає дійсним обставинам справи. Водночас щодо нарахування боргу по комісії, суд враховує наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що умовами кредитного договору передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, яка складає 2,99 % (пункт 5 заяви №1001958640801 від 28.08.2021). Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 3\~171,79 грн. щомісяця. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії в розмірі 60\~468,63 грн. Суд звертає увагу, що відповідач, посилаючись на тяжкі обставини, які спонукали його на укладення кредитного договору, у той же час даний договір не оспорював, а тому зважаючи на загальні норми цивільного законодавства, які регламентують, що зобов`язання має виконуватись належним чином, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог банку. За правилами статті 141 ЦПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться у п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов суд задовольняє частково, судовий збір за подачу позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь банку в сумі 1\~270 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial