Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернув ся до Дарницького районного суду міста Києва із позовом до відповідачів [PERSON] , ТОВ "УАПРОМ" про припинення порушення прав інтелектуальної власності, вилучення з цивільного обороту та знищення товару, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем було виявлено факт відтворення та публічного сповіщення, а також подальшого розповсюдження дитячих конструкторів, які, на переконання позивача, порушують його майнові авторські права в Інтернет-магазині за посиланням [INFO], який належить [PERSON] . Зідно із інформацію, розміщеною на веб-сайті [INFO], власником веб-сайту є [PERSON] . Окрім того, [PERSON] був отримувачем платежів в ході здійснених позивачем тестових закупівель продукції з порушеннями. [PERSON] є особою, яка розмістила продукцію з порушеннями з метою продажу в Інтернет-магазині [INFO], таким чином здійснивши її відтворення та публічне сповіщення, а також здійснює її розповсюдження на території України. Позивач переконаний, що відтворення, публічне сповіщення та розповсюдження продукції з порушенням [PERSON] в Інтернет-магазині за посиланням [INFO] відбуваються із порушенням його майнових авторських прав, оскільки дизайн упаковки продукції з порушеннями відтворює оригінальний дизайн, розроблений Позивачем і який використовується на оригінальній продукції, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді від 01.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. До суду 27.06.2023 від ТОВ "УАПРОМ" надійшов відзив, відповідно до якого позовних вимог не визнав та просив суд відмовити у задоволенні вимог до ТОВ "УАПРОМ". До суду 11.07.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив ТОВ "УАПРОМ", відповідно до якого позивач вважає доводи відповідача викладені у відзиві необґрунтованими та наполягав на задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 11.07.2023, за клопотанням позивача, позов Компанії ЛЕГО А/С до [PERSON] , ТОВ "УАПРОМ" про припинення порушення прав інтелектуальної власності, вилучення з цивільного обороту та знищення товару, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації, залишено без розгляду в частині вимог до ТОВ "УАПРОМ" про припинення порушення прав інтелектуальної власності. До суду 11.08.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив, згідно якого відповідач вважає, що поданий позивачем позов не відповідає такій встановленій законом загальній засаді цивільного законодавства як добросовісність, а відтак заявлені позивачем позовні вимоги до відповідача не можуть бути задоволені. Відповідач зазначає, що обставини, що позивач володіє виключним правом на комерційне використання серії дитячих конструкторів LEGO CITY без географічних обмежень, а в оформленні дитячих конструкторів серії CITIES, реалізацію яких з використанням системи Інтернет здійснював відповідач було використано зображення з дизайну пакування конструктора з лінійки продуктів LEGO CITY, не належать до категорії загальновідомих обставин. Відтак, позивач, виявивши факти пропонування відповідачем до продажу та продажу дитячих конструкторів серії CITIES, які, на переконання позивача, були створені в результаті неправомірного копіювання серії дитячих конструкторів LEGO CITY, розроблених позивачем, мав обов`язок, звертаючись до відповідача з вимогою про припинення пропонування до продажу та продаж дитячих конструкторів серії CITIES, надати відповідачу достатні і достовірні докази відповідних незаконних копіювань, а також надати відповідачу докази наявності у позивача майнових прав на серію дитячих конструкторів LEGO CITY, як на об`єкти авторського права. Таким чином, на думку відповідача, він до моменту отримання від позивача достовірних та достатніх доказів, які б належним чином підтверджували, зокрема використання у дизайні пакування дитячих конструкторів серії CITIES зображення з дизайну пакування дитячих конструкторів з лінійки продуктів LEGO CITY та наявності у позивача майнових прав на серію дитячих конструкторів LEGO CITY, як на об`єкти авторського права, не був зобов`язаний виконувати вимоги позивача припинити пропонувати до продажу і продавати дитячі конструктори серії CITIES, маючи законне право відхилити ці вимоги, як нічим не обґрунтовані. Відповідні обов`язки виникли у відповідача лише після ознайомлення з Афідавітом, який позивач надіслав до суду і до відповідача разом з клопотанням за вих. №1286-082 від 29.06.2023 про приєднання доказів у справі. За таких обставин, відповідач вважає, що позивач використав права, надані йому Законом про авторське право, не для захисту своїх прав автора, а з метою штучного створення умов, які б дозволили позивачу надалі просити суд стягнути з відповідача грошову компенсацію у надмірному розмірі. У зв`язку з викладеним відповідач позовних вимог не визнав та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. До суду 01.09.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначає, що відповідач фактично визнав факт порушення ним авторських прав позивача на авторський дизайн шляхом відтворення, публічного сповіщення на веб-сайті [INFO] та подальшого розповсюдження продукції з порушеннями; тривалість порушення авторських прав позивача та його обсяг; розмір доходу відповідача, отриманого внаслідок порушення авторських прав позивача на авторський дизайн; наявність підстав для стягнення компенсації у порядку, передбаченому Законом про авторське право, та її розмір. Також, позивач зазначив, що оскільки його ім`я зазначено на матеріальних носіях, де втілено авторський дизайн та відсутні будь-які належні та допустимі докази авторства іншої особи на авторський дизайн, позивач є володільцем авторських прав на авторський дизайн. Ухвалою суду від 04.10.2023 справу передано за підсудністю до Перемишлянського районного суду Львівської області. Постановою Київського апеляційного суду від 30.01.2024 апеляційну скаргу Лего А/С задоволено та ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04.10.2023 про передачу справи за підсудністю скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Дарницького районного суду міста Києва. Ухвалою суду від 29.03.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позовних вимог не визнав, заперечував проти їх задоволення та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач входить до групи компаній the LEGO Group - всесвітньо відомого виробника дитячих іграшок та конструкторів, що виробляються під однойменним брендом LEGO з 1932 року. Група компаній була заснована [PERSON] - теслярем з міста Білунд, розташованого в Данії. Свою назву група компаній одержала від словосполучення «LEg GOdt», що датською мовою означає «грати добре». Іграшки LEGO є надзвичайно популярними у світі. Продукція LEGO, в тому числі Лінійки LEGO, пропонується до продажу в упаковці, оформлення якої розроблено дизайнерами позивача та пов`язаних з ними особами та містять художні ілюстрації відповідних наборів конструкторів. Набуті права на дизайн конструкторів LEGO, оформлення їх пакування, інструкції до конструкторів LEGO, а також інші індивідуалізовані позначення захищаються в Україні відповідно до положень Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів та законодавства про захист від недобросовісної конкуренції без необхідності будь-якої формалізації чи реєстрації на території України. Тематичні лінійки та серії Продукції LEGO включають, між іншого, лінійку «CITY». Позивачем було виявлено факт відтворення та публічного сповіщення, а також подальшого розповсюдження дитячих конструкторів, які, на переконання позивача, порушують його майнові авторські права в Інтернет-магазині за посиланням [INFO], який належить відповідачу [PERSON] , який був отримувачем платежів в ході здійснення позивачем тестових закупівель продукції з порушеннями. Захист прав інтелектуальної власності позивача як власника авторських прав гарантований як міжнародними угодами, так і національним законодавством. Відповідно до ст. 2 Бернської конвенції про охорону літературних та художніх творів, правовій охороні та захисту від посягань третіх осіб підлягають всі твори в галузі літератури, науки і мистецтва, яким би способом і в якій би формі вони не були виражені, в тому числі, але не виключно, малюнки, твори живопису й графіки і літографії; фотографічні твори, до яких прирівнюються твори, виражені способом, аналогічним фотографії, ілюстрації та ін. При цьому, у відповідності до ст. 5 зазначеної Конвенції обсяг охорони, рівно як і засоби захисту, що забезпечують автору охорону його прав, регулюються виключно законодавством країни, в якій виникає потреба в ній. Згідно ст. 420, 433 ЦК України, до об`єктів права інтелектуальної власності відносяться, зокрема, літературні та художні твори. При цьому, відповідно до ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", твір образотворчого мистецтва як різновид художнього твору визначається як скульптура, картина, малюнок, гравюра, літографія, твір художнього дизайну (у тому числі сценічного дизайну, накреслення (дизайну) шрифтів) тощо. Таким чином, авторський дизайн, завдяки оригінальності та матеріальній формі втілення, захищається як художній твір в розумінні авторського права. При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 433 ЦК України, твори є об`єктами авторського права без виконання будь-яких формальностей щодо них та незалежно від їх завершеності, призначення, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження. Це підтверджується п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» № 25 від 04.06.2010, в якому вказано, що твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об`єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми). Правовласник наділений широким спектром майнових та особистих немайнових прав щодо об`єкта авторського права.Так, у відповідності до ст. 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є, зокрема: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання. Аналогічне положення викладене також в ч. 1 ст. 12 Закону України "Про авторське право і суміжні права". Відповідно до ст. 443 ЦК України, використання твору здійснюється виключно з дозволу суб`єкта авторського права або іншої уповноваженої на надання такого дозволу особи, крім випадків правомірного використання твору без такого дозволу, встановлених законом. Згідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про авторське право і суміжні права", серед способів використання твору, визначені, зокрема, відтворення, розповсюдження та публічне сповіщення творів. Під відтворенням творів, згідно із ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", слід розуміти пряме чи опосередковане виготовлення однієї або більше копій об`єкта авторського права та/або суміжних прав (або його частини) будь-яким способом та у будь-якій формі, у тому числі для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп`ютер, а також створення тривимірного твору з двовимірного і навпаки та створення тривимірного твору на основі набору інструкцій, який зчитується комп`ютером для виготовлення тривимірного твору. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 53 Закону України "Про авторське право і суміжні права", порушенням особистих немайнових та/або майнових авторських і суміжних прав є, зокрема, використання об`єкта авторського права або об`єкта суміжних прав, якщо такі дії не підпадають під передбачені Законом випадки вільного використання об`єктів авторського права або об`єктів суміжних прав, без дозволу суб`єкта таких прав. Таким чином, розміщення відповідачем на сайті інтернет-магазину [INFO] зображень упаковок продукції з порушеннями, до якого має доступ необмежена кількість споживачів у різних місцях, слід розцінювати як відтворення та публічне сповіщення, яке без дозволу позивача є порушенням його виключних майнових прав інтелектуальної власності на авторський дизайн. Таке відтворення та публічне сповіщення зафіксовано представником позивача у протоколі огляду вмісту веб-сайту [INFO]. У свою чергу, продаж відповідачем товару, дизайн упаковки якого відтворює авторський дизайн, слід розцінювати як порушення майнових авторських прав позивача у вигляді розповсюдження. Згідно ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" розповсюдження об`єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об`єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об`єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об`єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором. Тобто, відтворення авторського дизайну в оформленні упаковки продукції з порушеннями без належного дозволу позивача як власника авторських прав на зазначений дизайн є порушенням його виключних майнових авторських прав. Відповідно до ст. 16 ЦК України та ч. 2 ст. 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права" особи, зокрема, суб`єкти авторського права, мають право звертатися за захистом авторського права та/або суміжних прав суду з будь-якими вимогами, не забороненими законом, зокрема, про припинення дії, яка порушує право. В даному випадку йдеться про припинення відтворення, публічного сповіщення та розповсюдження товарів, дизайн упаковки якого порушує майнові права інтелектуальної власності позивача на авторський дизайн. Відповідач стверджує, що позивачем нібито не надано доказів належності йому авторських прав на авторський дизайн; матеріалів, на підставі яких відповідач міг би порівняти авторський дизайн та продукцію з порушеннями. Разом з тим, згідно п. 1 ст. 15 Бернської конвенції, для того, щоб автор літературних і художніх творів, що охороняються цією Конвенцією, розглядався, за відсутності доказів протилежного, як такий і відповідно до цього допускався у країнах Союзу до порушення судового переслідування проти контрафактів, достатньо, якщо ім`я автора буде позначено на творі звичайним чином (презумпція авторства). Тобто, оскільки ім`я позивача зазначено на матеріальних носіях, де втілено авторський дизайн (зокрема, на упаковках іграшкових конструкторів), та відсутні будь-які належні та допустимі докази авторства іншої особи на авторський дизайн, позивач є володільцем авторських прав на авторський дизайн. Виходячи із викладеного та враховуючи, що: сам факт створення авторського дизайну вже є підставою для визнання їх об`єктами авторського права; позивач є суб`єктом авторських прав на авторський дизайн в силу презумпції авторства; факт належності позивачеві авторських прав на авторський дизайн не потребує вчинення жодних формальностей, зокрема, документального оформлення, твердження відповідача про ненадання позивачем документальних підтверджень належності йому авторських прав на авторський дизайн є такими, що суперечать положенням чинного національного та міжнародного законодавства в сфері авторського права. Таким чином, з огляду на чинне законодавство, задля належного захисту прав позивача необхідним є припинення порушення його прав з боку відповідача, що має місце у формі відтворення, публічного сповіщення та розповсюдження на сайті інтернет-магазину [INFO] продукції позивача з порушеннями, упаковка якої незаконно відтворює авторський дизайн в порушення вимог Закону України "Про авторське право і суміжні права", тому і цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимог про вилучення з обороту та знищення продукції, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 432 ЦК України, суд може постановити рішення, зокрема, про вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності та знищення таких товарів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права", суд може постановити рішення про вилучення чи конфіскацію всіх піратських примірників творів, фонограм, відеограм чи записів програм організації мовлення щодо яких встановлено, що вони були виготовлені або розповсюджені з порушенням авторського права та/або суміжних прав, а також засобів обходу технологічного засобу захисту об`єкта авторського права або об`єкта суміжних прав. За рішенням суду вилучені піратські примірники об`єктів авторського права та/або об`єктів суміжних прав на вимогу особи, яка є суб`єктом авторського права або суб`єктом суміжних прав і права якої порушено, можуть бути передані цій особі. Якщо ця особа не вимагає такої передачі, піратські примірники підлягають знищенню за рахунок правопорушника, а матеріали і обладнання, що використовувалися для відтворення піратських примірників, підлягають відчуженню із зарахуванням виручених коштів до державного бюджету. В даному випадку знищенню підлягає продукція з порушеннями повністю (упаковка, товар, супровідні деталі, інструкція, декоративні наліпки), оскільки, без упаковки така продукція не становить жодної комерційної цінності. Згідно із п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності вибір способу судового захисту прав інтелектуальної власності, включаючи такі, як вилучення та знищення товарів і матеріалів, введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності, та знарядь, що використовувалися для виготовлення таких товарів, здійснюється особою, якій належить право інтелектуальної власності. В даному випадку такою особою є позивач як власник авторських прав на авторський дизайн. Також, згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/4071/17 такий спосіб захисту прав інтелектуальної власності, як вилучення з обороту та знищення товару, підлягає застосуванню судом у випадку, якщо він відповідає допущеному порушенню і меті здійснення судового розгляду з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги як можливість у той чи інший спосіб захистити порушене право, так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, щовилучення з обігу та знищення продукції з порушеннями відповідає характеру допущеного відповідачем порушення, а виконання судового рішення у частині вилучення у відповідача та знищення продукції з порушеннями не потребуватиме вчинення дій стосовно осіб, коло яких є невизначеним. Щодо позовних вимог про стягнення компенсації та накладення штрафу, судом встановлено наступне. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права", суб`єкти авторського права мають право звертатися за захистом авторського права та/або суміжних прав до суду з будь-якими вимогами, не забороненими законом, зокрема, про стягнення компенсації. Згідно п. 4 ч. З ст. 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суд має право постановити рішення про стягнення компенсації (разового грошового стягнення), що визначається судом замість відшкодування збитків або стягнення доходу на розсуд суб`єкта авторського права та/або суб`єкта суміжних прав у розмірі від 2 до 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб або як фіксована подвоєна, а в разі умисного порушення - потроєна сума винагороди, яка була б сплачена за надання дозволу на використання об`єкта авторського права або об`єкта суміжних прав, з приводу якого виник спір. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відтворення, публічне сповіщення та розповсюдження авторського дизайну відповідачем дозволяє йому отримати економічні, репутаційні переваги, що порушує економічний інтерес позивача як виробника та дистриб`ютора тієї ж продукції з використанням власних авторських прав. Таким чином, в розумінні ст. 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права", у позивача виникає право на стягнення компенсації за порушення його виключних майнових прав інтелектуальної власності на авторський дизайн. Аналогічною є практика і Верховного Суду, зокрема у постановах від 15.05.2019 у справі №917/803/18 та від від 16.05.2018 у справі № 907/576/17, де йдеться про те, що особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки. Крім того, економічний інтерес, який породжений наявністю в особи прав інтелектуальної власності, визнається Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) різновидом права власності, а звідси, об`єктом, що захищається ст. 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції з прав людини. Зокрема, у рішенні в справі «Анхойсер-Буш Інк. проти Португалії» від 11.01.2007 (п. 47), ЄСПЛ зазначив, що права інтелектуальної власності породжують значний економічний, в тому числі, грошовий інтерес, у власника/заявника. Такі права можуть породжувати факти укладення угод, що мають значну матеріальну цінність, та бути передумовою інших способів комерціалізації таких прав. Звідси, даний економічний інтерес повинен захищатись в розумінні права власності суб`єкта, що володіє виключними правами інтелектуальної власності. Відповідно до 4 ч. 3. ст. 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права" розмір компенсації має бути ефективним, співрозмірним і стримуючим, спрямовуватися на відновлення порушених прав та застосовуватися таким чином, щоб уникнути створення перешкод законній діяльності користувача і водночас забезпечити захист від зловживань користувача. При цьому, при визначенні розміру компенсації судом враховується тривалість та систематичність порушення, обсяг порушення (зокрема з урахуванням території поширення), сфера господарювання та наміри порушника, вина та її форми, а також інші обставини. Крім того, згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» при вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об`єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об`єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об`єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею З ЦК, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації бути наведені в судовому рішенні. В процесі розгляду справи судом встановлена тривалість порушення, зокрема відповідач отримував скарги щодо порушення прав позивача у 2021 році (17.09.2021, 22.09.2021, 04.10.2021, 05.11.2021, 11.11.2021). Крім того, факт отримання скарг позивача відповідачем не заперечується і як і не заперечується факт ненадання жодних відповідей на них. Щодо обсягу правопорушення, то відповідач здійснює активну господарську діяльність (за три місяці до звернення позивача до суду із вказаним позовом здійснено понад 1200 відправлень, продано як мінімум 26 конструкторів, які порушують права позивача, та отримано дохід з такого продажу у розмірі щонайменше 74 000 грн). Також, встановлено вину порушника - відповідач підтвердив отримання претензій, однак, не припинив продажу продукції. Видалення із сайту посилань на таку продукції було здійснено відповідачем лише після вимоги ТОВ «УАПРОМ», надісланої відповідачу за фактом ініціювання судового спору. Судом також перевірено правильність формули розрахунку компенсації, зокрема відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", суд має право стягнути компенсацію у розмірі від 2 до 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за кожне порушення. Позивачем визначено розмір компенсації у розмірі 805 200 грн з розрахунку 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на кожний з перерахованих 6-ти випадків незаконного використання об`єктів авторського права: 2684 х 50 х 6 = 805 200 грн. При цьому, відповідно до положень п. 51.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» кожен окремий факт протиправного використання об`єктів авторського права, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об`єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації. Крім того, згідно ч. 3 ст. 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України. З огляду на те, що судом задоволено позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації у сумі 805 200,00 грн., то з відповідача підлягає стягнення штраф у розмірі 8052,00 грн. з перерахунком його до державного бюджету України, відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права". Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо про припинення порушення прав інтелектуальної власності, вилучення з цивільного обороту та знищення товару, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved