Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

У грудні 2023 року неповнолітній [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з серпня 2023 року його батько [PERSON] , [INFO] , після фактичного припинення шлюбних відносин з його матір`ю [PERSON] , [INFO] , ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати його до досягнення повноліття. Це, зокрема, виявилося в тому, що відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на його утримання, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. На даний час позивач проживає разом зі своєю матір`ю та знаходиться на її повному утриманні. Інших осіб на утриманні у відповідача немає, він витрачає кошти на свої потреби, інтересами та потребами позивача не цікавиться. Відповідач є працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліменти на утримання позивача. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст. 150, 180-184 СК України, просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. Ухвалою судді від 11 грудня 2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 15 - 16). 29.01.2024 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Мєдвєдєва С.С. надійшло клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, у задоволенні яких ухвалою суду від 29.01.2024 відмовлено, відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін залишено без розгляду. Водночас, ухвалено подальший розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 35 - 37). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.\~ Крім того, позивач [PERSON] повідомив, що навчається в 10 класі Погребищенського ліцею № 1, з вересня 2023 року батько [PERSON] з ним та його матір`ю не проживає, коштів на його утримання не надає, дані кошти необхідні для його харчування, навчання, для придбання речей. Коли батько їх з матір`ю покинув, то залишив кошти, їх розмір йому не відомий та чи витрачались ці кошти на його утримання йому не відомо. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та підтвердила викладені у ньому обставини, просила позов задовольнити. Повідомила суд, що позивач [PERSON] проживає з разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її повному утриманні, про це їй відомо зі слів матері позивача. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Мєдвєдєв С.С. позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, адже відповідач заперечує той факт, що він не надавав дитині жодної фінансової підтримки. Коли він залишав сім`ю, то вони з матір`ю сина - [PERSON] домовились про добровільну сплату аліментів на утримання сина, відповідач залишив 300000 грн. 00 коп. на утримання дитини. Відповідач вважає, що таким чином він добровільно сплатив аліменти на утримання сина, оскільки цих коштів, на його думку, достатньо для утримання сина до досягнення ним повноліття. Надати доказів цьому не має можливості. Крім того, підтвердив, що на даний час син проживає разом з матір`ю. Допитана в судовому засіданні як свідок законний представник позивача - [PERSON] повідомила, що з вересня 2023 року син перебуває на її повному утриманні, відповідач ніяких коштів в рахунок аліментів на утримання сина не залишив, так як і не було між ними домовленості про добровільну сплату відповідачем аліментів. Підтвердила, що відповідачем було залишено 10 - 15 тисяч гривень, однак додала, що він просто забув їх забрати. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями\~12,\~13,\~77 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є рідним сином відповідача [PERSON] та досяг 16 років, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно з Витягом з Реєстру Погребищенської територіальної громади та Витягу №5253 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб по [ADDRESS] за зазначеною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 6). Як вбачається з довідки Фізичної особи - підприємцям [PERSON] , [PERSON] з 01.06.2023 по 19.01.2024 року працювала продавцем продовольчих товарів та її заробітна плата становила: за листопад 2023 - 6700 грн. 00 коп., за грудень 2023 9700 грн. 00 коп. т за січень 2024 - 4630 грн. 43 коп. (а.с. 61). Відповідно до довідки, виданої Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , [PERSON] з 20.01.2024 року і по теперішній час працює продавцем продовольчих товарів (наказ №1 від 19.01.2024 ) та її заробітна плата становить: за січень 2024 -2469 грн. 56 коп., за лютий 2024 7100 грн. 00 коп., березень 2024 -7100 грн. 00 коп., квітень 2024 - 8000 грн. 00 коп. (а.с.60). Крім того, в судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується той факт, що неповнолітній позивач [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечуючи щодо заявленого позову, відповідачем та його представником у судовому засіданні не надано докази на підтвердження виконання [PERSON] батьківських обов`язків та витрат на матеріальне утримання сина. Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 47 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Частиною четвертою статті 152 СК України дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Особа, якій виповнилось 14 років, може сама звернутись до суду із заявою, зокрема про стягнення аліментів. Такої позиції дійшов Верховний Суд у постанові\~ №707/1319/22 від 23.08.2023 року. Таким чином, позивач [PERSON] , якому на момент звернення до суду виповнилось 15 років, має право на особисте звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання з відповідача. Відповідно до положень ст. 182 СК України\~судом\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За статтею 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, то суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. Визначення аліментів в такому розмірі буде розумним, справедливим та відповідатиме фактичним обставинам та суті спірних правовідносин, що виникли між сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч.1 ст.1 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В силу п. 3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст.9 ЗУ «Про судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Пунктом 3 ч.1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, позов про стягнення аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру. За змістом підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, із відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved