Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на час навчання з 01.05.2024 по 30.06.2025, у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та понесені судові витрати. Позов мотивовано тим, що за час перебування в шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до досягненню нею повноліття. Донька сторін навчається в Чернігівському кооперативному фаховому коледжі Чернігівської облспоживспілки. Період навчання становить з 30.11.2023 по 30.06.2025. Тому, позивачка стверджує, що доньці потрібна матеріальна допомога на час навчання в навчальному закладі, у зв`язку з чим і звернулася до суду зданим позовом. У судове засідання представник позивачки надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та визнав позовні вимоги. На підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Згідно позиції Верховного Суду, викладеної в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд, враховуючи вищевказане, вважає за можливе обмежитися у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст.\~182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу положення ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір аліментів на одну дитину передбачено в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти розміру аліментів, який просить стягнути позивачка, що дає суду підстави для висновку, що розмір аліментів на повнолітню доньку в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, буде відповідати інтересам дитини, не порушувати її права на утримання та права відповідача, при цьому такий розмір аліментів буде відповідати засадам виваженості, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи норми ст. 191 СК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів, починаючи з 01.05.2023 і до досягнення [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання. З рахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивачка у позові просить, крім стягнення аліментів, стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частинами 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до договору №4 про надання правової допомоги від 15.04.2024 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Мотяш М.І., останній надає правову допомогу [PERSON] з приводу представництва та захисту її інтересів у судах. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 15.04.2024, вартість наданих послуг із правової допомоги склала 2500 грн. Отже, судом встановлено, що позивачкою при зверненні до суду було понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн., які згідно положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved