Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнути на особистий рахунок дитини аліменти у розмірі 1/4 частини її заробітку(доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] перебуває в полі зору профільних структур після отримання повідомлення з КНП «КПЦ Пресвятої Діви Марії» про її перебування у відділенні на лікуванні, під час якого у неї були виявлені синці на тілі та встановлено факт вживання наркотичних засобів. Вжитті Сумським міським центром соціальних служб чисельні заходи щодо [PERSON] виявились безрезультатними, будучи влаштованою до КУ «Центр матері та дитини» остання його залишила та повернулась до свого співмешканця [PERSON] , який систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство. Всі надані їй рекомендації щодо звернення до поліції з заявою про вчинені правопорушення, до Сумського місцевого центру надання безоплатної вторинної допомоги щодо юридичного супроводу, запропоновані консультації психолога ігнорувала. [INFO] [PERSON] була доставлена бригадою екстреної медичної допомоги до КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр», остання поводила себе неадекватно, мала ознаки наркотичної залежності, була госпіталізована та народжувала в присутності працівника патрульно-постової служби. [PERSON] було встановлено діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання стимуляторів, синдром залежності. Контакт з дитиною рекомендовано тільки в присутності лікарів, дитину відокремили та помістили під цілодобовий нагляд співробітників неонатального відділення, оскільки стан матері наражав дитину на небезпеку. Під час зустрічі з спеціалістами управління «Служба у справах дітей», Сумського міського центру соціальних служб, інспекторами патрульної поліції щодо планування подальших дій в інтересах дитини, [PERSON] ігнорувала всі надані пропозиції щодо допомоги та подальшого влаштування дитини, конкретної відповіді куди вона планує виписуватись з лікарні і за допомогою яких ресурсів буде забезпечувати дитини не надала. Розпорядженням Сумської міської військової адміністрації від 16.02.2024 вирішено відібрати дитину від матері та влаштувати до КНП СОР «Сумський спеціалізований будинок дитини». За весь час перебування дитини у цьому закладі [PERSON] її не навідувала, станом її здоров`я не цікавилась. [PERSON] під час вагітності неодноразово створювала ситуації, що несли загрозу її життю та здоров`ю та здоров`ю дитини; не створила належні умови для новонародженої, які б забезпечували базові потреби дитини; що свідчить про свідоме ухилення від своїх батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 23.02.2024 відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче судове засідання. 14.03.2024 ухвалою суду підготовче провадження закрите та призначено справу до розгляду. Відповідачка, яка про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась. Представник третьої особи [PERSON] надала суду заяву про проведення судового засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заслухавши представника позивача на підтримку позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00043602438 (а.с. 5, 8). З витягу з протоколу засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.02.2024 вбачається, що комісією було прийнято рішення про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини; ухвалено влаштувати дитину до КНП СОР «Сумський спеціалізований будинок дитини» (а.с. 10). 16.02.2024 Сумською міською військовою адміністрацією видане розпорядження №51-ВКВА відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини; з подальшим влаштуванням дитину до КНП СОР «Сумський спеціалізований будинок дитини» (а.с. 9). З повідомлення директора КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» від [INFO] №125/16/01-14 вбачається, що [PERSON] була доставлена до закладу бригадою екстреної медичної допомоги, народила живу доношену дівчинку; роділля поводила себе неадекватно, мала ознаки наркотичної залежності, була госпіталізована та народжувала в присутності працівника патрульно-постової служби; [PERSON] була проконсультована лікарем - наркологом, встановлений діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання стимуляторів, синдром залежності; контакт з дитиною рекомендовано тільки в присутності лікарів, дитину відокремили та помістили під цілодобовий нагляд співробітників неонатального відділення, оскільки стан матері наражав дитину на небезпеку; стан жінки також може наражати на небезпеку новонароджену дитину при виписці додому (а.с. 14, 40). Працівниками управління «Служба у справах дітей» складено акт відвідування №67 від 14.02.2024 [PERSON] за місцем фактичного перебування в КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр», під час бесіди остання повідомила, що розраховує на допомогу громадських організацій та благодійних фондів, оскільки сама забезпечити потреби новонародженої вона не в силі, не повідомила про місце, де планує жити разом з дитиною після виписки, при цьому поводила себе агресивно, емоційно-нестабільно, виражалась нецензурною лексикою (а.с. 15). З виписки про новонародженого породіллі [PERSON] вбачається, що пологи відбулись [INFO], відомості про новонародженого: дівчинка, 50 см, 2650 гр (а.с. 16). 30.11.2023 адміністрація КНП «КПЦ Пресвятої Діви Марії» СМР повідомила, що у відділенні паталогії з 28.11.2023 перебуває [PERSON] , під час огляду у якої виявлені синці на тілі та встановлений факт вживання наркотичних засобів; чоловік - [PERSON] ; просили Сумський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснити контроль за даною родиною в межах своїх повноважень (а.с. 17). 01.02.2024 та 12.02.2024 КНП «КПЦ Пресвятої Діви Марії» СМР повідомили, Що [PERSON] жіночу консультацію відвідує нерегулярно, з`являється тільки за чисельними викликами по телефону; в спілкуванні - нестримна, стан здоров`я - має виражені набряки нижніх кінцівок, вдягнена не по сезону; 26.01.2024 категорично відмовилась від госпіталізації для стаціонарного лікування та дообстеження у відділенні паталогії вагітних; рекомендації лікаря - гінеколога не виконує; обстежена не в повному обсязі; з 02.02.2024 по 06.02.2024 [PERSON] перебувала на лікуванні у відділенні паталогії вагітних, яке 06.02.2024 самовільно покинула; 08.02.2024 [PERSON] самовільно звернулась до закладу, категорично відмовилась від УЗД плоду, знову самовільно покинула відділення паталогії, про що було повідомлено на лінію 102; 12.02.2024 за зверненням [PERSON] її було доставлено до приймального відділення в зв`язку з початком пологової діяльності, остання відмовилась заходити в приміщення закладу, пішла в невідомому напрямку, про що знову булло повідомлено на лінію 102 (а.с. 18-19). КУ «Центра матері і дитини» повідомили, що 20.01.2024 до установи була поселена [PERSON] , забезпечена всім необхідним майном; за час перебування в центрі поводила себе спокійно; кожного ранку йшла, пояснюючи, що до лікарні, поверталася в пізній вечірній час; 23.01.2024 приходив цивільний чоловік, спілкування не дозволено; 25.01.2024 не повернулась до центру, телефон не відповідає; питання про відрахування з установи залишається відкритим (а.с. 20). З повідомлення від 11.03.2024 вбачається, що востаннє [PERSON] прийшла до центру 09.02.2024 в дуже збудженому стані, пояснила це конфліктом з чоловіком, згодом пішла, її місце перебування не відоме (а.с. 50). За інформацією КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини», малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , поступила до закладу 16.02.204 на повне державне утримання; за час перебування в закладі (станом на 20.02.2024, 11.03.2024, 26.03.2024) мати дитини [PERSON] дочку не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась станом її здоров`я; стан здоров`я дівчинки задовільний, вагу набирає, розвивається відповідно віку (а.с. 43, 52, 54). [PERSON] перебуває на обліку у Сумському міському відділі філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, як засуджена вироком Зарічного районного суду м. Суми від 19.09.2023 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнена від покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; також постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.04.2020 на неї було накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.44 КУпАП у виді 20 годин громадських робіт (а.с. 51). За інформацією Сумського міського центру соціальних служб СМР від 10.04.2024, [PERSON] з 20.01.2024 отримує послугу «соціальний супровід»; за час роботи вона періодично писала смс повідомлення спеціалісту зі списком того, що їй необхідно купити і скільки грошових коштів їй необхідно, іноді писала, що співмешканець її б`є, але наміру звертатися до поліції вона не має, пояснень щодо залишення нею КУ «Центр матері та дитини» не надавала; надані їй рекомендації щодо звернення до Сумського місцевого центру надання безоплатної вторинної допомоги щодо юридичного супроводу, запропоновані консультації психолога ігнорувала; не змогла пояснити спеціалістові, куди вона планує виписуватись з лікарні та за допомогою яких ресурсів планує забезпечувати потреби дитини; а зважаючи, що [PERSON] ймовірно має наркотичну залежність, продовжує спілкуватися зі співмешканцем [PERSON] , який також ймовірно є наркозалежним, а також є її кривдником, знаходження новонародженої дитини в даному середовищі може нести загрозу її життю та здоров`ю (а.с. 12, 54). Свідок [PERSON] , яка працює на посаді старшої медичної сестри відділення інтенсивної терапії новонароджених з ліжками постінтенсивного та неонатального догляду КНП «КПЦ Пресвятої Діви Марії» СМР, в судовому засіданні підтвердила, що після пологів, зважаючи на неадекватну, агресивну поведінку [PERSON] та встановлений їй діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання стимуляторів, синдром залежності, та рекомендацію лікаря - нарколога щодо контакту з дитиною тільки в присутності лікарів, адміністрацією було прийняте рішення про відокремлення дитину від матері, оскільки стан останньої наражав новонароджену на небезпеку. Дівчинку помістили під цілодобовий нагляд співробітників неонатального відділення. За час перебування в лікарні [PERSON] цікавилась у медичного персоналу станом її доньки, проте бажання її побачити, піклуватися, доглядати за нею не виказувала. І вже після ухваленого та оголошеного їй рішення про відібрання дитини, вона разом з [PERSON] зайшли до відділення подивитися на дівчинку. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З досліджених судом доказів вбачається, що матір малолітньої дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки під час вагітності неодноразово створювала ситуації, що несли загрозу здоров`ю дитини. Відповідачка не створила належні умови для новонародженої, які б забезпечували базові потреби дитини: відсутнє придатне житло (а.с. 21-22), одяг, їжа, гігієнічні засоби, колиска, коляска для прогулянки. [PERSON] не має стабільного доходу, кошти на придбання речей для дитини відсутні. Після відібрання дитини і поміщення до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» доньку не відвідує, не цікавиться станом її здоров`я, не проявляє будь-якої ініціативи у спілкуванні з нею. Заходи, які були вжиті спеціалістами управління «Служба у справах дітей» та Сумським міським центром соціальних служб, зокрема, направлення до КУ «Центр матері та дитини», де [PERSON] могла перебувати в безпечних умовах, не зазнаючи домашнього насильства від співмешканця [PERSON] , могла бути забезпечена всім необхідним разом з дитиною, отримати юридичний супровід та психологічну підтримку, позитивного результату не дали. Всі пропозиції щодо допомоги влаштуватися [PERSON] були проігноровані. Зазначені обставини та факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює, як свідоме ухилення відповідачки від виховання дитини, що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України). За ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або в твердій грошовій сумі. Оскільки відповідачка [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, має об`єктивну можливість сплачувати аліменти, а будь-які докази на спростування цих обставин нею не надано, суд вважає, що вважає необхідним стягнути з неї аліментів в розмірі 1/4 частині від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на особистий рахунок дитини, до її повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідачки підлягає стягненню на користь держави 2 422,40 грн судового збору (1211,20 грн за немайнову вимогу про позбавлення батьківських прав + 1211,20 грн за майнову вимогу про стягнення аліментів).

Outcome: approved