Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

позивач АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом, поданим представником [PERSON] , до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.02.2014 у розмірі 113\~143,23 грн., а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2\~684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.02.2014 відповідач [PERSON] приєднався до Умов та правил надання батьківських послуг в А-Банку, з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Крім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитним договір. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. В свою чергу, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором, у останнього станом на 13.10.2023 наявна заборгованість у розмірі 113\~143,23 грн., з яких: 68\~172,72 грн. заборгованість за кредитом, 44\~970,51 грн. заборгованість за відсотками, 0,00 грн. штрафи, яка підлягає стягненню. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11.12.2023 матеріали цивільної справи передано за підсудністю на розгляд до Сихівського районного суду м. Львова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 17.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про проведення розгляду справи без його участі, щодо прийнятого рішення покладається на розсуд суду. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 16 ЦК України, ч. 1\~ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 1066\~ЦК України\~передбачено,\~що за\~договором банківського\~рахунка банк\~зобов`язується приймати\~і зараховувати\~на рахунок,\~відкритий клієнтові\~(володільцеві\~рахунка),\~грошові кошти,\~що йому\~надходять,\~виконувати розпорядження\~клієнта про\~перерахування і\~видачу відповідних\~сум з\~рахунка та\~проведення інших\~операцій за\~рахунком. Банк\~має право\~використовувати грошові\~кошти на\~рахунку клієнта,\~гарантуючи його\~право безперешкодно\~розпоряджатися цими\~коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з ч. 1\~ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 24.02.2012 між АТ «Акцент-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг А-банку (надалі Анкета-заява). Підписанням Анкети-заяви [PERSON] підтвердив, що така разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами про надання банківських послуг, а також Тарифами становлять договір про надання банківських послуг. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору, відповідачу [PERSON] була надана кредитна картка «Універсальна» зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 10\~000,00 грн. Позивач АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Водночас, відповідач [PERSON] , активно використовуючи кредитну картку, взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконував, про що свідчить надана позивачем виписка про користування кредитними коштами. Підписана позивачем Анкета-заява від 24.02.2012 та виписка з особового рахунку відповідача у сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку очевидності здійснення операцій саме відповідачем, а тому відповідно до наданого позивачем розрахунку, у [PERSON] станом на 13.10.2023 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 68 172,72 грн., яка підлягає стягненню. Будь-яких доказів, які б спростовували наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості, відповідачем не надано, а відтак суд приймає такий до уваги як належний доказ розміру наявної заборгованості. Разом з тим, при вирішенні вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за відсотками у розмірі 44\~970,51 грн., суд зважає на наступне. Відповідно до доводів позовної заяви, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, покликається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-банк» (правонаступником якого є АТ «Акцент-банк»), як невід`ємної частини кредитного договору. Разом з тим, як вбачається з Анкети-заяви від 24.02.2012, підписаної відповідачем, відсоткова ставка не зазначена. При цьому, у такій зазначено про те, що [PERSON] ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: пільговий період користування коштами, відсоткова ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» (правонаступник АТ «Акцент-Банк») ознайомився та розумів відповідач, погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг А-банку від 24.12.2012, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови і правила надання банківських послуг самостійно розміщуються позивачем на сайті, неодноразово змінювалися і неможливо перевірити редакцію таких на час укладення наведеного вище кредитного договору. Вказане відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17. З урахуванням ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому суд не приймає надані позивачем Тарифи банку і Умови та Правила надання банківських послуг у А-Банку, як підставу нарахування та стягнення процентів в згаданому вище розмірі. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами у розмірі 44\~970,51 грн., у зв`язку із чим позов слід задовольнити частково. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1\~617,20 грн., що відповідатиме пропорційності розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 16, 207, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1054, 1055, 1066 ЦК України,

Outcome: partial