Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей та на їх матір, що зайнята доглядом за дитиною до трьох років. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 15 червня 2023 року позивач звернулась до КиєвоСвятошинського районного суду Київської області із позовною заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Ухвалою Києво Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2023 року у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей відмовлено з огляд на спірний характер заяви. 09 листопада 2019 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , актовий запис № 1957 (Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ). Від цього шлюбу у сторін народилось двоє дітей: - дочка [PERSON] , [INFO] (малолітня); - дочка [PERSON] , [INFO] (малолітня). Спільне життя з [PERSON] не склалось. Виявилось що позивач та відповідач різні люди за поглядами на подружнє життя і з цього приводу у сторін систематично виникали різнобічні суперечки та непорозуміння. Згодом позивач та відповідач почали віддалятись один від одного, а на сьогоднішній день вже не проживають єдиною родиною понад півроку. 22 квітня 2023 року позивач разом із дітьми виїхала з квартири в [ADDRESS] до сестри за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] матеріально сім`ю не забезпечував, гроші на утримання родини не надавав, а навпаки позичав гроші у приватних осіб, що призвело до «банкрутства» родини і, як наслідок виживання на мінімальних виплатах від коштів, що надходили на дітей. Крім того відповідач безпідставно утримує, картку для виплат «Приват Банку» на дітей по лінії соціального захисту, та на неодноразові прохання позивача не віддає її, що стало причиною для звернення до соціальної служби та органів поліції. \~ \~ \~ \~ Після розірвання відносин діти залишилися проживати разом з позивачем і знаходяться на утриманні позивача, що підтверджується відповідним Актом обстеження житлово-побутових умов складеним за участі сусідів (за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] ) від 08.06.2023р. На даний час вони проживають з позивачем у Вишгородському районі Київської області с. Хотянівка, вул. Південна, буд. 82 на території СТ «Зоря», що підтверджується довідкою № 482 від 26.11.2023р., належним чином завіреної головою СТ «Зоря». [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей. Ніякої власності, від якої позивач або діти могли б отримувати дохід у позивача немає, тому діти потребують матеріальної допомоги від батька, який може і зобов`язаний її надавати. Інших дітей у відповідача немає, на його утриманні ніхто не перебуває, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідач хронічних захворювань немає, не є інвалідом, молодий, здоровий, працездатний чоловік, а тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей. Оскільки відповідач\~ухиляється від\~виконання своїх\~батьківських обов`язків,\~позивач просила\~суд стягнути\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~проживає за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] ,\~аліменти на\~утримання дітей:\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] \~й \~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/3\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50%\~мінімального прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку та\~не більше\~10\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку\~щомісячно,\~починаючи з\~дати звернення\~до суду\~із заявою\~про стягнення\~аліментів на\~дітей,\~з 15\~червня 2023\~року \~і до\~досягнення дітьми\~ повноліття;\~стягнути аліменти\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~проживає за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] ,\~на утримання\~дружини на\~період догляду\~за дочкою\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~до досягнення\~нею віку\~3-х\~років,\~тобто з\~15\~червня 2023\~року до\~18\~квітня 2024\~року в\~розмірі 1/6\~частини його\~заробітку (доходу) на місяць. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.12.2023 року (суддя Дубас Т.В.) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 27.12.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач надала суду неправдиві відомості про непроживання позивача з відповідача понад півроку до моменту подання заяви про видачу судового наказу, а саме до 15.06.2023 року. Крім того, відповідач заперечував проти доводів позивача щодо нездійснення матеріального утримання дітей та дружини. Згідно з розпорядженням Керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 97 від 01.02.2024 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 369/19780/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 01.02.2024 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В. Ухвалою суду від 07.02.2024 року (суддя Янченко А.В.) справу прийнято до свого провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощено позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 10.04.2024 року. 08.04.2024 року до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване хворобою відповідача. Вказане клопотання відповідача задоволено судом, відкладено розгляд справи на 08.05.2024 року. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. 07.05.2024 року до суду від відповідача повторно надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою, яке відхилено судом, оскільки відповідач міг уповноважити на участь у судовому засіданні свого представника, в матеріалах справи наявний відзив на позов, а повторне відкладення судового засідання призведе до затягування судового розгляду справи про стягнення аліментів, розгляд якої триває з грудня 2023 року. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 09 листопада 2019 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , актовий запис № 1957 (Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ). Від цього шлюбу у сторін народилось двоє дітей: - дочка [PERSON] , [INFO] (малолітня); - дочка [PERSON] , [INFO] (малолітня). Як зазначає позивач, спільне життя з [PERSON] не склалось. Виявилось що позивач та відповідач різні люди за поглядами на подружнє життя і з цього приводу у сторін систематично виникали різнобічні суперечки та непорозуміння. Згодом позивач та відповідач почали віддалятись один від одного, а на сьогоднішній день вже не проживають єдиною родиною понад півроку. 22 квітня 2023 року позивач разом із дітьми виїхала з квартири в [ADDRESS] до сестри за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання відносин діти залишилися проживати разом з позивачем і знаходяться на утриманні позивача, що підтверджується відповідним Актом обстеження житлово-побутових умов складеним за участі сусідів (за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] ) від 08.06.2023р. На даний час вони проживають з позивачем у Вишгородському районі Київської області с. Хотянівка, вул. Південна, буд. 82 на території СТ «Зоря», що підтверджується довідкою № 482 від 26.11.2023р., належним чином завіреної головою СТ «Зоря». Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини\~від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності зі ст.ст.\~11,\~15\~вказаного\~Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. По змісту\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено що після розірвання шлюбних відносин діти залишилися проживати разом з позивачем і знаходяться на утриманні позивача, що підтверджується відповідним Актом обстеження житлово-побутових умов складеним за участі сусідів (за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] ) від 08.06.2023р. На даний час вони проживають з позивачем у Вишгородському районі Київської області с. Хотянівка, вул. Південна, буд. 82 на території СТ «Зоря», що підтверджується довідкою № 482 від 26.11.2023р., належним чином завіреної головою СТ «Зоря». Таким чином,\~аналізуючи зібрані\~по справі\~докази,\~виходячи із\~засад справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~враховуючи що\~спільні діти\~сторін проживають\~разом з\~позивачем,\~у зв`язку\~з чим\~цілодобовий обов`язок\~останньої полягає\~не тільки\~у матеріальному\~забезпеченні дітей,\~а ще\~й у\~постійному вихованні,\~контролі,\~що потребує\~більших моральних\~витрат ніж\~періодичні зустрічі,\~враховуючи вік\~дітей,\~суд прийшов\~до переконання,\~що з\~відповідача [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~проживає за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] ,\~необхідно стягнути\~аліменти на\~утримання дітей:\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] \~й \~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/3\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~відповідача,\~але не\~менше 50\~%\~мінімального прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку та\~не більше\~10\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку\~щомісячно,\~починаючи з\~дати звернення\~до суду\~і до\~досягнення найстаршою\~дитиною \~повноліття,\~оскільки такий\~розмір є\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дітей,\~відповідатиме інтересам\~дітей,\~рівності сторін\~в їх\~обов`язку\~щодо утримання\~та можливості\~відповідача сплачувати\~такий розмір\~аліментів,\~а також\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання [PERSON] \~в розмірі\~1/6\~частини заробітку\~(доходу) відповідача на місяць на період догляду за дочкою [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з моменту звернення з позовом до суду до досягнення дитиною віку 3-х років. Відповідно до норми ч. 1\~ст. 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] було подано 29.11.2023 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити. Посилання відповідача на здійснення ним перерахувань грошових коштів на рахунок відповідача у 2022 та 2023 роках не спростовують висновків суду щодо наявності у відповідача обов`язку утримувати дітей та дружину, в тому числі після звернення з позовом до суду. Крім того, в наданих відповідачем квитанціях не зазначено призначення платежу: «переказ особистих коштів». Наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання спільних дітей не звільняє відповідача від обов`язку брати участь в утриманні спільних дітей. Усі інші твердження та доводи сторін не спростовують вищевикладених висновків суду. Згідно ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1 073 гривень 60 копійок в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст.\~141,\~180,\~182,\~183,\~185,\~191 СК України,\~та,\~

Outcome: approved