Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 31 січня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 14. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як у них постійно виникали непорозуміння та сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву їхніх відносин. Подружні стосунки між ним припинені, між ними втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги, тому їхній шлюб існує формально. Зазначила, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу не можливі і є такими, що суперечили б її інтересам. На даний час поновлювати сімейні відносини не бажає, а тому просить не надавати їм строку на примирення, так як рішення про розірвання шлюбу є виваженим та прийняте остаточно, тому примирення як і подальше сумісне життя та збереження шлюбу, вважає недоцільним. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу бажає, щоб син [PERSON] залишився проживати із батьком, який на даний час самостійно виховує та утримує молодшого сина. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 26 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання та розгляд справи призначено на 10 травня 2024 року о 10:00 годині. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу, через особисті обставини, просить залишити сина [PERSON] [INFO] проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 02.05.2024 року на адресу суду надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний, справу просить слухати у його відсутності, підтверджує той факт, що малолітній син [PERSON] [INFO] , проживає з ним а також перебуває на повному утриманні та самостійному його вихованні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~та заяви\~сторін,\~які наявні\~у матеріалах\~справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстрований 31 січня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 08 серпня 2020 року (а.с.6). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 серпня 2020 року, та син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08 серпня 2020 року (а.с.7,8). Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, на примирення позивач не згідна, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки його збереження суперечитиме її інтересам, відповідач позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу погоджується. Застосовані норми права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). За приписом ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. \~ Мотиви та висновки суду. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Спору про місце проживання дітей немає, сторони дійшли згоди, що після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] [INFO] залишиться на повному утриманні, самостійному вихованні та проживанні з батьком. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач не заперечує, щоб малолітній син [PERSON] [INFO] залишився на його самостійному утримані, вихованні та проживав з ним. Крім того, відповідач подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу слід задовольнити. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду за позовну вимогу про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved