Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований наступним. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15.06.2020. В шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З квітня 2020 року сторони спільно не проживають. За рішенням суду з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Діти постійно проживають з батьком та повністю перебувають на його утриманні. Відповідач має іншу сім`ю, не бере жодної участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться здоров`ям дітей, успіхами у навчанні, морально та матеріально не їх не підтримує. Позивач [PERSON] просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітніх дітей. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Мурич О.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Представник Служби у справах дітей Барської міської ради Леся Бородкіна у судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання неповнолітніх дітей з батьком [PERSON] та перебування їх на його утриманні. [PERSON] не цікавиться життям та здоров`ям дітей, успіхами у навчанні, не відвідує їх. Відповідач [PERSON] у судові засідання 15.03.2024, 15.04.2024, 17.05.2024 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, відзиву на позовну заяву не надіслала, у зв`язку з чим, зі згоди позивача, та на підставі ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15.06.2020. В шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З квітня 2020 року сторони спільно не проживають. За рішенням суду з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Діти постійно проживають з батьком та повністю перебувають на його утриманні. Відповідач має іншу сім`ю, не бере жодної участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться здоров`ям дітей, успіхами у навчанні, морально та матеріально не їх не підтримує. Відповідно даних довідки № 114 від 25.09.2023 року Комаровецького старостинського округу Барської міської ради, з квітня 2020 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають з батьком [PERSON] , перебувають на його повному утриманні за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 33 Комаровецької гімназії з дошкільним підрозділом від 25.09.2023 року, [PERSON] самостійно займається вихованням та забезпеченням дітей. Діти забезпечені усім необхідним для нормального навчання та розвитку, мають гарні житлово -побутові умови , мають гарні досягнення в навчанні та позашкільній діяльності. Мати дітей, [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає, не приходить до школи, не цікавиться досягненням дітей, не контактує з педагогами закладу. Відповідно до довідки № 145 від 29.09.2023 року Комаровецького старостинського округу Барської міської ради, мати [PERSON] на території старостинського округу не проживає, дітьми не цікавиться, участі у виховання дітей не приймає. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до висновку № 2 від 18.04.2024 Органу опіки та піклування Барської міської ради, в інтересах неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є доцільним позбавити їх матір [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього неповнолітніх дітей. Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дітей та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно неповнолітніх дітей: [PERSON] . На підставі викладеного і

Outcome: approved