Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Карлаша І.А. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Ю.Д., в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 14 січня 2022 року, зареєстровано в реєстрі за №4072, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості в сумі 35\~199,86 гривень. В обґрунтування\~пред`явлених позовних\~вимог посилався,\~що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис за №4072 від 14.01.2022 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором в сумі 35\~199,86 гривень. Постановою приватного виконавця Попляка В.В. від 27.01.2022 було відкрито виконавче провадження №68394540. Постановою приватного виконавця Попляка В.В. від 02.02.2022 було звернуто стягнення на доходи [PERSON] з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. Постановою приватного виконавця Пашкова Ю.Д. від 05.11.2023 було накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках позивача. Зазначив, що на теперішній час, 27.11.2023, виконавче провадження триває. На думку позивача, зазначений виконавчий напис є незаконним, а тому таким, що не підлягає виконанню. Посилався, що з 22.02.2017 нотаріуси України не мають права вчиняти виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально, а, позаяк між позивачем та відповідачем ніколи не укладався нотаріально посвідчений договір, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Крім того, зазначив, що позивач не погоджується з розміром заборгованості, а відтак, така заборгованість не є безспірною. Зазначив, що позивачу жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань від відповідача не надходило. З огляду на викладене, просив виконавчий напис №4072, вчинений 14.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення заборгованості з позивача на користь ТОВ «Бізнес Позика», визнати таким, що не підлягає виконанню. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався. Від представника відповідача ТОВ «Бізнес Позика» надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. Треті особи процесуальним правом на подання пояснень щодо позову не скористалися. Рух справи Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2023 року відкрито провадження у вказаній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2023 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, що оспорюється. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2024 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Карлаша І.А. про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] , поданим в особі представника адвоката Карлаша І.А. до ТОВ «Бізнес Позика», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Ю.Д., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено, постановлено витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. копію виконавчого напису №4072, виданого 14.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Участь у справі сторін та інших учасників справи У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, разом з позовною заявою представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, у поданій заяві позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Бізнес Позика» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Ю.Д. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи треті особи не подавали, правом на подання пояснень третьої особи не скористалися. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги, що всі учасники справи належним чином та своєчасно сповіщені про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи подану позивачем в особі представника позивача заяву про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності позивача, представника позивача, представника відповідача та третіх осіб. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] 16 березня 2021 року був укладений Договір про надання кредиту №247466-КС-002 від 16.03.2021 (а.с. 53-54). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича від 27.01.2022 було відкрито виконавче провадження №68394540 з виконання виконавчого напису №4072, виданого 14.01.2022 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості в розмірі 35\~199,86 гривень (а.с. 12). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича від 02.02.2022 у ВП №68394540 звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с. 13). 05.11.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Юрієм Дмитровичем було винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] у ВП № 68394540 (а.с. 14). Копію виконавчого напису, який є предметом оскарження, позивачем не надано. На ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2024 року про витребування у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. копії виконавчого напису №4072, виданого 14.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., яким з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» стягнуто заборгованість в розмірі 35\~199,86 гривень, витребувані судом докази приватним виконавцем не надано. Ухвала суду про витребування доказів повернулася до суду, як неотримана приватним виконавцем виконавчого округу харківської області Пашковим Ю.Д. із зазначенням в довідці про причини повернення: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Тобто, з метою забезпечення всебічності судового розгляду, судом вжито вичерпних заходів з метою отримання матеріалів нотаріальної справи, у тому числі копії кредитного договору, які не дали результатів. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Як встановлено у ч. 4\~ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. З огляду на наведене, суд вважає доведеною ту обставину, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис за №4072 від 14.01.2022 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором в сумі 35\~199,86 гривень. При цьому суд зважає на те, що постановою приватного виконавця Попляка В.В. від 27.01.2022 було відкрито виконавче провадження №68394540 з примусового виконання наведеного вище виконавчого напису. Постановою приватного виконавця Попляка В.В. від 02.02.2022 в межах примусового виконання вказаного виконачого напису було звернуто стягнення на доходи [PERSON] з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом; постановою приватного виконавця Пашкова Ю.Д. від 05.11.2023 було накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках позивача. Зазначив, що на теперішній час, 27.11.2023, виконавче провадження триває. Також, суд бере до уваги, що докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні. У відповідності до\~ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена, зокрема,\~ст. 18 ЦК України,\~главою 14 Закону України "Про нотаріат", ч. 6\~ст. 20 Закону України "Про заставу", ч. 3\~ст. 33 Закону України "Про іпотеку", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Статтею 87 Закону України "Про нотаріат"\~визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до пунктів 1 та 2\~постанови Кабінету Міністрів України від\~29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»\~зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, кредитний договір, на підставі якого нотаріус вчинив виконавчий напис, не було нотаріально посвідчено, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач у позові посилається на невчинення відповідачем певних дій\~направлення вимоги боржнику про усунення порушень, а відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву та доказів, зокрема, доказів направлення такої вимоги боржнику, а тому в силу вимог ч. 4\~ст. 81 ЦПК України,\~суд вважає доведеною ту обставину, що така вимога не направлялася. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі №554/6777/17 Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному\~статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що встановлена законом процедура стягнення боргу за договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч. 1-3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.\~77,78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування та докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідач не скористався своїм правом на подання доказів, а також клопотань про їх витребування. З огляду на наведене, у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що відповідач подав нотаріусу нотаріально посвідчений договір, а також судом встановлено відсутність доказів направлення позичальником вимоги про усунення порушень та отримання позичальником [PERSON] такої вимоги, а тому суд доходить висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, ураховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Також, згідно з п. 8 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до ч. 1, ч. 7, ч. 8\~ст. 158 ЦПК України\~суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З урахуванням зазначених вище норм, підстав для скасування заходів забезпечення позову цим судовим рішенням суд не вбачає. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 гривень. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1610,40 гривень. Крім зазначеного, у позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4500,00 гривень. 11 грудня 2023 року через канцелярію суду від представника відповідача ТОВ «Бізнес Позика» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якій останній просив суд зменшити розмір зазначених витрат з 4500,00 гривень до 2000,00 гривень. В обґрунтування клопотання посилався, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 гривень є розумною та співмірною зі складністю справи, а заявлена вартість юридичних послуг заявника в декілька разів завищена та підлягає зменшенню судом. На думку відповідача, підготовка цією справи до розгляду в суді, не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, а необхідні процесуальні документи є шаблонними. Зазначив, що матеріальний стан позивача, як боржника, у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишається незмінним. Посилався, що відповідачем по даній справі не подавалися будь-які заяви по суті справи, а тому, на думку відповідача, фактично в даній справі відсутня змагальність сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, доходить таких висновків. Так, судом встановлено, що позивачем [PERSON] 14 листопада 2023 року укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Карлашем І.А. Згідно з п. 1 договору про надання правової допомоги адвокат бере на себе зобов`язання скласти та подати до суду позовну заяву клієнта до ТОВ «Бізнес Позика» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а клієнт зобов`язується оплатити таку допомогу. Умовами п. 4 договору про надання правової допомоги сторонами погоджено, що розмір гонорару адвоката складає 4500,00 гривень (а.с. 15). Відповідно до акту приймання-передачі правової допомоги від 14.11.2023, укладеного між [PERSON] та адвокатом Карлашем І.А., адвокат Карлаш І.А. підтвердив надання та передачу, а [PERSON] прийняття правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 14.11.2023 в обсязі, визначеному п. 1 Договору, а саме: скласти та подати до суду позовну заяву клієнта до ТОВ «Бізнес Позика» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Підписанням цього акту сторони підтвердили повне та належним чином виконання умов договору (а.с. 16). Згідно з копіями квитанцій Monobank від 14.11.2023, [PERSON] відправив на рахунок одержувача [PERSON] грошові кошти в сумі 500,00 гривень та в сумі 4000,00 гривень як оплату правової допомоги за договором від 14.11.2023 (а.с. 17-18). Крім того, разом з позовною заявою представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів. Також про матеріалах справи містяться копії адвокатських запитів, вчинених адвокатом Карлашем І.А., у зв`язку з наданням правової допомоги [PERSON] . За змістом\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як це унормовано вимогами ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, як це закріплено положеннями ч. 3\~ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 8\~ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі №552/2145/16-ц. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, що унормовано вимогами\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вирішуючи питання щодо розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Визначаючи суму до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічного змісту висновків щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року, прийнятій у справі №826/1216/16, провадження № 11-562ас18, та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, прийнятій у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. З огляду на викладене вище, можна дійти висновку, що\~ЦПК України\~унормовано такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд, ураховуючи обсяг виконаної адвокатом Карлашем І.А. роботи, беручи до уваги, що зазначена справа розглядалася судом в порядку загального позовного провадження, беручи до уваги обсяг правової допомоги, наданої адвокатом, визначений в акті надання правової допомоги за договором від 14.11.2023, доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4500,00 гривень, розмір яких є достатнім, співмірним та справедливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved