Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа за уточненою позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2024 уточнені позовні вимоги [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визнання недійсним\~договору купівлі-продажу задоволено. 17.04.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача [PERSON] адвоката Назарова Р.Ю. про ухвалення додаткового рішення, щодо вирішення питання стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 53 900 грн. Така заява мотивована тим, що 31.03.2023 між позивачем та адвокатом Назаровим Р. Ю. було укладено договір про надання правової допомоги, 15.09.2023 Додаткову угоду №2 до Договору, відповідно до яких адвокатом надавались правові послуги із представлення, захисту та поновлення прав і законних інтересів позивача у цій справі. 16.04.2024 на виконання умов Договору та Додаткової угоди складено та підписано акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому детально зазначено обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також час, затрачений на їх виконання (надання послуг) в цій справі. Вказаний акт підтверджує суму витрат, а саме витрат на правничу допомогу, які позивач має сплатити протягом 15 робочих днів з дня набрання законної сили рішенням, яке було прийнято у цій справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 495/10262/23, 22.04.2024 передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І. І. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду не надходило. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України). Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяву та додані до неї докази, суд вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3ст. 246 ЦПК України). Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановленихстаттею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Стаття 133\~ЦПК України\~визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~статті 60 ЦПК України\~представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно\~статті 15\~ЦПК України\~представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що 31 січня 2023 року адвокатом Назаровим Романом Юрійовичем видано ордер серії АІ №1343097 про надання професійної правничої допомоги [PERSON] . 16.04.2023 між адвокатом Назаровим Р. Ю. та [PERSON] був узгоджений Акт №2 приймання-передачі наданої правової допомого до Договору про надання правової допомоги від 31.01.2023, згідно з яким адвокатом за цим Договором була надана правова допомога, гонорар за надання якої складає 53\~900 гривень За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). З детального опису робіт (наданих послуг), виконаного адвокатом, та здійсненого ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги вбачається,\~\~що на виконання умов договору про надання правової допомоги, надані такі послуги: проведення правового аналізу спірних правовідносин, збору доказів: складання позовоної заяви та формування додатків до неї, складання заяви про забезпечення позову, направлення заяви про забезпечення позову та позовної заяви до суду в період з 15.09.2023 25.09.2023 складає 16\~000 грн; складання та подання до Одеського апеляційного суду апеляційної скарги на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову 03.10.2023 витрачена година 2 год. Складає 5 000 грн.; складання та подання до суду процесуальних документів, а саме заяви про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції, про витребування доказів та ін. в період з 05.10.2023 27.11.2023 складає 7\~500 грн.; представництво адвокатом інтересів позивача в судах першої та апеляційної інстанції складає 6\~800 грн.; додаткова винагорода «гонорар успіху» складає 5\~000 грн., а всього 53\~900 грн. Разом з тим, стороною відповідача не поданого жодного заперечення щодо такого розміру витрат на правничу допомогу. Отже, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд, виходячи з положень ст. 137 ЦПК, з огляду на перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачу у цій справі, час, витрачений адвокатом на надання послуг, враховуючи, категорію та складність справи, відсутність заперечень відповідачів щодо поданої представником позивача заяви, суд приходить до висновку, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі 53 900,00 грн. підлягають задоволенню. Також суд вважає за необхідне розглянути питання розподілу судових витрат у вигляді судового збору, яке залишилось нерозглянутим при винесенні рішення 15.04.2024. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. За змістом Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи (пенсійне посвідчення № [NUMBER] ) та був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, такі слід стягнути з відповідача на користь держави Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про позовної заяви немайнового характеру сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (рік звернення), установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня становить 2684 гривні. Таким чином, оскільки позовна вимога містить чотири вимоги немайнового характеру, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд справи в сумі 4294,40 грн. (0,4 від 2684 х 4). На підставі викладеного та

Outcome: approved