Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Зміст позовних вимог. 01 лютого 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , за участі третьої особи Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання з 08.12.2022 року по 28.01.2024 року в сумі 41268,94 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . А 28.03.2023 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області виданий виконавчий лист №537/3455/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.12.2022 року і до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2026 року. 30.03.2023 року на виконання вказаного виконавчого листа Автозаводським відділом державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №71419152. [PERSON] неналежно виконує свій обов`язок з утримання дитини, не сплачує аліменти, які стягнуто з нього судовим рішенням. Внаслідок чого у [PERSON] утворилася заборгованість зі сплати аліментів за період з 08.12.2022 року по 28.01.2024 року в сумі 45718,06 грн. Згідно з положеннями ст.196 СК України [PERSON] проведено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, нараховану за період з 08.12.2022 року по 28.01.2024 року в сумі 41268,94 грн., яку позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь. За таких обставин [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх прав. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, залучено до участі у справі третьою особою [PERSON] , призначено судове засідання. Позиція учасників справи в судовому засіданні. Позивач [PERSON] не з`явилася в судове засідання. Подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Із заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причини неявки не повідомив, відзив не надав. Третя особа Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направив, просили розглянути справу у їх відсутність, у вирішенні спору покладалися на розсуд суду. Третя особа [PERSON] не з`явилася в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Згідно до ч.1 ст.223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК\~України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обставини, встановлені судом, та правова позиція суду при прийнятті рішення. Дослідивши подані докази, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05 квітня 2005 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (а.с.4). Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.02.2023 року у справі №537/3455/22 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.12.2022 року і до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2026 року. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. Постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Акіменко Е.В. від 30.03.2023 року відкрито виконавче провадження ВП №71419152 на підставі виконавчого листа №537/3455/22, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання. Старшим державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Акіменко Е.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №537/3455/22, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, яка за період з грудня 2022 року по грудень 2023 року станом на 29.01.2024 року становить 45718,06 грн. Згідно з проведеним позивачем розрахунком, з урахуванням положень ст.196 СК України, встановлено, що за даними розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період\~ з грудня 2022 року по грудень 2023 року, складеному державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, сума пені за несплату та несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] становить 41268,94. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані Сімейним кодексом України. У статті 8 Конституції України\~закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України\~є нормами прямої дії. Статтею ст.141\~СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В ст. 195 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за\~аліментами\~платника\~аліментів,\~який\~не\~працював на\~час\~виникнення\~заборгованості або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи\~із\~середньої\~заробітної плати\~працівника\~для\~даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України, свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Вказаний висновок підтверджується наступним. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої\~статті 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення\~статті 8 СК України\~та частини першої\~статті 9 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що положення\~ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 року у справі №661/905/19, провадження №61-16670 сво 19 уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2018 року у справі №572/1689/16-ц (провадження №61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. У Постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №334/7702/16 (провадження № 61-42142св18) про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів висловлено правовий висновок про те, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Відповідач [PERSON] не подав суду відзив на позов та жодного доказу в обґрунтування відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Суду не було подано жодного доказу неправильності проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам, не подано доказів неправильності розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, не подано й контррозрахунку. За таких обставин суд вважає, що відповідачем не доведено відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Суд першої інстанції, з урахуванням правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, розрахував пеню за наступною формулою: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначена шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різним. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1%. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.\~У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.» Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: P=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+ (Anх1%хQn), де: P - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. За огляду на наведені положення, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, яка виникла з вини платника аліментів в розмірі 41268,94 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, що виникло з вини платника аліментів. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, З огляду на наведене, враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь Держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за майнову вимогу про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Outcome: approved