Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

12.04.2024 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого являються сторони по справі. Син [PERSON] навчається на денній, контрактній формі навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського, за спеціальністю «Право», термін навчання становить 4 роки. Повнолітний син проживає біля матері за адресою: [ADDRESS] . Дитина потребує коштів для підтримання нормального рівня життя та продовження навчання. Позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати щомісячно аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 4000 грн, адже, наразі син навчається на денній формі, самостійно забезпечувати себе він не має змоги, відповідач також самостійно не надає матеріальної підтримки синові Владиславові, відповідно забезпечення сина лягає на позивача, сюди входить оплата за навчання, харчування, одяг, проїзд до навчального закладу, а також інші додаткові витрати, щодо забезпечення щоденних потреб сина. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 22.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в позові, [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 5), батьками якого являються сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського (факультет права, публічного управління та адміністрування) від 10.04.2024 за №01/651 (а.с. 9) [PERSON] дійсно навчається на 1 курсі ступеня вищої освіти бакалавра факультету права, публічного управління та адміністрування за спеціальністю 081 Право, денної комерційної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 08.04.2024 (а.с. 5 на звороті) вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані та проживають разом з матір`ю син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Договору №122/10 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 28.08.2023 (а.с. 6-7) слідує, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 92 000 грн. Також, 28.08.2023 між закладом освіти, позивачем та її сином [PERSON] було підписано Договір про навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського (а.с. 7-8). Позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати щомісячно аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 4000 грн., адже, наразі син навчається на денній формі, самостійно забезпечувати себе він не має змоги, відповідач також самостійно не надає матеріальної підтримки синові Владиславові, відповідно забезпечення сина лягає на позивача. Сюди входить оплата за навчання, харчування, одяг, проїзд до навчального закладу, а також інші додаткові витрати. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. В силу ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст. 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що [PERSON] , будучи сином позивача, навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського на 1 курсі ступеня вищої освіти бакалавра факультету права, публічного управління та адміністрування за спеціальністю 081 Право денної комерційної форми навчання, а строк навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027 та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що він у зв`язку із станом здоров`я чи інших вагомих обставин, будучи працездатною особою позбавлений можливості сплачувати аліменти пов`язані з навчанням свого повнолітнього сина [PERSON] . Суд зауважує, що інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення із відповідача аліментів в твердій грошовій формі у розмірі 4000 грн, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] , двадцяти трьох років, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved