Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

10 листопада 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про перерозподіл спадщини шляхом визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом. Звертаючись із позовом до суду, позивачка зазначила, що з 20 вересня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] він помер. Після звернення до Печерського ДРАЦС для отримання свідоцтва про смерть, вона дізналась, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2013 року її шлюб із [PERSON] було розірвано. Постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року касаційну скаргу [PERSON] було задоволено, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2013 року про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] скасовано та провадження у справі закрито, у зв`язку із смертю [PERSON] . Враховуючи вказане та зважаючи на те, що не дочекавшись рішення Верховного Суду приватним нотаріусом Якименко В.О. було видано свідоцтва про право на спадщину відповідачам, просить суд здійснити перерозподіл такої спадщини, визнати за нею право власності на частку спільного сумісного майна подружжя та внести зміни до відповідних свідоцтв про право на спадщину, що видавались відповідачам. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2021 року цивільну справу передано судді Шаповаловій К.В. Фактично матеріали справи передано судді 12 листопада 2021 року. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 22 листопада 2021 року на адресу суду надійшла заява (вх. № 80896) про усунення недоліків. 08 грудня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідачів. Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Разом з тим до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. та задоволено клопотання позивача про витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. належним чином завіреної копії спадкової справи, яка заведена 17 серпня 2020 року за № 13/2020 (номер у спадковому реєстрі 66273985) та витребування від АТ КБ "Приватбанк" інформації про стан рахунків (наявність коштів), які були відкриті на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , станом на 12 серпня 2020 року. 13 січня 2022 року на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якименко В.О., на виконання ухвали суду від 13 грудня 2021 року, надійшла копія спадкової справи, заведена за померлим [INFO] [PERSON] 21 січня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (вх. №4386), відповідно до якого він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Окрім того, 21 січня 2022 року до суду також від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (вх. №4387), відповідно до якого останній також просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 26 січня 2022 року на адресу суду від АТ КБ "Приватбанк", на виконання ухвали суду від 13 грудня 2021 року, надійшли відомості щодо залишку по рахункам [PERSON] , станом на день смерті останнього. Підготовче засідання призначене на 02 лютого 2022 року не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді у період з 24 січня по 3 лютого 2022 року та згодом було призначено на 06 квітня 2022 року. 04 квітня 2022 року на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову (вх. № 13999). Підготовче засідання призначене на 06 квітня 2022 року не відбулось оскільки, відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, окрім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Згодом підготовче засідання було призначено на 11 липня 2022 року. 12 квітня 2022 року на адресу суду від позивача повторно надійшла заява про зміну предмета позову. Підготовче засідання призначене на 11 липня 2022 року за клопотання відповідача [PERSON] було відкладено на 19 вересня 2022 року. У судовому засіданні 19 вересня 2022 року було прийнято до розгляду заяву позивачки про зміну предмету позову, проти чого не заперечували представник відповідачів та відповідач [PERSON] . Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року провадження у цивільній справі №753/22943/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про перерозподіл спадщини шляхом визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування рішень про державну реєстрацію права власності було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 753/9465/22 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Якименко Валентина Онисимівна про усунення від права на спадкування. 19 жовтня 2023 року позивачем до суду було подано клопотання стосовно поновлення провадження у даній справі, яке обґрунтовано тим, що 31 травня 2023 року Дарницьким районним судом м. Києва було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Якименко Валентина Онисимівна про усунення від права на спадкування, 03 жовтня 2023 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON] на зазначене рішення суду, Київським апеляційним судом було прийнято постанову, якою рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року - залишено без змін. Ухвалою суду від 3 листопада 2023 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 12 грудня 2023 року. У підготовче засідання 12 грудня 2023 року учасники справи не з`явились. Від третьої особи 23 листопада 2023 року надійшла заява про можливість проведення підготовчого засідання за її відсутності. 8 грудня 2023 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у підготовче засідання не з`явились, будь-яких заяв з процесуальних питань суду не повідомляли. Підготовче засідання було відкладено на 30 січня 2024 року у зв`язку з відсутністю інформації про належне повідомлення про день та час судового засідання відповідачів та представника відповідачів адвоката Падалко О.Ю. Від третьої особи 22 січня 2024 року надійшла заява про можливість проведення підготовчого засідання за її відсутності. 24 січня 2024 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У підготовче засідання 30 січня 2024 року відповідачі та їх представник не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, завчасно, що підтверджується зворотними повідомленнями. Від представника відповідачів адвоката Падалко О.Ю. 29 січня 2024 року надійшла заява про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому процесі в Оболонському районному суді м. Києва. Підготовче засідання було відкладено на 29 лютого 2024 року. 23 лютого 2024 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 29 лютого 2024 року від третьої особи надійшла заява про можливість проведення підготовчого засідання за її відсутності. 28 лютого 2024 року до суду від представника відповідачів адвоката Падалко О.Ю, надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке вона просила розглянути у її відсутність. Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Падалко О.Ю. про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 9 квітня 2024 року. 29 березня 2024 року від третьої особи надійшла заява про можливість проведення судового засідання за її відсутності. 3 квітня 2024 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 9 квітня 2024 року від представника відповідачів адвоката Падалко О.Ю. надійшла заява про відкладення судового засідання, оскільки вона не може з`явитись до суду за сімейними обставинами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись належним чином, за адресами місця реєстрації, що підтверджується зворотними повідомленнями, причини неявки суду не повідомили, заяв з процесуальних питань не подавали. Судове засідання у справ 9 квітня 2024 року було відкладено до 16 травня 2024 року з урахуванням заяви представника відповідача та її графіку зайнятості в інших справах, який був викладений у заяві про відкладення судового засідання. 10 травня 2024 року від третьої особи надійшла заява про можливість проведення судового засідання за її відсутності. 8 травня 2024 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 16 травня 2024 року від адвоката Падалко О.Ю. надійшло клопотання про вступ у справу як представника відповідача [PERSON] , оскільки останній не має електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд». На вказане суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, подаючи 21 січня 2022 року відзив на позовну заяву відповідач [PERSON] долучив до нього копію ордеру та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність, відповідного до якого його інтереси у Дарницькому районному суді представляє адвокат Падалко О.Ю. (а.с. 24-25, т.2). Крім того, у підготовчому засіданні 19 вересня 2022 року судом встановлювалась особа адвоката Падалко О.Ю., яка представляла інтереси обох відповідачів: [PERSON] та [PERSON] , про що надала суду дві ордера від 18 січня 2022 року (а.с. 155-156, т.2). Отже, адвокат Падалко О.Ю. під час розгляду вказаної справи представляла інтереси обох відповідачів, щонайменше з 19 вересня 2022 року (перше та єдине судове засідання, у яке адвокат з`явилась протягом всього часу перебування справи у провадженні суду). Крім того, 16 травня 2024 року до суду від адвоката Падалко О.Ю. надійшло клопотання про повернення до підготовчого засідання у справі та витребування доказів. Суд, вивчивши доводи вказаних клопотань, у їх задоволенні відмовив, оскільки як вже зазначалось, адвокат Падалко О.Ю. була присутня у єдиному підготовчому засідання 19 вересня 2022 року, на всі інші підготовчі засідання та судові засідання не з`являлась, подавала клопотання про їх відкладення, поряд з цим, не була позбавлена можливості, ще до закриття підготовчого засідання у справі подати відповідне клопотання про витребування доказів, оскільки добре була обізнана з предметом та підставами позову, знала про подання позивачкою та прийняття судом заяви про зміну предмету позову, не заперечувала проти цього, про що нею було особисто заявлено у судовому засіданні 19 вересня 2022 року (а.с. 157-158, т.2). Крім того, у судовому засіданні 11 липня 2022 року відповідач [PERSON] зазначив, що він отримав від позивачки заяву про зміну предмету позову (а.с. 111-112, т.2). Відповідно до частини третьої, четвертої статті 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів. Отже, будуючи обізнаними щонайменше з 11 липня 2022 року про наявність заяви позивача про зміну предмету позову, ані відповідач [PERSON] , ані його представник адвокат Падалко О.Ю. до 29 лютого 2024 року не подавали до суду клопотань про витребування доказів та не повідомляли про наміри подання такого клопотання, з урахуванням норм ЦПК України та обґрунтуванням неможливості їх отримання самостійно. Враховуючи, що адвокат Падалко О.Ю. є професійним адвокатом, яка має стаж роботи понад 25 років та надає професійну правничу допомогу відповідачам у справі, відсутні підстави вважає, що адвокат не обізнана із нормами ЦПК України щодо порядку та строків подання доказів у справі, клопотань про витребування доказів, мету проведення підготовчого засідання тощо, а отже суд розцінює ці дії адвоката (подання клопотань про відкладення, про повернення до підготовчого засідання, витребування доказів на стадії судового розгляду, з огляду на те, що вона не з`явилась у жодне засідання у справі після поновлення провадження у справі), виключно як такі, що направлені на затягування судового процесу. Отже, з огляду на подані позивачкою заяви, отримані судом докази, витребувані за клопотаннями позивачки, час перебування справи у провадженні суду, подання відповідачами відзивів на позовну заяву, поведінка адвоката Падалко О.Ю. протягом усього часу розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши письмові заперечення відповідачів у справі, докази, долучені до них, докази долучені позивачем до позову та витребуванні судом за її клопотаннями, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 20 вересня 2011 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , актовий запис № 1352 (а.с. 15, т.1). [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 2020 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 104, т.1) Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2013 року у справі № 2602/2827/12 позов [PERSON] задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 вересня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1352, розірвано. Постановою Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2013 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду 16 червня 2021 року у справі № 2602/2827/12 (провадження № 61-5888св21) заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2013 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року скасовано. Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу закрито. Відповідно до частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , та відноситься до спадкоємців першої черги. Вказана обставина також була встановлена рішенням Дарницького районного суду від 31 травня 2023 року у справі № 753/9465/22, яке набрало законної сили та залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Головного районного управління юстиції в м. Києві 12 жовтня 1966 року (а.с. 95, т.1). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві 21 серпня 1984 року (а.с. 109, т.1). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. заведено спадкову справу за № 13/2020 (номер у спадковому реєстрі 66273985) (ас. 88-250, т.1 та а.с. 1-11, т. 2). За приписами статті 1217 Цивільного Кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України). Частина перша статті1268 ЦК України регламентує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як убачається з матеріалів спадкової справи № 13/2020 відповідачі [PERSON] , [PERSON] та позивач [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 12 травня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про поділ спадщини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О., запис в реєстрі № 459. Відповідно до вказаного договору [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після померлого [PERSON] по кожний, до складу якої увійшли: -гаражний бокс, що знаходиться на четвертому поверсі гаражно-будівельного кооперативу «Березняки-3» за адресою: місто Київ, Дніпровський район, вулиця Березняківська, 23 (двадцять три), гараж № [NUMBER] (шістсот тринадцять). Право власності померлого зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазур О.Ю. 31 липня 2017 року, номер запису: 21720224, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1318599180366; -садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (двадцять один). Право власності померлого зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. 08 вересня 2020 року, номер запису: 38141562, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2166131780000; -земельна ділянка, місце розташування якої: [ADDRESS] (двадцять один), що має кадастровий номер 8000000000:90:989:0021, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення садівництва, площу розміром 0,0528 га, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-КВ № 148159, виданого Київським міським управлінням земельних ресурсів 29 січня 2001 року на підставі рішення Київської міської ради № 69-4/571 від 21 жовтня 1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 90-2-07262; -грошові кошти, що знаходяться на рахунках в АТ КБ «Приватбанк», а саме: а) залишок грошових коштів у сумі 880564, 14 грн, з відповідними відсотками та нарахованою грошовою компенсацією на депозитному рахунку [NUMBER] ; б) залишок грошових коштів у сумі 100 грн, з відповідними відсотками та нарахованою грошовою компенсацією на депозитному рахунку [NUMBER] ; в) залишок грошових коштів у сумі 0,32 грн, з відповідними відсотками та нарахованою грошовою компенсацією на депозитному рахунку [NUMBER] ; г) залишок грошових коштів у сумі 2,13 грн, з відповідними відсотками та нарахованою грошовою компенсацією на депозитному рахунку [NUMBER] . Вказаним договором відповідачі здійснили поділ спадщини (майно, зазначено вище), наступним чином: [PERSON] успадковує частку від всіх зазначених грошових коштів. [PERSON] успадковує частку від всіх зазначених коштів, гаражний бокс що знаходиться на четвертому поверсі гаражно-будівельного кооперативу «Березняки-3» за адресою: [ADDRESS] (двадцять три), гараж № [NUMBER] (шістсот тринадцять), садовий будинок та земельну ділянку, місце розташування яких: [ADDRESS] (двадцять один), що має кадастровий номер 8000000000:90:989:0021. Зазначено, що вказаний договір є підставою для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом відповідачам (а.с. 175-176, т.1). 20 травня 2021 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на частку всіх зазначених у ньому грошових коштів (а.с. 199, т.1). Крім того 20 травня 2021 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на частку всіх зазначених у ньому грошових коштів 20 травня 2021 року [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину на гаражний бокс, що знаходиться на четвертому поверсі гаражно-будівельного кооперативу «Березняки-3» за адресою: [ADDRESS] (двадцять три), гараж № [NUMBER] (шістсот тринадцять), садовий будинок та земельну ділянку, місце розташування яких: [ADDRESS] (двадцять один), що має кадастровий номер 8000000000:90:989:0021(а.с. 201-211, т.1). 11 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] (дружина), [PERSON] та [PERSON] (сини) на спадщину на 1/3 частку спадкового майна, яке знаходиться за кордоном. Звертаючись із позовом до суду, позивачка просить суд (з урахуванням заяви про зміну предмету позову), зокрема, визнати за нею право власності на частку спільного майна подружжя як за дружиною спадкодавця на садовий будинок, земельну ділянку під ним, за адресою: [ADDRESS] та грошові кошти у розмірі 2072625,14 грн. Щодо визнання права власності на частку спільного майна подружжя як за дружиною спадкодавця на садовий будинок, земельну ділянку під ним, за адресою: [ADDRESS] суд зазначає таке. За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України). Відповідно до статті 65 СК України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Як було встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами позивачка та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2011 року. [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до довідки від 6 травня 2020 року № 5, виданої головою правління СТ «Зелений луг», [PERSON] дійсно був членом СТ «Зелений луг» згідно рішення зборів членів СТ. Сума членський внесків до зазначеного товариства сплачена у повному обсязі. [PERSON] є власником садового будинку на ділянці [ADDRESS] . Будівництво зазначеного садового будинку здійснено господарчим способом та завершено у 2005 році в результаті діяльності власника земельної ділянки (а.с. 21). Відповідно до відомостей з ДРРП станом на 11 вересня 2020 року право власності на вказаний будинок зареєстровано за [PERSON] 8 вересня 2020 року. Згідно із державним актом на право приватної власності на землю від 29 січня 2001 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 90989021 розміром 0, 0528 га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 180, т.1). Згідно з абзацом 2 частини другої статті 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Отже, враховуючи, що судом встановлено, що право власності на земельну ділянку набуто спадкодавцем до шлюбу із позивачем, що не заперечувалось позивачкою, враховуючи те, що будинок на вказаній земельній ділянці був побудований спадкодавцем та завершено будівництво у 2005 році, тобто до укладання шлюбу із позивачкою, таке майно є особистою власністю спадкодавця. Позивачкою не спростовано докази, долучені до відзиву відповідачем [PERSON] щодо року будівництва садового будинку та не надано жодних доказів і не зазначено тверджень про те, що такий будинок будувався нею разом із [PERSON] у період перебування у шлюбі, а зазначено лише, що оскільки такий будинок зареєстровано у 2020 році, то він є спільною сумісною власністю подружжя, а земельна ділянка- відповідає частці будинку, на якій він знаходиться. З урахуванням викладеного позовні вимоги про визнання за позивачкою право власності на частку спільного майна подружжя як за дружиною спадкодавця на садовий будинок, земельну ділянку під ним, за адресою: [ADDRESS] є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до довідки ГБК "Березняки-3" від 20 квітня 2010 року № 1373, вона видана [PERSON] , який є членом ГБК "Березняки-3" згідно рішення зборів членів ГБК від 11 вересня 1978 року та є власником боксу № [NUMBER] , поверх 4, площею 18 кв.м. по [ADDRESS] . Сума пайового внеску за гаражний бокс в розмірі 1610 крб внесена в повному обсязі. Бокс № 613 в ГБК «Березянки-3 побудований господарчим способом та введений в експлуатацію 14 вересня 1981 року (а.с. 22). Позивачка у заяві про зміну предмету позову не просила суд визнати за нею право власності на частку вказаного гаражного боксу як часту у спільному майні подружжя. Стосовно грошових коштів, які були на рахунках спадкодавця на день відкриття спадщини, суд зазначає таке. Відповідно до частини першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Як зазначалось, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 13 січня 2022 року, яка була надіслана суду на виконання вимог ухвали суду від 13 грудня 2021 року вбачається, що станом на 12 серпня 2020 року [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) мав відкриті рахунки (зазначено номер рахунку, номер договору, дату відкриття рахунків), по яким загальна сума залишків станом на 12 серпня 2020 року складала 4145259,28 грн (а.с. 38, т.2). З вказаної довідка вбачається, що всі зазначені в ній рахунки були відкриті у період з 10 листопада 2011 року по 10 грудня 2019 року, тобто за час перебування позивача та [PERSON] у шлюбі. Поряд з цим, з копії спадкової справи, яка була надіслана приватним нотаріусом на запит суду, вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» на запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 20 листопада 2020 року, надав довідку від 11 грудня 2020 року про те, що на ім`я померлого [PERSON] були відкриті рахунки та залишок коштів на таких рахунках в загальному становить 880666,59 грн. Приватним нотаріусом відповідачам були видані свідоцтва про право на спадщину за законом кожному із спадкоємців (відповідачів) по частці на кошти у загальному розмірі 880666,59 грн. Відповідно до частини другої статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Відповідачами та їх представником не подавалось суду жодних доказів на спростування того, що кошти на рахунках, вказаних у довідці АТ КБ «Приватбанк» від 11 грудня 2020 року (а.с. 185, т.1) є спільною сумісною власністю позивачки та [PERSON] , як і не подавалось доказів того, що вказані кошти були особистими коштами спадкодавця, а отже, з урахуванням норм Цивільного та Сімейного кодексів України презюмується, що такі кошти є спільною сумісною власністю подружжя. Отже, судом встановлено, що оскільки кошти на рахунках, відкритих на ім`я спадкодавця [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка [PERSON] має право на їх частку як подружжя, а інша частка вказаних грошових коштів розподіляється між всіма трьома спадкоємцями першої черги: позивачкою та відповідачами, з урахуванням укладеного між відповідачами договору про поділ спадщини від 20 травня 2021 року, тобто по 1/6 за кожним спадкоємцем, тобто позивачка має право на 2/3 частки коштів (1/2 +1/6), а відповідачі по 1/6 частці, відповідно. Стосовно вимоги позивачки про визнання за нею права власності на 2072625,14 грн, суд зазначає, що як було встановлено протягом розгляду справи, такі кошти на рахунку спадкодавця [PERSON] , зокрема станом на час видачі свідоцтв про право на спадщину за законом відповідачам, були відсутні. Поряд з цим, за змістом поняття речей і майна, який визначені в главі 13 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (стаття 190). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 184 ЦК України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною. Грошовим коштами притаманні родові ознаки (певна сума коштів), а не індивідуальні ознаки (конкретні індивідуалізовані банкноти з відповідними серією та номером) Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права. Вимоги позивача про визнання права власності на грошові кошти, у вказаній у позові сумі, не призведуть до повернення відповідної суми коштів на рахунок спадкодавця, а отже, відповідний спосіб захисту не є ефективним у спірних правовідносинах. Поряд з цим, вимога позивачки про стягнення з відповідачів на її користь 2/3 частки від суми грошових коштів, що знаходились на рахунках в АТ КБ «Приватбанк» на час відкриття спадщини у розмірі 1381750 грн з кожного, не підлягає задоволенню, оскільки позивачем суду не було доведено, що кошти, які були на рахунках станом на 12 серпня 2020 року були зняті саме відповідачами, а також з урахуванням змісту свідоцтв про право на спадщину в частині розподілу сум грошових коштів між відповідачами та відсутність доказів того, що на час звернення із позовом до суду та на час ухвалення відповідного рішення, на рахунках у АТ КБ «Приватбанк», відкритих на [PERSON] , відсутні будь-які кошти. Серед іншого, урахуванням встановлено вище статусу гаражного боксу, садового будинку та земельної ділянки, позивач має право на 1/3 частку кожного об`єкту нерухомого майна, а відповідач [PERSON] на 2/3 частки кожного об`єкту нерухомого майна, з урахуванням укладеного між відповідачами договору про поділ спадщини від 20 травня 2021 року. Відповідно до частин першої, другої статті 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. Зміни до свідоцтва про право на спадщину можуть бути внесені на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду. Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину в судовому порядку може мати місце тоді, коли відсутня згода спадкоємців на внесення таких змін до свідоцтва, а також існують інші обставини, що позбавляють можливості внести такі зміни в нотаріальному порядку. Закон не конкретизує підстави, за яких можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину, але виходячи зі змісту статті 1300 ЦК України, можна дійти висновку, що такі зміни може бути внесено або через технічні помилки у тексті свідоцтва, або у разі виникнення обставин, які вимагатимуть внесення змін до свідоцтва щодо розміру/складу спадкового майна. Враховуючи те, що відповідачі у справі не визнавали (заперечували) право позивачки на отримання спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , про що свідчить їх відзиви на позовну заяву, а також подані позови про усунення від спадкування та визнання шлюбу недійсним, тобто відсутня згода всіх спадкоємців щодо внесення змін до отриманих відповідачами свідоцтв про право на спадщину, відповідні зміни, з урахуванням встановлених судом під час розгляду справи обстави, мають бути внесені на підставі судового рішення. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 1 жовтня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. відмовлено [PERSON] у задоволені заяви про видачу свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки на день звернення спадкоємців за законом із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом [PERSON] не входила до числа спадкоємців за законом/заповітом, та на день видачі свідоцтв спадкоємців не надала документів, що підтверджують її шлюб із спадкодавцем (а.с. 243, т.1). У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Отже, застосування цього правила є можливим у випадку, коли після видачі свідоцтв про право на спадщину з`являться інші спадкоємці. У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним. У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 758/5329/15). За таких обставин, передбачений статтею 1300 ЦК України порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки визнання права власності на 1/2 частку грошових коштів, як частку в спільному майні колишнього подружжя в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя, суд, беручи до уваги наведені обставини та надані докази, вважає що позовні вимоги в цій частині ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи те, що судом встановлено, що позивачка як дружина спадкодавця є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] , як і відповідачі [PERSON] та [PERSON] (сини) та враховуючи те, що ними було отримано свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вимоги позивачки про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом підлягають задоволенню, з урахуванням договору про поділ спадщини, укладеного між відповідачами. Вимога позивачки про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на гаражний бокс, земельну ділянку та садовий будинок не підлягає задоволенню, бо, якщо документи підтверджують право власності спадкоємців на нерухоме майно, відомості про зміни повинні бути внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в установленому законом порядку. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так судом було задоволено 1 вимогу немайнового характеру (з чотирьох заявлених) - внесення змін до свідоцтв про право на спадщину та 1 вимогу майнового характеру (з 3-х заявлених) - визнання права власності на частку майна, а тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4691,33 грн, тобто по 2345,66 грн з кожного. На підставі викладено,

Outcome: partial