Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» 08.12.2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , відповідно до якого прохав суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.11.2017 року у розмірі 180491,923 грн., станом на 28.10.2020 року, що складається із тіла кредиту, а також прохав стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2707,38 грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 16.11.2017 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 190000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості. Своїм особистим підписом у Заяві позичальника відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає Договір про надання банківських послуг. Всупереч нормам закону та умов Договору відповідач своє зобов`язання своєчасно повернути кредит не виконав, внаслідок чого станом на 28.10.2020 року утворилась заборгованість у сумі 197247,63 грн., з яких: 180491,92 грн. - заборгованість за кредитом; 10468,42грн. - заборгованість нарахованими відсотками; 6287,29 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Однак, Банком заявлено до стягнення лише частину наявної заборгованості, а саме 180491,92 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.02.2023 року прийнято до провадження справу та постановлено здійснювати розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10.04.2023 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] задоволено. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07.02.2024 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та задоволено заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Мосейчука А.М. і скасовано заочне рішення суду від 10.04.2024 року. Справу призначено до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки договір із [PERSON] було укладено 16.11.2017 року, тому кінцевим строком звернення до суду було 16.11.2020 року, а позовна заява отримана судом лише 08.12.2020 року поза межами строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові заяви сторін по суті справи, а також зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 16.11.2017 року між сторонами було підписано Анкету-Заяву про приєднання дло умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якої зазначено, що [PERSON] , як клієнт, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, прохав надати йому платіжну карту «Кредитка «Універсальна» та своїм особистим підписом підтвердив, що ця Заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку складає укладений між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с.17-75). Факт підписання Заяви стороною відповідача не заперечується. Укладений між сторонами договір відповідає порядку укладення договорів приєднання відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України. За своєю сутністю такі Умови та Правила є публічною офертою, та розміщується на офіційному сайті банку. Згідно із довідкою, наданою АТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») вбачається, що на підставі кредитного договору № б/н від 16.11.2017 року Банком видавалась [PERSON] платіжна картка: № [NUMBER] із терміном дії до листопада 2020 року (а.с.16). Відповідно до умов кредитування, у даному виді кредитування (встановлення кредитного ліміту на платіжну картку), платіжна картка є ключем доступу Позичальника до кредитних коштів, які нараховані Банком в якості встановленого кредитного ліміту. Факт отримання платіжної картки стороною відповідача не заперечувався. З виписки по картковому рахунку вбачається, що спочатку було встановлено кредитний ліміт у сумі 190000,00 грн., який згодом було зменшено до 175020,00 грн., що підтверджується довідкою (а.с.15). Факт користування кредитними коштами стороною відповідача не заперечувався. Судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, а саме заявою позичальника, випискою по рахунку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Частиною 1 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг сторони узгодили право Банку в односторонньому порядку змінювати розмір кредитного ліміту (збільшувати/зменшувати) та прийняття позичальником будь-якого розміру кредитного ліміту. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28.10.2020 рік утворилась заборгованість у сумі 197247,63 грн., з якої: 180491,92 грн. - заборгованість за кредитом; 10468,42 грн. - заборгованість нарахованими відсотками; 6287,29 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Банком заявлено до стягнення лише частину заборгованості, а саме: -180491,92 грн. - заборгованість за кредитом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України. Згідно зі\~ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ч. 1ст.\~625\~ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки Позичальник неналежним чином виконував свій обов`язок з повернення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, вимога банку про повернення кредиту є законною та обґрунтованою. Як встановлено судом з умов кредитування, кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії платіжної картки за кредитним договором. Строк дії платіжної картки сплинув в останній день листопада 2020 року. Посилання представника позивача на те, що строк дії картки до жовтня 2021 року не заслуговують на увагу, оскільки це строк дії іншої картки №5221191100263085 від 05.10.2018 року, яка видана протягом дії попередньої картки № [NUMBER] від 16.11.2017 року. Видача картки 05.10.2018 року жодним чином не обгрунтована за змістом позовних вимог та згідно доданих доказів до позовної заяви (для яких цілей видана картка, чи погоджувалися із відповідачем умови її видачі і ін.). Щодо строку позовної давності, суд виходить з наступного. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1\~ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3\~ст. 267 ЦК України). За загальним \~ \~ \~ \~правилом, \~ \~ \~ \~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою укладеного між сторонами договору, картка діє в межах визначеного на ній строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі\~зі спливом останнього дня місяця дії картки. Такий правовий висновок висловлений неодноразово Верховним судом України у справах № 6-14цс14, № 6-61цс14. У даній справі, що розглядається строк виданої відповідачу платіжної картки становив до останнього дня листопада місяця 2020 року. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом 08.12.2020 року. За загальним правилом, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1\~ст. 257 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ст. 259 ЦК України). Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Отже, оскільки такий договір між сторонами не підписувався, застосуванню підлягає загальний строк позовної давності, встановлений чинним\~ЦК України тривалістю\~у три роки. Строк позовної давності тривалістю у 50 років, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, у даному випадку, не може бути застосований, оскільки у розумінні вимог ст. ст.\~257,\~207 ЦК України, не є договором про збільшення позовної давності. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов подано із пропущенням строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed