Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

04 квітня 2024 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] (надалі\~також \~позивач,\~ [PERSON] )\~до [PERSON] (надалі також відповідач [PERSON] ), в якій вона просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення їх сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 13). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що 31 грудня 2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Подільським районним у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що складено актовий запис № 291. [PERSON] зазначала, що від шлюбу із відповідачем у них є малолітній син [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 25 березня 2023 року, записаний відповідач [PERSON] . Позивачка вказала, що їх спільний син проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Також, зазначила, що звернулась до Новосанжарського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що відповідач не допомагає у вихованні та забезпеченні сина, що впевненості в постійній грошовій, натуральній допомозі з боку батька у неї не має. З огляду\~на викладене,\~вона змушена\~звернутись до\~суду з\~позовом про\~стягнення аліментів\~на підставі\~статті 84\~СК України,\~відповідно до\~якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 16). 13 травня 2024 року [PERSON] подала до суду письмову заяву, за змістом якої просила розгляд справи проводити без її участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 15), про причини неявки відповідачем не повідомлено, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило. Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 10 квітня 2024 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, разом із судовою повісткою про проведення судового засідання, направлялися на зареєстровану адресу відповідача та отримані останнім 12 квітня 2024 року (а.с. 15). 26 квітня 2024 року відповідач скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що позовні вимоги він визнає частково та погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку (доходів), оскільки на його утриманні перебувають двоє дітей, а саме: малолітній син [PERSON] , [INFO] , та неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що позивачка також звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з нього на її користь аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), справа призначена до розгляду. Вказав, що колишня дружина [PERSON] також звернулась до суду із позовною заявою про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . На підтвердження факту того, що на його утриманні перебуває донька [PERSON] надав свідоцтво про народження дитини. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що 31 грудня 2016 року Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб\~між [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , про що складено актовий запис № 291 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками,\~зокрема,\~малолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 25 березня 2023 року серії [NUMBER] , виданого Новосанжарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис про народження № 19 (а.с. 6). Судом встановлено, що спільний син сторін [PERSON] перебуває на утриманні матері, а сама позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду із цим позовом про стягнення аліментів з батька дитини відповідно до статті 84 СК України. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами частини 1 статті 264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 статті 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною 2 статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. За правилами частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 79 СК України, яка визначає час, протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя, передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] ,\~ [INFO] , який не досяг трирічного віку. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 25 березня 2023 року, копія якого наявна в матеріалах справи. Малолітній [PERSON] на час розгляду справи в суді не досяг трирічного віку та проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Єдиним доходом матері є щомісячна допомога при народженні дитини, отже вона потребує матеріальної допомоги. Вказані обставини відповідач не заперечив, однак просив, стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти у в розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку (доходів) до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Відповідач, зокрема, вказав, що на його утриманні перебувають двоє дітей, а саме: малолітній син [PERSON] , [INFO] , та неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] (донька від попереднього шлюбу). Зазначив, що позивачка звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з нього на її користь аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), а колишня дружина [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . На підтвердження того факту, що на його утриманні перебуває донька [PERSON] - надав свідоцтво про народження дитини (а.с. 20). Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд зазначає, що на підтвердження факту сплати аліментів на утримання дітей та їх розміру відповідачем до суду не надано жодного підтверджуючого документу, не надано жодного судового рішення, яке набрало законної сили. Суд зазначає, що свідоцтво про народження доньки [PERSON] , не є належним та допустимим доказом підтвердження перебування доньки на утриманні батька. Відповідно до частини 4 статті 84 СК України визначено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, дружина має право на відповідне утримання у разі наявності можливості у чоловіка надавати таку матеріалу допомогу. Згідно з частиною 2 статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Таким чином, право на утримання також має жінка, яка і не перебуває у шлюбі з батьком дитини в разі проживання дитини з нею на правилах статті 84 СК України. Відповідач не надав до суду будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність у нього можливості надавати відповідну матеріальну допомогу дружині. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач є батьком дитини, працездатною особою, який не заперечив про наявність у нього можливості надавати відповідну допомогу дружині та матері дитини, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання [PERSON] необхідно стягнути з відповідача, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову (04 квітня 2024 року) до досягнення їх дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] . Отже, позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved