Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , чоловік позивача та другий власник квартири помер [INFO] . Відповідачі являються [PERSON] рідною донькою та онуком, вони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте не проживають за нею з 2014 року по теперішній час. Оскільки [PERSON] , [PERSON] є громадянами Російської Федерації, проживають в Московській області, с. Ігнатово, вони не мають можливості та бажання приїхати в Україну, щоб добровільно знятися з реєстрації. Факт реєстрації відповідачів у квартирі перешкоджає позивачу володіти та розпоряджатися своєю приватною власністю, до того ж, вона змушена нести додаткові витрати з оплати комунальних послуг. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 10.04.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовну заяву підтримали в повному обсязі, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі, із заявами та клопотаннями не зверталися. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності в рівних частинах по 1/2 квартири [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про власності на житло від 16.08.2017 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.16-17). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.19). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.03.2024 за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: [PERSON] (донька), [PERSON] (син), [PERSON] (власник) (а.с.18). Відповідно до акту про непроживання особи від 12.03.2024, [PERSON] та [PERSON] з 2014 року та по теперішній час не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється донькою позивача, з 2014 року сестра з племінником на територію України не заїзджали. Коли [PERSON] було повідомлено про смерть батька, вона сказала сестрі, що робіть, що вважаєте за потрібне, в Україну приїжджати не буду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона являється головою ОСББ «Мирний».-26» з 2017 року, відповідачів ніколи не бачила адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачі до теперішнього часу зареєстровані у зазначеній квартирі, позивач несе додаткові витрати, а саме на оплату комунальних платежів, тобто сплачує за осіб, які зареєстровані, але не проживають за вказаною адресою, що призводить до матеріальних витрат. Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до підпункту 2 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов представника [PERSON] адвоката Шелудько Т.Г. до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно задовольнити.

Outcome: approved