Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

09 квітня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 10 березня 2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають, протягом останніх трьох років стосунки погіршилися, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, наразі разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить інтересам позивача, а тому вона просить суд розірвати шлюб. Окрім того, позивач зазначила, що оскільки подружжя проживає у різних населених пунктах, це є причиною того, що у позасудовому порядку розірвати шлюб вони не можуть. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 квітня 2024 року цивільну справу № 753/7051/24 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 12 квітня 2024 року 19 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 15 травня 2024 року на 15:20 год. У судове засідання призначене на 15 травня 2024 року сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява, у якій вона просила проводити розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Зворотнє повідомлення про вручення судової повістки адресованої відповідачу повернулося до суду з відміткою про її вручення члену сім`ї " [PERSON] " [INFO] , однак відповідач до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомляв. Відповідно до частини 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Разом з тим, на електронну пошту суду надійшла заява від імені [PERSON] , у якій зазначено, що [PERSON] просить проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечує щодо розірвання шлюбу. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Проаналізувавши обставини справи у сукупності, суд доходить наступного висновку. Встановлено, що 10 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.6). Дітей від шлюбу подружжя не має. Позивач зазначила, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, наразі разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частини перша статті 24 СК України). Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, зважаючи на те, що судом встановлено, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved