Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

04.12.2023 року представник позивача ТОВ «ВВС - ФАКТОРИНГ» звернувся до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 37875,24 грн., посилаючись на невиконання своїх зобов`язань з боку відповідача. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2024 року заявлені вимоги про стягнення заборгованості задоволені. Ухвалою судді від 13.02.2023 року заочне рішення скасовано, справа призначена до розгляду. 27.02.2024 року відповідачка надала відзив на позов, в якому заявлені позовні вимоги не визнала, зазначивши, що позичальником жодної кредитної установи не є, кредитні договори не укладала. Отримавши вимогу щодо повернення нібито позичених грошових коштів, звернулася до поліції з заявою про визнання жертвою фінансового шахрайства. Кредитний договір від 15.12.2020 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» за №3308750 вона не укладала, грошові кошти в сумі 2000,00 грн. не отримувала, банківської карти № [NUMBER] та будь яких відкритих/закритих рахунків в «УНІВЕРСАЛБАНК» взагалі не має. Дійсно, зазначені в договорі паспортні дані належать їй, натомість номер телефону, електронна адреса їй не належать. Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року витребувано з АТ «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ: 21133352, адреса: 04082, м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19) інформацію щодо належності відповідачці банківських рахунків. Сторони в судове засідання не знялися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача з заявами про відкладення розгляду справи не звертався , в позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності, відповідачка надала заяву щодо розгляду справи у її відсутність. Відповідно до вимог ст.223 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність осіб, що не з`явилися до судового засідання. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Судом встановлено, що 18.05.2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 18.05.2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 3308750 від 15.12.2020. Відповідно до Реєстру боржників права вимоги до яких відступаються від 18.05.2021 року до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями за кредитним договором № 3308750 в сумі 7520,00 грн., з яких 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1020,00 грн. сума простроченої заборгованості, 4 500,00 грн. сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам. Наразі між сторонами існує спір щодо існування у відповідача обов`язків з виконання кредитного договору №3308750 від 15.12.2020 року, що за доводами позивача був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] у формі електронного документу. Факт укладання договору відповідачкою не визнаний. Ще до звернення позивача з даним позовом до суду, та й до укладення договору факторінгу, відповідачка [PERSON] 26 квітня 2021 року звернулася до правоохоронних органів з заявою про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄДРДР за № 12021087070000264 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України за обставинами отримання на її ім`я кредиту на суму 2000 грн. Отже, в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на умови кредитного договору від 15.12.2020 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] за №3308750, який має форму електронного документу з використанням електронного підпису. Як вбачається з тексту наданої копії договору, кредитний договір № 3308750 від 15.12.2020 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, при цьому одноразовий персональний ідентифікатор № [NUMBER] було направлено відповідачу 15.12.2020 року на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів 380975234798 та введений позичальником у відповідне поле на сайті. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000,00 грн., строком на 30 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видався кредит. Згідно довідки щодо ідентифікації Позичальника в системі ТОВ «ФК «АРАГОН», наданої позивачем, особу позичальника ідентифіковано як [PERSON] , адреса проживання: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Хортицьким РО УМВД України, [INFO] , електронна адреса [INFO] , номер телефону [NUMBER] . Ідентичні данні особи позичальника зазначені і в Анкеті позичальника Відповідачкою визнано належність їй паспортних даних, натомість спростовано належність адреси, електронної адреси та номеру мобільного телефону. При цьому суд звертає увагу, що відповідачка [PERSON] відповідно до інформації, отриманої на запит суду, з 17.10.2000 року ( тобто до дати укладання спірного договору) до часу відкриття провадження справі зареєстрована за адресою [ADDRESS] , а не у м.Роза Запорізької області, як зазначено в текстах кредитного договору, Анкеті позичальника та у довідці щодо ідентифікації Позичальника в системі ТОВ «ФК «АРАГОН». Жодного доказу на підтвердження відповідачці даних, що зазначені в Анкеті позичальника та у довідці щодо ідентифікації Позичальника в системі ТОВ «ФК «АРАГОН» в частині належності останній електронної пошти та номеру мобільного телефону, на який було надіслано одноразовий ідентифікатор [NUMBER] для підписання електронного договору, позивачем не надано. За текстом інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 19.09.2023 року, на яку позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, ТОВ «ФК «АРАГОН» на сайті Торговця: CREDIT-PRO.COM через платіжний сервіс «Platon» проведена успішна транкзація за № 30800-00814-48648 , а саме 51.12.20220 об 04:41 проведено видачу кредиту за договором 3308750 , а саме було перераховано грошові кошти в сумі 2000,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] , банк-емітент MONOBANK. Натомість, з відповіді АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» від 19 квітня 2024 року отриманої на виконання ухвали суду від 15 квітня 2024 року вбачається, що Банком було ініційовано детальну перевірку, в ході якої відкритих/закритих рахунків в Банку на ім`я [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрована: [ADDRESS] ) (РНОКПП: [NUMBER] ) не зафіксовано. Таким чином, жодного належного доказу на підтвердження належності відповідачці банківської карти № [NUMBER] , на яку були переведені кредитні кошти, як і підтвердження факту отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів за договором кредитування від 15.12.2020 року, позивачем не надано, а тому суд вважає, що позивачем поза розумним сумнівом не доведені обставини, за яких відповідачка повинна нести зобов`язання за кредитним договором № 3308750 від 15.12.2020 року, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором слід відмовити.

Outcome: dismissed