Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до з позовом у якому зазначив, що 29.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №72159839. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором в сумі 48000,00 грн., з яких 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. В подальшому 30.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3357956. 19.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №19102023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором в сумі 43972,40 грн., з яких 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36972,40 грн. - сума заборгованості за процентами. Всупереч умовам зазначених кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення коштів, після відступлення права вимоги [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК«ЄАПБ» заборгованість за договором позики №72159839 в розмірі 48000,00 грн., за кредитним договором №3357956 в розмірі 43972,40 грн., всього 91972,40 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 13.03.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інш Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням\~сторін. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Копії ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви направлялись на адресу зареєстрованого місця його проживання\~, повернулись не врученими з поштовою відміткою «За закінченням терміну зберігання», повторне відправлення повернулось 22.05.2024 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ч. 1ст. 610 ЦК України. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному уст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним уст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому уст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому уст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 4ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 вказаної статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2ст.639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідност.1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що 29.12.2022 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №72159839, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 12000,00 грн. строком на 30 днів, до 28.01.2023, та зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти за користування позикою. Вказаний договір підписано електронним підписом Позичальника. Згідно з Додатком №1 до договору позики №72159839 від 29.12.2022 встановлений графік платежів з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, з електронним підписом відповідача. [PERSON] не виконав свого зобов`язання та має непогашену заборгованість за договором позики №72159839 від 29.12.2022 в розмірі 48000,00 грн., з яких 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №72159839 від 29.12.2022. Згідно п.1.2 Договору Факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників №8 від 26.07.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та витягу з реєстру боржників №8 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №72159839 в сумі 48000,00 грн., з яких 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, судом встановлено, що 30.12.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір №3357956 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 7 000,00 грн. строком на 360 днів та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором. Даний договір підписано електронним підписом відповідача. Відповідач свого кредитного зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за договором №3357956 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.12.2022 у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 43972,40 грн., з яких 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36972,40 грн. - сума заборгованості за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. 19.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №19102023, відповідно до якого TOB «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) за плату права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні TOB «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно п.1.2 Договору Факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Права вимоги вважаються прийнятими Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акт прийому-передачі Реєстру боржників (Додаток №2) (п.1.6. Договору факторингу). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №19102023 від 19.10.2023 року та Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №191020233 від 19.10.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на суму 43972,40 грн., з яких 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36972,40 грн. - сума заборгованості за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості. Матеріалами справи підтверджується, що на підставі ст.ст. 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, положень Закону України "Про електронну комерцію", Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», між сторонами в належній формі укладені кредитні договори, підписання яких здійснено в електронній формі шляхом накладення електронного цифрового підпису з використанням одноразового ідентифікатора, сторони в належній формі досягли згоди щодо розміру кредитних коштів, розміру відсотків та порядку їх нарахування, строку дії договору, порядку пролонгації, тобто досягли згоди зі всіх істотних умов, притаманних кредитному договору, умови визначили на власний розсуд, а відтак договори є обов`язковими для виконання, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі № 524/5556/19. З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що первісні кредитори свої зобов`язання за кредитними договорами виконали в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі, який визначений договорами. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитів та сплати процентів за користування чужими коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно з наданими позивачем розрахунками, загальна сума заборгованості [PERSON] за договором позики № 72159839 від 29.12.2022 р., кредитним договором № 3357956 від 30.12.2022 р., становить 91 972,40 грн., які суд визнає правильними, такими, що відповідають умовам укладених між сторонами кредитних договорів та вимогам чинного законодавства. Відповідач відзив на позовну заяву та належних доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитними договорами суду не надала. Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 91 972,40 грн., в межах заявлених вимог є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3028,00 грн. судового збору, який був сплачений останнім при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved