Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Овсієнко Ірина Адамівна звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виключення з актового запису про народження відомостей щодо батьківства, звільнення від сплати аліментів. Позов обґрунтовує тим, що з 2010 року він розпочав проживати з відповідачем без реєстрації шлюбу.Через розбіжності у поглядах на життя в кінці 2016 року сторони припинили проживати разом. [INFO] народилась [PERSON] , про що 08 лютого 2017 року виконавчим комітетом Баївської сільської ради Луцького району Волинської області складено актовий запис № 5.На час народження дитини вони у шлюбі не перебували, однак звачаючи на тривалі стосунки він був впевнений у своєму батьківстві, а тому подав заяву про визнання батьківства.У серпні-вересні 2022 року під час словесної суперечки з відповідачем у нього виник сумнів щодо батьківства, про що він повідомив відповідача.Остання в свою чергу звернулась до суду із заявою про стягнення з нього аліментів. Після чергової суперечки з відповідачем у вересні 2023 року він за власний кошт в медичній лабораторії замовив молекулярно-генетичне дослідження, за результатами якого йому 02 жовтня 2023 року стало відомо, що його батьківство відносно [PERSON] , [INFO] не підтверджується. Позивач вказує, що він не визнає свого біологічного батьківства щодо [PERSON] , [INFO] , та вважає за необхідне виключити з актового запису про народження відомості про нього, як про батька дитини. Також, відповідно до судового наказу від 08 вересня 2022 року з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно Виконавче провадження № [NUMBER] від 14.10.2022 року на даний час перебуває у Горохівському ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ. Враховуючи, що висновком експерта підтверджується відсутність кровного споріднення із дитиною [PERSON] , [INFO] , а тому на його думку, ця обставина є підставою для звільнення його від сплати аліентів. Враховуючи вищевикладене та з посиланням на норми ст. ст.122.126, 136, 273 СК України позивач просить: - виключити відомості про нього - [PERSON] , [INFO] як батька дитини - [PERSON] , [INFO] з актового запису № 5 від 08 лютого 2017 року, складеного виконавчим комітетом Баївської сільської ради Луцького району Волинської області; - звільнити [PERSON] , [INFO] , від сплати аліментів в користь [PERSON] , [INFO] на утримання [PERSON] , [INFO] , визначених судовим наказом Луцького міскрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2022 року у справі № 161/11585/22. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10 травня 2024 року, о 10:00 год.. 10 травня 2024 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Овсієнко І. А. надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника. Від клопотання про призначення експертизи відмовляються, вказувала, що позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. 10 травня 2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Силки Т.Ю. надійшла заява у якій остання вказує, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги [PERSON] про виключення відомостей про [PERSON] , як батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 5 від 08 лютого 2017 року, складеного виконавчим комітетом Баївської сільської ради Луцького району Волинської області, просить не призначати молекулярно-генетичну експертизу, оскільки немає об`єктивної необхідності у призначенні такої. Також відповідач визнає позовні вимоги про звільнення [PERSON] , [INFO] , від сплати аліментів в користь [PERSON] , [INFO] на утримання [PERSON] , [INFO] , визначених судовим наказом Луцького міскрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2022 року у справі № 161/11585/22 з дня набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. Просить суд прийняти визнання позову стороною відповідача, вказує, що сторона відповідача ознайомлена з наслідками визнання позову, вважає, що прийняття такого рішення відповідає інтересам дитини та відповідача. У зв`язку із визнанням позову відповідачем просить в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору, а інші 50% судового збору повернути позивачу з державного бюджету. Не заперечує, щодо ухвалення рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. За змістом частини 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд установив, що [INFO] народилась [PERSON] , про що 08 лютого 2017 року виконавчим комітетом Баївської сільської ради Луцького району Волинської області;складено актовий запис № 5. Батьком [PERSON] , [INFO] , записаний позивач - [PERSON] (а.с. 11). Зазначені обставини визнані сторонами та не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Також, як зазначено позивачем і відповідно до заяви від 10 травня 2024 року за вх.. № 23485/24вх визнано відповідачем, [PERSON] не є біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , ця обставина, з огляду на з`ясоване судом, не викликає у суду обґрунтованого сумніву щодо її достовірності або добровільності її визнання відповідачем, а тому також не підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 установлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Ураховуючи викладене вище, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог в частині оспорювання батьківства і виключення відомостей про позивача як про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд визнає факт відсутності кровного споріднення [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Суд установив, що 08 вересня 2022 року у справі № 161/11585/22, провадження 2н/161/787/22 Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ,яким постановлено стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - невідомо, який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь стягувача - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.08.2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - невідомо, який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , в дохід держави 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп. судового збору (а.с.14). Відповідно до змісту статті 180 СК України зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають саме батьки. Стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі статтею 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини. Отже, за змістом зазначених норм права, походження дитини від певної особи визначається за фактом народження дитини від цієї особи в шлюбі або поза ним, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, документом закладу охорони здоров`я про народження дитини дружиною та свідоцтвом про народження дитини, виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про народження. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини не виникає. Відповідно до частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність кровного споріднення і виключення з актового запису про народження відомостей про позивача як про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] втратив обов`язок з утримання малолітньої дитини, батьком якої він не є. При цьому суд також приймає до уваги, що відповідач [PERSON] визнала позов [PERSON] про оспорювання батьківства, про що подала відповідну заяву. Таким чином, стягнення аліментів з позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на викладене, ураховуючи те, що [PERSON] не є біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , проте існує обов`язкове до виконання не скасоване судове рішення, яким з позивача на теперішній час стягуються аліменти на користь відповідача на дитину, суд робить висновок про те, що позовні вимоги в частині припинення стягнення з позивача аліментів підлягають задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті - у підготовчому засіданні, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 1 211,20 грн. На підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1 211,20 грн.

Outcome: approved