Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду\~ із позовною\~заявою до\~відповідача про\~усунення перешкоду у розпорядженні майном,\~на обґрунтування\~якої зазначив,\~що він є власником нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . Йому стало відомо, що вказане майно знаходиться під обтяженням: Тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: № 2962666; зареєстровано: 14.03.2006 11:57:37 за № 2962666 реєстратором: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: Лист, б/н, 12.02.1993, Державний ощадний банк України; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, с. Новоселівка Чернігівського району та області; додаткові дані: Архівний запис №59-21 від 12.02.1993 p., внутр.№6B012A3026Fl 5631313Е; заявник: Чернігівська районна державна нотаріальна контора. З метою отримання будь-якої інформації та копій документів на адресу Чернігівської районної державної нотаріальної контори двічі направлялись адвокатські запити, однак спроби не призвели до бажаного результату, що підтверджується відповідями, які зводились \~ \~ \~ \~виключно \~ \~ \~ \~до перенаправлення суб`єкта звернення до іншої державної установи. У зв`язку із чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 19.04.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 14.05.2024 року представником відповідача подано до суду відзив, в якому останній просив відмовити у позовних вимогах з тих підстав, що банк є неналежним відповідачем у справі. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд справи по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, представники позивача та відповідача одали заяви про розгляд справи без їх участі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим.\~Законним є\~рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права.\~Судове рішення\~має відповідати\~завданню цивільного\~судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду . Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . За результати отримання консультації щодо порядку та доцільності внесення інформації про право власності на об`єкт нерухомості до ДРРП, Позивач дізнався що його майно знаходиться під обтяженням: Тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: № 2962666; зареєстровано: 14.03.2006 11:57:37 за № 2962666 реєстратором: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: Лист, б/н, 12.02.1993, Державний ощадний банк України; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, с. Новоселівка Чернігівського району та області; додаткові дані: Архівний запис №59-21 від 12.02.1993 p., внутр.№6B012A3026Fl 5631313Е; заявник: Чернігівська районна державна нотаріальна контора. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Підстави набуття права власності регламентовані статтею 328 Цивільного кодексу України, якою визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386,391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Як зазначив представник відповідача у своєму відзиві «станом на теперішній час будь-які правовідносини між Банком та Позивачем, в тому числі і щодо нерухомого майна в с. Новоселівка Чернігівського районі та області, відсутні». При вирішенні спору необхідно враховувати норми законодавства, якими урегульовано відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, зокрема Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV). Зі змісту статті 2 Закону № 1952-ІУ вбачається, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 1952-1V перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно до п. 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127, визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. У свою чергу стаття 2 Закону № 1952-ІУ заявником визначає особу, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважену ним особу - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав. На підставі п. 7 Порядку для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. На підставі пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (зі змінами) нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружися, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувана за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. З аналізу наведених норм чинного законодавства суд приходить до переконання, що відносно майна Позивача наявне обтяження у виді заборони на нерухоме майно, яке виникло на підставі повідомлення банку. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Оскільки у даних правовідносинах нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави у нього немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача або відповідача. Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові КЦС ВС від 15.04.2020 по справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Зважаючи на викладене, позивач позбавлений можливості оформити права на майно, та позбавлений права вільно розпоряджатись належним йому на праві власності майном, оскільки в позасудовому порядку врегулювати спір позасудовому порядку не можливо. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті майна.

Outcome: approved