Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , відтак, її слід позбавити таких відносно дитини. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач позов визнала та не заперечила щодо його задоволення. Представник відповідача підтримала думку своєї довірительки. Представник третьої особи додатково акцентувала, що при складанні акта обстеження умов проживання батька з дітьми, матері на місці не виявили. Службою встановлено, що батько сам виховує дітей і якщо мати таки визнає позовні вимоги та не заперечує щодо задоволення позову, то вони також не можуть заперечувати. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від 28.10.2010 року, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 09.02.2016 року розірвано (справа №442/7511/15-ц). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [INFO] син [PERSON] (копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] ) та [INFO] донька [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). З оглянутого акту обстеження умов проживання комісії служби у справах дітей Трускавецької міської ради вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON] та [PERSON] . Умови проживання задовільні. Батько проявляє любов та турботу до дітей, дбає про їхній фізичний та моральний розвиток. З оглянутої довідки ГУ ДПС у Львівській області вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як фізична особа - підприємець. Його дохід за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 рік становив 155500,00грн., що є цілком достатнім рівнем для забезпечення потреб дітей. З оглянутої довідки сімейного лікаря КНП «Дрогобицька міська поліклініка» вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] приходять до лікаря на прийом у супроводі батька, що свідчить про різностороннє забезпечення батьком потреб своїх дітей. На факт самостійного виховання позивачем дітей вказують також письмові заяви сусідів [PERSON] та [PERSON] , з яких вбачається, що [PERSON] самостійно займається вихованням та утриманням дітей, піклується ними без участі їхньої матері - [PERSON] . З оглянутого вироку Дрогобицького міськрайонного суду від 12.02.2024 року (справа №442/1119/24) вбачається, що відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 204 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 08.02.2024 покарання за ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 204 КК України (в редакції закону до 01.01.2019) - у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень; за ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 204 КК України (в редакції закону до 01.01.2019) - у виді штрафу в розмірі 54 400 гривень; за ч. 3 ст. 199 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. ст.70,72 КК України шляхом поглинання призначено [PERSON] остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 54400 грн., яке виконувати окремо та позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 1 (один) рік, зобов`язавши в силу п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що відповідач не виконує неналежним чином свої батьківські обов`язки щодо сина та доньки. ЇЇ протиправна поведінка в минулому згубно впливає на процес їх виховання. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованні дитини. Відповідно до ст.164 СК України батьки або один із них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. А тому, аналізуючи всі докази по справі, вбачається, що відповідач [PERSON] неналежно піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, а відтак позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 1211,20 грн. судового збору на користь позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved