Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] ; просить заборонити останньому строком на 6 місяців перебувати в місці спільного проживання з постраждалою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити вести телефонні переговори з постраждалою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуватиме в місці, невідомому кривднику, переслідувати її, заборонити в будь який спосіб спілкуватися з потерпілою. Заяву обґрунтовує тим, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Окрім неї у вказаній квартирі проживає [PERSON] колишній чолові її бабці. Вже більше двох років вона потерпає від насильства зі сторони [PERSON] , яке полягає у постійних погрозах фізичною розправою, застосуванні фізичної сили, нецензурних висловлюваннях у її адрес. Поведінка [PERSON] негативно впливає на її стан здоров`я. [PERSON] вже тривалий час зловживає алкоголем і будучи в стані алкогольного сп`яніння постійно вчиняє з нею конфлікти у ході яких застосовує до неї як психологічне так і фізичне насильство. Вона неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів та до суду, проте, це не дало жодного результату, фактично спокійно вона проживала лише в період коли згідно термінового заборонного припису та обмежувального припису [PERSON] заборонили проживати у квартирі. Проте у подальшому [PERSON] не змінював своєї поведінки. Зокрема востаннє, 02.03.2024 [PERSON] близько 18 год. вчергове вчинив стосовно неї психологічне насильство створивши конфлікт у ході якого перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння нецензурно виражався в її адрес, погрожував їй фізичною розправою. Вона вчергове змушена була викликати поліцію для припинення протиправної поведінки [PERSON] , працівники якої вкотре винесли стосовно нього терміновий заборонний припис. Проте, [PERSON] не змінив поведінку і 29.04.2024 знову прийшовши до квартири у стані алкогольного сп`яніння та вчинив конфлікт із застосуванням стосовно неї психологічного та фізичного насильства, за що відносно нього винесено терміновий заборонний припис. Такі термінові заборонні приписи, а також протоколи про вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень, виносились працівниками поліції неодноразово. Проте належних висновків для себе [PERSON] не зробив, а продовжує вчиняти стосовно неї домашнє насильство. Таким чином, [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо неї протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією. Його агресія щоразу посилюється. Вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] стосовно неї, а також вірогідність настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, відтак вона змушена звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією завершились, а кривдник продовжує вчиняти домашнє насильство. Ухвалою судді від 06.05.2024 заяву прийнято до провадження і призначено судовий розгляд. В судовому засіданні заявник заяву підтримала, пославшись на викладені у заяві обставини. Додатково зазначила, що квартира у якій вона проживає, належить на праві спільної частково власності, зокрема їй 1/5 частки та [PERSON] 1/5 частки. Останній зловживає алкогольними напоями та вчиняє щодо неї домашнє насильство, зокрема виганяє з хати, погрожує фізичною розправою. Щодо [PERSON] судом вже видавався обмежувальний припис, однак він його не дотримувався. Після завершення дії обмежувального припису [PERSON] повернувся у квартиру та продовжив вчиняти відносно неї фізичне та психологічне насильство, а саме погрожувати фізичною розправою та штовхати. Вона викликала працівників поліції, які склали відносно [PERSON] терміновий заборонний припис та протокол про адміністративне правопорушення. Просили заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п.п.3, 7, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч.2 та ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. В обґрунтування вимог заявник покликається на те, що [PERSON] постійно та систематично вчиняє на протязі тривалого часу відносно неї дії, пов`язані з штовханиною, приниженні, погрозах розправою, вираженням нецензурною лайкою, словесних образах. На підтвердження зазначеного факту заявником до поданої заяви надано наступні докази: рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29.06.2022 яким заяву [PERSON] задоволено та видано обмежений припис, яким вжито заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] ; термінові заборонні приписи стосовно кривдника [PERSON] серії [NUMBER] від 08.01.2024, серії АА№342493 від 02.03.2024, серії АА №432740 від 29.04.2024, з яких вбачається, що останній вчиняв фізичне та психологічне насильство відносно заявника; постанову Сихівського районного суду м. Львова від 04.04.2024, з якої вбачається, що [PERSON] 08.01.2024 та 02.03.2024 вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно [PERSON] , за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-2 КУпАП. На [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він є товаришем сім`ї заявниці. Він часто навідується до них, відтак часто є свідком того, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями протягом вже тривалого часу. В січні 2024 року [PERSON] вчинив конфлікт, в ході якого погрожував [PERSON] застосуванням фізичного насильства, казав, що поб`є їй автомобіль, штовхав потерпілу, виганяв з хати. В квітні 2024 року, він знову став очевидцем того, як [PERSON] вчинив відносно [PERSON] домашнє насильство, зокрема погрожував, що вб`є її та виганяв з хати. Оцінюючи вищенаведені докази, суд констатує, що заявник [PERSON] протягом тривалого часу зазнавала зі сторони заінтересованої особи систематичного домашнього насильства у формі психологічного та фізичного насильства, остання потребує захисту у порядку, передбаченому Законом, оскільки ігнорування заінтересованою особою застосованих працівниками поліції до неї заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо заявника, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення у майбутньому кривдником [PERSON] до заявниці [PERSON] психологічного чи фізичного насильства та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Враховуючи викладене, з метою запобігання і протидії фізичному та психологічному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявника, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявника. На думку суду видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертви домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника. Приймаючи рішення в частині заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою, а саме квартирі за адресою: [ADDRESS] , суд враховує наступне. Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19 вказав, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Крім того, як свідчить практика Верховного Суду, при вирішенні питання щодо застосування такого заходу як позбавлення права на користування житлом, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Оцінюючи пропорційність втручання у право користування нерухомим майном [PERSON] , суд бере до уваги той факт, що насильство зі сторони [PERSON] мало систематичний характер, яке тривало протягом тривалого періоду, могло спричинити настання тяжких або особливо тяжких наслідків, а тому такий захід є пропорційним легітимній меті втручання у право користування нерухомим майном. Крім того, суд бере до уваги і той факт, що відносно кривдника [PERSON] судом вже видавався обмежувальний припис, яким було вжито заходи тимчасового обмеження його прав. Враховуючи вищенаведені вимоги Закону та встановленні обставини справи, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] . суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у вигляді заходів тимчасового обмеження йому прав строком на шість місяців, а саме: перебувати в місці проживання постраждалої [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити вести телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуватиме в місці, невідомому кривднику, переслідувати її, заборонити в будь який спосіб спілкуватися з потерпілою. При цьому, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису як шість місяців є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я заявника. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved