Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Українське бюро кредитних історій», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на дату подання позовної заяви в базі даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій», відомості до якої є доступними для фінансових установ містяться недостовірні дані щодо наявності грошових зобов`язань [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Вказана інформація є недостовірною, оскільки позивач жодних договорів з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» не укадав, своєї згоди на поширення цієї інформації в УБКІ відповідачам не надавав. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім того, задоволено клопотання про витребування доказів. 18.04.2024 представник позивача - адвокат Садиков В.В. подав клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог щодо відповідача - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2024 задоволено клопотання представника позивача, закрито провадження в частині позовних вимог за участю відповідача - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутності. позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного вирішення справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзивів не подали. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Судом встановлено, за інформацією ТОВ «Українське бюро кредитних історій» від 23.11.2023 у [PERSON] вбачається наявність заборгованості в розмірі 1742,00 грн за договором позики №3839500004 від 13.12.2018 перед ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (а.с. 26). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно позовної заяви, позивач просив визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність і ділову репутацію інформацію щодо наявності у [PERSON] укладеного договору з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та грошових зобов`язань за договором, а саме за кредитним договором №3839500004 від 13.12.2018, яка розміщена у його кредитній історії, сформованій ТОВ «Українське бюро кредитних історій» та зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» внести зміни до кредитної історії [PERSON] , вилучивши з неї недостовірну інформацію щодо наявності наявності у [PERSON] укладеного договору з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та грошових зобов`язань за договором, а саме за кредитним договором №3839500004 від 13.12.2018. Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Частиною 1 ст. 4 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» визначено, зокрема, що принципами формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію, є: забезпечення конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій; адекватність обсягів інформації цілям, для яких вони збираються; значимість, всебічність, об`єктивність, повнота і достовірність інформації; регулярність та безперервність надходження інформації; цільове використання інформації; строковість зберігання інформації; конфіденційність інформації та її захист; збір і надання інформації, що складає кредитну історію, виключно за згодою суб`єкта цієї кредитної історії; незалежність Бюро. Частиною 1 ст. 5 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передбачено, зокрема, що джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вилучає з кредитної історії всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього. Згідно з п. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч.ч. 4, 7 ст. 277 ЦК України). Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до п.15 постанови пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відтак, відсутні докази порушення відповідачем ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» особистих немайнових прав позивача або завдання шкоди йому особистим немайновим благам, а також того, що вказана інформація є негативною, адже будь-яких звинувачень, образ вона не містить, не доведено негативний вплив на репутацію чи приниження (падіння) статусу позивача перед оточуючими чи падіння їх репутації. З огляду на викладене, суд вважає, що стороною позивача не було доведено, яким чином було порушено особисті немайнові права та заподіяно шкоди відповідним особистим немайновим благам саме позивача чи перешкодило останньому повно і своєчасно здійснювати свої особисті немайнові права або ж вплинуло на його репутацію чи його приниження (падіння) перед оточуючими, зниження статусу чи падіння його репутації. Варто також зазначити, що банки, які передають інформацію про кредитні правочини, відповідають за наявність письмової згоди на збір, зберігання, використання та поширення через відповідача інформації щодо нього та зберігають оригінал даної згоди. ТОВ «Українське бюро кредитних історій» отримує інформацію про позичальників від банків, страхових компаній, лізингових компаній, кредитних спілок та інших фінансових інститутів. Інформація передається на добровільній основі і лише за наявності письмової згоди позичальника відповідно до ЗУ «Про захист персональних даних», при цьому, така згода не передбачає зазначення, до якого саме органу, установи дана інформація може бути поширена. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Пунктом 17 Постанови Пленуму Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України (абз. 1 вказаної постанови). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599), переданням відступного (ст. 600), зарахуванням (ст. 601), за домовленістю сторін (ст. 604), прощенням боргу (ст. 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606), неможливістю виконання (ст. 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (ст. 608 та 609). Як на підставу для задоволення даного позову, позивач вказував, що ним ніколи не укладався кредитний договір №3839500004 від 13.12.2018 з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». В матеріалах позовної заяви міститься лише адвокатський запит до ТОВ «ФК «Інвест Фінас» щодо інформації відносно кредитів та позив наданих на ім`я [PERSON] (а.с. 32) та трекінг поштового відправлення з відміткою про вручення (а.с. 33). Відповідачем ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» не було надано інформації яка витребовувалась ухвалою Печерського районного суду від 05.12.2023, поштова кореспонденція повернулась на адресу суду 11.04.2024 з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Ч. 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що доводи позивача про відсутність договірних відносин з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» не були підтверджені належними та допустимими доказами, враховуючи наявність заборгованості в розмірі 1742,00 грн у [PERSON] перед ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», яка не спростована позивачем, підстави для визнання недостовірною інформації, зобов`язання внести зміни до кредитної історії відсутні. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed