Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~В березні 2024 року представник Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] укладено кредитний договір №1369Д від 12.05.2021. На виконання умов вказаного вище кредитного договору №1369Д від 12.05.2021, на підставі рішення Кредитного комітету №705к від 12.05.2021 Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» надала, а [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 50000,00 гривень строком на 24 місяців з 12.05.2021 по 12.05.2023 включно зі сплатою процентів у розмірі 35% річних. Перерахування визначених кредитним договором №1369Д від 12.05.2021 грошових коштів на банківський рахунок відповідачки підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення №1704 від 12.05.2021 з відмітками банку про проведення даного платежу. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором №1369Д від 12.05.2021 належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала, внаслідок чого станом на 01.02.2024 у відповідачки перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 63 906,25 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 29 669,95 грн., заборгованість за нарахованими, але несплаченими відсотками 34 236,30 грн., що підтверджено довідкою-розрахунком заборгованості позичальника станом на 01.02.2024. Позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Провадження у справі відкрито 19.03.2023. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Належно повідомлена відповідачка в судове засідання не прибула з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст.208-283 ЦПК України\~заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються\~Цивільним кодексом України. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] укладено кредитний договір №1369Д від 12.05.2021. На виконання умов вказаного вище кредитного договору №1369Д від 12.05.2021, на підставі рішення Кредитного комітету №705к від 12.05.2021 Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» надала, а [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 50000,00 гривень строком на 24 місяців з 12.05.2021 по 12.05.2023 включно зі сплатою процентів у розмірі 35% річних. Перерахування визначених кредитним договором №1369Д від 12.05.2021 грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення №1704 від 12.05.2021 з відмітками банку про проведення даного платежу. Згідно із п.3.4 кредитного договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється в національній валюті за фактичну кількість днів в періоді. Нарахування процентів за договорами кредиту відбувається за кожний фактичний строк користування кредитом і починається з наступного дня після отримання кредиту (дати списання з розрахунку кредитодавця), а припиняється в день остаточного розрахунку зі кредитом. Для цілей розрахунку процентів за кредитом використовується календарний рік. Відповідно до п.3.6 кредитного договору прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту, визначеного п.1.1 цього Договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавця. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором №1369Д від 12.05.2021 належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала, внаслідок чого станом на 01.02.2024 у відповідачки перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 63 906,25 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 29 669,95 грн., заборгованість за нарахованими, але несплаченими відсотками 34 236,30 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку «Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» не повернуті, суд вважає, що позивач в праві вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 29669,95 грн. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості позичальника станом на 01.02.2024 та розрахунком заборгованості позивача від 01.05.2024, наданого на вимогу суду, дата укладення кредитного договору 12.05.2021, строк погашення заборгованості 12.05.2023. Проценти за користування кредитом в розмірі 34 236,30 грн. нараховано на період з 13.05.2021 по 01.02.2024. Нарахування позивачем заборгованості по відсоткам на період часу після закінчення строку дії кредитного договору є необґрунтованим, що вбачається з правового висновку Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 по справі №564/2199/15-ц. Наразі закріпилася судова практика Верховного Суду в частині формування правових позицій щодо застосування ст.ст.625, 1048, 1050, 625 ЦК України у кредитних спорах. Здебільшого в цьому питанні Верховний Суд підтримує правовий висновок, сформований Великою Палатою ще у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12. Цей правовий висновок має тенденцію до застосування судами першої та апеляційної інстанції в будь-яких кредитних спорах. У зазначеній Постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Надаючи правову оцінку вищевказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Вказаний висновок міститься у п. 35 Постанови. Окрім того, в п.54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України. Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України. Оскільки строк кредитування скінчився саме 12.05.2023, нарахування позивачем заборгованості по відсоткам на період часу після закінчення строку дії кредитного договору є необґрунтованим, тому вимоги про стягнення заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню за період з 13.05.2021 по 12.05.2023 (в межах строку дії кредитного договору) у розмірі 21 529 грн.55 коп. Щодо вимог про стягнення сум інфляційних витрат та трьох відсотків річних на суму простроченого зобов`язання, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Положеннями\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~ст.625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем заявлено вимоги про стягнення сум інфляційних витрат та трьох відсотків річних на суму простроченого зобов`язання, але розмір сум, що підлягають стягненню не зазначено, їх розрахунку суду не надано. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 26.04.2024 судом витребувано у Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» повний та розгорнутий розрахунок заборгованості за кредитним договором №001369Д від 12.05.2021 в розмірі 63 906,25 грн., із зазначенням щомісячного порядку нарахування, суми, на яку проводилося нарахування, а також періоду, за який вказаний розмір заборгованості було нараховано, процента ставка та розрахунок сум інфляційних витрат та трьох відсотків річних на суму простроченого зобов`язання. Вказана ухвала суду в частині розрахунку сум інфляційних витрат та трьох відсотків річних на суму простроченого зобов`язання позивачем не виконана. Отже, враховуючи, що суд не наділений правом самостійного нарахування вказаних сум, а лише може здійснити перевірку такого нарахування, то в цій частині позов не підлягає задоволенню у зв`язку з його недоведеністю. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню з відповідачки на користь позивача основної суми кредиту у розмірі 29669 грн. 95 коп. та заборгованості за відсотками за період з 13.05.2021 по 12.05.2023 у розмірі 21 529 грн.55 коп. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial