Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась позивач [PERSON] , через представника - адвоката Коваленка В.О., з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на 2/3 частки від 52/100 частини квартири [ADDRESS] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з квартири [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності покійному: 48/100 частин на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 1997 року, посвідченого Десятою київською державною нотаріальною конторою; 52/100 частини на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією 16 січня 1997 року. 13 червня 2019 року [PERSON] подала до приватно нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орловської О.Е. заяву про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] та отримала постанову про відмову у чиненні нотаріальної дії від 22 грудня 2021 року. 25 червня 2019 року [PERSON] (мати спадкодавця) подала до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орловської О.Е. заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] на користь [PERSON] . На думку представника позивача, [PERSON] має право на 2/3 частки 52/100 частини квартири [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Представник позивача зазначив, що в подальшому відповідач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/3 частку від 52/100 часини квартири [ADDRESS] . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року у справі №755/4628/22 зазначені вимоги були задоволені, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 1/3 частку від 52/100 частини квартири [ADDRESS] . Враховуючи, що зазначеним рішенням визнано право власності відповідача в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частку від 52/100 частин квартири [ADDRESS] , право власності позивача на інші 2/3 частки зазначеної частини квартири є доведеним. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (а.с.39-40) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орловської Олени Едмундівни завірену належним чином копію матеріалів спадкової справи №5/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . (а.с.52-5) 11 березня 2024 року до суду надійшла копія спадкової справи. (а.с. 70-120) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.124) Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явилась, позивач та її представник - адвокат Рябчук О.С. подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 29 вересня 2023 року до суду надійшла заява, подана представником - адвокатом Новіковою В.О., в якій відповідач просить постановити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України та проводити розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року (справа №755/4628/22) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволені повністю. Визнано за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/3 частку від 52/100 частини квартири [ADDRESS] . (а.с.12-16) Вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року (справа №755/4628/22) встановлено наступне: « [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 92 зв., 100, 100 зв.). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складає, зокрема, з квартири [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності: 48/100 частин на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 1997 року, посвідченого Десятою Київською державною нотаріальною конторою, а 52/100 частини на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією 16 січня 1997 року (а.с. 14, 15, 16-18, 19). 13 червня 2019 року [PERSON] подала до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орловської Олени Едмундівни заяву про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] (а.с. 92). 18 червня 2019 року позивач подала до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орловської Олени Едмундівни заяву про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] (а.с. 98). 25 червня 2019 року [PERSON] подала до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орловської Олени Едмундівни заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті сина - [PERSON] на користь доньки померлого - [PERSON] (а.с. 101). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 148).» Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.1 ст. 1268 ЦК кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 13 червня 2019 року позивач [PERSON] , у визначені ч.1 ст.1270 ЦК України строки, звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орловської М.Т. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с.72). [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.75-зворот) та згідно положень ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги. Як убачається з матеріалів спадкової справи №5/2019, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.71-121), 18 червня 2019 року відповідач [PERSON] подала до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орловської О.Е. заяву про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] (а.с.78), 25 червня 2019 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орловської О.Е. заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті сина - [PERSON] на користь доньки померлого - [PERSON] (а.с.81). Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, в матеріалах спадкової справи відсутні. 22 грудня 2021 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частину у спадщині, яка складається з 24/100 часток квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 березня 1997 року. (а.с.117-зворот) Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орловської О.Е. від 22 грудня 2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки спадкового майна, що складається з 52/100 частин квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією 16 січня 1997 року, з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу.(а.с.83-зворот-84, 112, 120) Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, статті 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явитипозов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом установлено, що за життя спадкодавець [PERSON] правомірно набув право власності на 52/100 частини квартири [ADDRESS] - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією 16 січня 1997 року, згідно розпорядження №29-163, та зареєстрованого в БТІ 04 лютого 1997 року за реєстровим №6361 (а.с.83-зворот, 112), а отже став власником цього майна, однак вказаний правовстановлюючий документ втрачено та не може бути подано спадкоємцем до нотаріальної контори. В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець [PERSON] набув або володів вищевказаним нерухомим майном неправомірно, або на вказану частку (2/3 від 52/100) квартири, окрім позивача в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки матеріалами справи підтверджується, що оригінал свідоцтва про право власності на житло втрачений, на час смерті спадкодавця право власності на 52/100 частин спірної квартири зареєстровано за останнім відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності, позивач у визначені законом строки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, другий із трьох спадкоємців першої черги відмовився від своєї частки на користь позивача, а відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житло заважає позивачу одержати свідоцтво про право на спадщину - володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а пред`явлений позов не суперечить вимогам ст. 392 ЦК України. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved