Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. [INFO] у віці 40 років помер батько позивачки [PERSON] . Батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] розлучились за час життя батька. [INFO] відкрилась спадщина після померлого [PERSON] та 24 жовтня 2019 року заведено спадкову справу №128/2019. До складу спадкового майна увійшли: квартира за адресою: [ADDRESS] та квартира за адресою: [ADDRESS] або частки у праві власності на вказані квартири. 09 лютого 2021 року позивачка, діючи за згодою своєї матері [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після померлого [PERSON] 20.06.2021 року приватним нотаріусом Масловець Л.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що [PERSON] не надано документів, які підтверджують право власності на спадкове майно на ім`я [PERSON] . У зв`язку з чим не можливо видати свідоцтво про право на спадщину. Позивачка вказує, що відповідачі документи на право власності в добровільному порядку не надають, чим створюють перешкоди у отриманні свідоцтва про право на спадщину. Оскільки в позасудовому порядку вирішити питання набуття права власності позивачу не вдалось, остання вимушена звернутись до суду та просить: 1) визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/6 частини квартири [ADDRESS] . 2) визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/6 частини квартири [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне. Позивачка приховала від відповідача той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , 05 квітня 2017 року склав заповіт, яким заповів спірне майно в повному обсязі матері [PERSON] . Відповідачка прийняла спадщину в порядку та строки визначені законом, як спадкоємець за заповітом. Заповіт позивачем не оскаржувався, недійсним не визнаний. Також позивач вводить суд в оману щодо того, що відповідачка створює перешкоди в надані документів на підтвердження права власності на нерухоме майно, оскільки остання жодного разу до відповідача не зверталась та жодного доказу такого звернення не надала. Вважає, що позивачка не скористалась своїм правом на прийняття спадщини в позасудовому порядку. Іншим відповідачем відзив не надано. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року позовна заява була залишена без руху, надано строк для усунення недоліків. 28 вересня 2022 року ухвалою суду позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року судом витребувано у приватного виконавця Масловець Л.С. належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлого [PERSON] 19 червня 2023 року витребувані матеріали надійшли на адресу суду. Ухвалою суду від 26 вересня 2023 року підготовче засідання у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , повідомлені своєчасно та належним чином не прибули, в попередньому судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву просила її задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] , повідомлена своєчасно та належним чином, не прибула у відзиві на позовну заяву просила у задоволенні позовної заяви відмовити, розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , повідомлена своєчасно та належним чином, в судове засідання не прибула, причини її неявки суду не відомі. Треті особи, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при розгляді справи поклались на розсуд суду. Згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу, оскільки учасники провадження не прибули в судове засідання Установлені судом фактичні обставини у справі 16 жовтня 2019 року [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 жовтня 2019 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 19 липня 1979 року, батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 02 березня 2004 року, батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 29 травня 2012 року, батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] . 24 жовтня 2019 року [PERSON] за згодою матері [PERSON] та [PERSON] яка діяла в інтересах малолітньої доньки [PERSON] подали заяви № 298 та №299 про прийняття спадщини за законом. 17 грудня 2019 року [PERSON] подала заяву №370 про прийняття спадщини за заповітом. З заяви [PERSON] від 20 червня 2022 року встановлено, що до складу спадщини входять квартира за адресою: [ADDRESS] та квартира за адресою: [ADDRESS] або частки у праві власності на вказані квартири. З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частини) та [PERSON] (1/2 частини). З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частини) та [PERSON] (1/2 частини). Матеріали спадкової справи містять заповіт № 3-342 [PERSON] від 03 вересня 2016 року, відповідно до якого [PERSON] заповів все, що буде належати йому на момент його смерті і на що за законом він матиме право своїм дочкам [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру, зазначений заповіт скасовано за заявою 60088636 від 11 січня 2017 року. 05 квітня 2017 року [PERSON] складено заповіт № 5-119 відповідно до якого, всю належну йому на праві власності частку квартири за адресою: [ADDRESS] останній заповідає матері [PERSON] , [INFO] . Зазначений заповіт на теперішній час чинний. 20.06.2021 року приватним нотаріусом Масловець Л.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що [PERSON] не надано документів, які підтверджують право власності на спадкове майно на ім`я [PERSON] . У зв`язку з чим не можливо видати свідоцтво про право на спадщину. Позиція суду та нормативно правове обґрунтування Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо позовної вимоги про визнання за [PERSON] частки в праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1, 4, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частини) та [PERSON] (1/2 частини). Таким чином до спадкового майна, після смерті [PERSON] , входить 1/2 частина зазначеної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Право на обов`язкову частку це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Тлумачення абзацу другого частини першої статті 1241 ЦК України свідчить, що зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині можливе з урахуванням а) характеру відносин між спадкоємцями і спадкодавцем; б) наявності інших обставин, що мають істотне значення. Позбавлення особи права на обов`язкову частку судом ЦК України не передбачає, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК України. При судовому розгляді учасниками справи не заявлялись вимоги про зменшення обов`язкової частки у спадщині, а тому суд вважає за необхідне встановити її у відповідності до вимог закону. В матеріалах справи наявний заповіт № 5-119 від 05 квітня 2017 року відповідно до якого спадкодавець заповів свою частку в нерухомому майні своїй матері [PERSON] . При цьому, донька спадкодавця [PERSON] мала право на обов`язкову частку у спадщині, яку також прийняла відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України. Обов`язкова частка, відповідно до ст. 1241 ЦК України розраховується як половина частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. В разі спадкування за законом після смерті [PERSON] було б три спадкоємці, а саме: дві доньки [PERSON] та [PERSON] та мати спадкодавця [PERSON] . Таким чином, в разі спадкування за законом після смерті [PERSON] . [PERSON] успадкувала б 1/6 частку квартири (1/2?3= 1/6), а оскільки обов`язкова частка складає половину від частки яка належить при спадкуванні за законом, то [PERSON] успадкувала обов`язкову частку на майно в розмірі 1/6 ? 2 = 1/12 частки у праві спільної часткової власності квартири за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вище викладене, оскільки судом встановлено право [PERSON] на частку у праві спільної часткової власності квартири за адресою: [ADDRESS] у розмірі 1/12, то позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити частково. Щодо позовної вимоги про визнання за [PERSON] частки в праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Позивачка, як спадкоємець першої черги звернулася до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , на підставі якої була заведена спадкова справа № 128/2019. Як вбачається з постанови Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мальцевої А.В., позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на квартиру. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в рівних долях володіли квартирою за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідно до спадкової справи після померлого [PERSON] , відсутній заповіт щодо квартири за адресою: [ADDRESS] . Оскільки заповіт відсутній, у відповідності до положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. В даному випадку після смерті [PERSON] наявні три спадкоємці, а саме: дві доньки [PERSON] та [PERSON] та мати спадкодавця [PERSON] . Таким чином, оскільки спадкування здійснюється за законом після смерті [PERSON] [PERSON] успадкувала 1/6 частку (1/2?3= 1/6) частку у праві спільної часткової власності квартири за адресою: [ADDRESS] . Доводи відповідача, що у позивача були наявні умови для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину в позасудовому порядку, судом не приймаються, оскільки матеріалами справи доведено, що позивачка здійснила усі можливі дії, щоб реалізувати своє право на отримання спадщини, однак в позасудовому порядку їй це не вдалось. Суд вважає, що позивачкою доведено обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому суд вважає, що в цій частині позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачкою понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 1789,60 грн. оскільки її вимоги задоволено частково, а саме на 75%, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1342,20 грн. (1789х0,75= 1343,20). На підставі викладеного,

Outcome: partial