Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, посилаючись на те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] з 1999 року по 03 грудня 2023 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання батьків, [INFO] родився він, [PERSON] , але оскільки на момент його народження, батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, та не подавали заяву до органу РАЦСу про реєстрацію [PERSON] батьком дитини, то відомості про батька дитини були внесені за вказівкою мати дитини, [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме « [PERSON] ». Зазначив, що як до його народження, так і після народження, його батьки проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, піклувалися один за одним, мали спільний бюджет та витрати, взаємні права та обов`язки щодо його утримання, всі свята проводили в колі рідних та друзів. До повномасштабного російського вторгнення, їх сім`я проживала у м. Гірське, Луганської області. У 2017 році він вступив до Харківського національного університету та переїхав від батьків до м. Харків де зареєструвався в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи наступ російських військ на м. Гірське, вони з батьками вирішили переїхати до м. Одеси, де 19 квітня 2022 року він, [PERSON] , був взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа. 03 грудня 2022 року його батьки [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Вказував, що [PERSON] повністю визнавав своє батьківство відносно нього, [PERSON] , [INFO] , з моменту його народження, і до самої смерті, батько приймав участь у його вихованні та утриманні, оскільки вони постійно проживали разом, Після ведення воєнного стану в Україні, в кінці листопада 2023 року, [PERSON] , [INFO] , був мобілізований. 15 лютого 2023 року під час проходження військової служби у Збройних силах України, [PERSON] , [INFO] , отримав тяжкі травмування, та 12 грудня 2023 року, перебуваючи у лікарні, помер. Заявник зазначив, що після смерті батька, у зав`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт того, що [PERSON] , [INFO] , є його батьком, він не може оформити спадщину після його смерті, та одноразову грошову допомогу. Факт батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно нього [PERSON] , [INFO] , підтверджується фотознімками загиблого разом з ним, його сином. Вказував, що встановлення факту батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно нього, [PERSON] , [INFO] , необхідно йому для оформлення спадщини та отримання від держави допомоги по втраті годувальника, а також для оформлення соціального захисту як дитини загиблого військового Збройних сил України. Посилаючись на викладені обставини, заявник просив суд винести рішення, яким встановити факт батьківства, а саме факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Гірське, Луганської області, громадянин України, який помер [INFO] в місті Київ, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 грудня 2023 року, є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який народився у м. Гірське, Луганської області, Україна, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого після набрання рішенням законної сили воно є підставою дляМалиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), для внесення змін до актового запису про народження, [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Гірське, Попаснянського району, Луганської області, Україна, актовий запис №37 від 17 липня 2020 року, складений виконавчим комітетом Гірської міської ради м. Первомайськ, Луганської області, виключившиз актового запису про його народження, відомості про батька « [PERSON] , громадянин України», в графі «відомості про батька» зазначити: « [PERSON] , [INFO] , уродженецьм. Гірське, Луганської області, громадянин України». Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року по справі було відкрите провадження, призначено судове засідання (а.с. 37-38). Заявник та його представник, діюча за ордером від 25 лютого 2024 року в судове засідання не з`явилися, надали заяву про підтримання заяви про встановлення факту батьківства, просили суд її задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за їх відсутністю (а.с. 49, 50, 88). Заінтересована особа: представник Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст.128 ЦПК України (а.с. 51). Заінтересована особа: [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 87). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьки заявника з 1999 року по 03 грудня 2023 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Встановлено, що в період спільного проживання, а саме [INFO] у [PERSON] та [PERSON] родився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 20, 21-22). Зі змісту заяви [PERSON] , вбачається, що оскільки на момент народження, заявника [PERSON] , його батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, та не подавали заяву до органу РАЦСу про реєстрацію [PERSON] батьком дитини, то відомості про батька дитини були внесені за вказівкою мати дитини, [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме « [PERSON] ». Встановлено, що 03 грудня 2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №2015, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 24). Судом встановлено, що після ведення воєнного стану в Україні, в кінці листопада 2023 року, [PERSON] , [INFO] , був мобілізований. 15 лютого 2023 року під час проходження військової служби у Збройних силах України, [PERSON] , [INFO] , під час виконання службових обов`язків пов`язаних із захистом Батьківщини, отримав тяжкі травмування, що підтверджується довідкою командира в/ч [NUMBER] про обставини травми (порушення, контузії, каліцтва) (а.с. 25). Встановлено, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 26). Факт батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , підтверджується фотознімками та відео загиблого разом з сином (а.с. 27, 28, 29, 30, 31, 32). Крім того, факт визнання батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , також підтверджується поясненнями свідків в судовому засіданні, а саме родичами померлого: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили факт того, що при житті, [PERSON] , [INFO] , визнавав своє батьківство відносно [PERSON] , [INFO] , (а.с. 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82). Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та в період спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , відносно якого при житті [PERSON] , [INFO] , визнавав своє батьківство. Отже, вище наведені письмові докази достовірно підтверджують той факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] ,. Встановлення факту батьківства [PERSON] , [INFO] , щодо сина [PERSON] , [INFO] , необхідно останньому для оформлення спадщини та отримання від держави допомоги по втраті годувальника, а також для оформлення соціального захисту як дитини загиблого військового Збройних сил України. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження, певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері), і можуть бути подані матір`ю, опікуном, піклувальником дитини чи нею самою після досягнення повноліття. Частиною 3 п. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно з п. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України в №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження, певна особа не вказана батьком дитини. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п.п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Факт батьківства [PERSON] , [INFO] , щодо сина [PERSON] , [INFO] , повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності, а також на переконання суду встановлення даного факту буде повністю відповідати інтересам заявника. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , щодо сина [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, за змістом п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження, вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження, змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження,. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі складає 605,00 грн., який повністю сплачено заявницею при зверненні до суду (а.с. 1).

Outcome: approved