Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Адвокат Аннишинець М.В., який представляє інтереси позивачки [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 27 листопада 2001 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрували у відділі РАГСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №233. Дітей від шлюбу подружжя не має. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. Причиною розірвання шлюбу є те, що шлюбне життя у позивачки з відповідачем не склалося. Сторони разом не проживають більше шести років, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що фактично між ними припинені будь-які шлюбні відносини та обов`язки. Основною причиною наведеного вище є відсутність між позивачкою та відповідачем [PERSON] взаєморозуміння. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу між позивачкою та відповідачем не можливі, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Посилаючись на викладені обставини, просить суд шлюб, укладений 27 листопада 2001 року між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , який вони зареєстрували у відділі РАГСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №233, розірвати; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, які згідно ч.3 ст.274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) учасників справи та за наявними у справі матеріалами. Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідач своїм правом не скористалася, відзиву на позовну заяву до суду не надіслала. Крім того відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 листопада 2001 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №233, видане відділом РАГСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області. /а.с.2/ Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сім`я розпалася та існує лише формально. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved