Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

10.10.2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (далі - ТОВ "Євро-Реконструкція") в особі преставника Гречан Марини Василівни звернулося до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в обгрунтування якого зазнаає, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і кв. [ADDRESS] , здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 23 липня 2014 року у газеті "Хрещатик" (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті "Хрещатик" 06 серпня 2014 року (№ 111 (4511). Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постаання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ "Євро-Реконструкція" 13.10.2021 року. Пунктом 7 ч.1 ст.8 «Про житлово - комунальні послуги» передбачене право виконавця комунальної послуги у разі укладення індивідуального договору про надання житлово - комунальної послуги отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого обєкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Проте, Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між Відповідачами та Позивачем не був укладений, заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів Споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. Відсутність договору про надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати послуг в повному обсязі. Відповідачі своєчасно з грудня 2015 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/ постачання теплової енергії та з серпня 2017 року за послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.09.2023 року у розмірі 100249,84 гривень, з яких заборгованість з централізованого опалення/ постачання теплової енергії становить 69 756, 00 грн та заборгованість з послуг за гаряче водопостачання становить 30493, 84 гривень. Просить солідарно стягнути з віповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення/ постачання теплової енергії та послуги з гарячого водопостачання у загальному розмірі 100249,84 гривень, інфляційну складову боргу в розмірі 25211,47 гривень, 3% річних в розмірі 7459, 73 гривень, а також судовий збір у розмірі 2 684,00 гривень. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2023 року відкрито відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] надала відзив, в якому зазначила, що не має потреби в послугах відповідача, зокрема не користується постачанням гарячої води, оскільки підігріває її через особисто встановлене обладнання. Зазначає, що пропонувала укласти з нею окремий договір з надання централізованого опалення, в тому числі з реструктуризації заборгованості, на що відповідач не реагує. Вважає, що отримувала послугу з централізованого опалення неналежної якості, оскільки температура в приміщенні не відповідала нормам. Згідно поданої додатково заяви просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності, згідно з якими вважає що розмір заборгованості за період часу з березня 2017 року по серпень 2023 року за послугу з опалення включно з інфляційної складовою боргу складає 67009,84 гривень, зазначає, що послуга за постачання гарячої води підпадає під термін призупинення дії строку позовної давності. З врахуванням викаденого позовні вимоги не визнає, просить виключити її доньку [PERSON] з кола відповідачів, оскільки остання фізичної не мешкає за адресою квартири, де надаються послуги позивачем (а.с. 47-51, 73-80). Від позивачки до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог з урахуванням її відзиву на позов. Відповідач [PERSON] в в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надіслала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що надання послуг з послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і [ADDRESS], здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг згідно рішення від 01 червня 2012 року № 198 та відповідно до положень Закону України "Про теплопостачання", є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії (а.с. 11-19). Пунктом 3.3 Статуту ТОВ "Євро-Реконструкція", передбачено, що основними видами господарської діяльності є діяльность з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 16). Згідно розрахунку заборгованості позивача з надання послуги з постачання теплової енергії за адресою : [ADDRESS] , о/р [NUMBER], заборгованість відповідачів з грудня 2015 року по серпень 2023 року складає 69756, 00 гривень (а.с.6-7). Згідно розрахунку заборгованості позивача з надання послуги з постачання гарячої води за адресою : [ADDRESS] , о/р [NUMBER], заборгованість відповідачів з серпня 2017 року по серпень 2023 року складає 30493, 84 гривень (а.с.8-9). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва, у житловому приміщенні за адресою будинку за адресою : [ADDRESS] , станом на 01.09.2023 року зареєстровані відповідачі : [PERSON] , [PERSON] (а.с.10). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Закон № 1875-IV покладав на споживача обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункти 1 і 5 частини третьої статті 20 Закону). Наведені приписи закону свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі N 646/834/17. Пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Як зазначено у пункті 18 вказаних Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 11 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. 01 травня 2019 року набув чинності та був ведений в дію Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 N 2189-VIII (далі Закон N 2189-VIII). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону N 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцевих та Перехідних положень Закону N 2189-VIII договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року N 2189-VIII) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. ТОВ "Євро-Реконструкція", як виконавець послуги, опубліковало проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті "Хрещатик" 06 серпня 2014 року (№ 111 (4511), а також 13 жовтня 2021 року опублікувало на офіційному веб-сайті підприємства типові індівідуальні договори з постачання теплової енергії та гарячої води, які є публічними договорами приєднання. Відповідно до пункту 4 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, послуга з постачання теплової енергії надається споживачу для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт споживача для потреб опалення та приготування гарячої води. Положеннями пункту 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, визначено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України " Про житлово-комунальні послуги") може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Проте, Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачами та ТОВ "Євро-Реконструкція" не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів Споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. З урахуванням наведених положень Закону N 2189-VIII, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, суд дійшов висновку, що вважаються укладеними договори про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води між виконавцем послуг ТОВ "Євро-Реконструкція" та відповідачами, опублікованими 23 липня 2014 року у газеті "Хрещатик" (№ 103 (4503) та розміщені на офіційному веб-сайті виконавця 13 жовтня 2021 року, оскільки протягом 30 днів з дня опублікування тексту договорів на офіційному веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів, не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідні договори з виконавцем. Докази, які спростовують зазначені обставини, відповідачами надані не були. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що останні не користувалися послугами з постачання гарячої води, оскільки останніми не були надані належні та допустимі докази, які спростовують доводи позивача. В матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача щодо встановлення, опломбування та постановки на облік приладу обліку (лічильнику) для гарячої води за адресою відповідачів та надання відповідачами його показників, які свідчать про неотримання зазначеної послуги протягом спірного періоду часу. Таким чином, позивач правомірно нараховував плату відповідачам за надані послуги згідно вимог п.11 Правил, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 630 від 21.07.2005 року виходячі з норми споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб з розрахунку 3 м3 на 1 особу, за 01.09.2020 року - відповідно до загальнобудинкового засобу обліку гарячої води відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Крім цього, відповідач у відзиві актично визнає отримання послуг з централізованого опалення, про що свдчать її доводи з наміру укладення договору з реструктуризації боргу. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Щодо доводів відповідача [PERSON] щодо визначення її єдиним позивачем по справі у звязку з відсутністю мешкання відповідача [PERSON] за адресою реєстрації, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Наведене визначення є місцем проживання в приватноправовому розумінні. Натомість відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року N 1382-IV (надалі - Закон N 1382-IV). Згідно з ч. 1, 10 ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 N 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру". Так, відповідно до п. 3, 4 Правил реєстрації місця проживання реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання. Позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, а відповідачі ними користувалися, а тому зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Проживання в іншому місці не звільняє відповідача [PERSON] від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено її реєстрацію у квартирі, що свідчить про те, що вона є користувачем наданих послуг. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2019 року у справі № 335/479/17 (провадження N 61-22435св18), у постанові від 21 жовтня 2019 року у справі N 756/10344/14. Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача зі стягнення заборгованості за послугу з постачання опалення та призупинення дії строку позовної давності до послуги з постаання гарячої води, суд виходить з наступного. Загальний строк позовної давності встановлений статтею 257 ЦК України і становить три роки. Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (N 2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при його обчисленні. Таким чином, судом встановлено, що підстав для призупенння строку давності відповідно до положень статті 263 ЦПК України у звязку з встановленням на всій території України карантину не існує. Вирішуючи по суті позовні вимоги ТОВ "Євро-Реконструкція", враховуючи заяву відповідача [PERSON] про застосування позовної давності до позовних вимог, положення вищевказаних нормативних актів щодо продовження позовної давності на період карантину та воєнного стану, суд вважає, що, виходячи з загального строку позовної давності - 3 роки, пропущеною позивачем є позовна давність, яка стосується правовідносин сторін, що виникли до 12 березня 2017 року. Відповідно, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість, що виникла за період часу з березня 2017 року по серпень 2023 року. Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, вважає, що наданий відповідачем [PERSON] розрахунок вартості послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з березня 2017 року по серпень 2023 року свідчить про визнання останньою в цій частині позовних вимог позивача (а.с.79-80). Представник позивача наданий відповідачем [PERSON] розрахунок не спростовав, подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.81) Суд, перевіривши розрахунок, наданий позивачем та розрахунок відповідача [PERSON] , враховуючи застосуваня строків позовної давності, дійшов до висновку про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь позивача заборгованості : за послуги з постачання гарячої води з березня 2017 року по серпень 2023 року в сумі 30493,84 гривень, інфляційної складової боргу в розмірі 5609,68 гривень, трьох відсотків річних - 1605,43 гривень, за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з березня 2017 року по серпень 2023 року в сумі 51086,67 гривень, інфляційної складової боргу в розмірі 10445,10 грн, трьох відсотків річних у розмірі 3050, 02 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial