Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» (ТзОВ) «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором які обґрунтувані тим, що 24 липня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» був укладений кредитний договір № Z06.19741.005518982. 07 липня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 07072023, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z06.19741.005518982 від 24 липня 2019 року, укладеним між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором від 24 липня 2019 року у розмірі 52 963,78 грн, з яких: 21570,61 грн. - заборгованість за основним боргом, 7984,07 грн. - заборгованість за відсотками; 23409,10 грн. - заборгованість за комісіями. Позивач також зазначав, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № Z06.19741.005518982 від 24 липня 2019 року у розмірі 59 191,06 грн. Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] \~ в\~користь ТзОВ\~«ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~заборгованість за\~кредитним договором\~у розмірі\~52\~963,78\~грн,\~з яких:\~21570,61\~грн -\~заборгованість за\~основним боргом,\~7984,07\~грн -\~заборгованість за\~відсотками;\~23409,10\~грн -\~заборгованість за\~комісіями,\~а також\~просив стягнути\~з відповідачки\~ \~ понесені\~ \~ним \~ судові\~ \~витрати по\~сплаті судового\~збору. Ухвалою судді\~Кременецького \~районного суду\~\~Тернопільської\~ області\~від 12 квітня\~2024\~року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, без повідомлення сторін,\~призначено справу\~до судового\~розгляду та надано відповідачці строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. У відповідності до гл. 10\~ст. 274 ЦПК України\~ у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2\~ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідачка [PERSON] в установлений судом строк, на адресу суду клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін не надала, відзиву на позовну заяву не надала. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до \~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань. Судом встановлено, що 24 липня 2019 року між з Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] \~ був укладений кредитний договір та страхування № Z06.19741.005518982 про надання кредиту, за умовами якого банк надає кредит в сумі 33 500 грн. під 21,99% на 24 місяці. Цим договором також [PERSON] застрахувала своє життя, згідно п.п 2, .2.1 підписала договір та страхування № Z06.19741.005518982. Згідно з пунктом 1.5 договору банк надає клієнту послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО), за надання яких встановлюється плата, відповідно до п.5 Додатку №1 Відповідно до пункту 3.2 договору, підписанням угоди клієнт погоджується з тим, що паспорт споживчого кредиту, тарифи, ДКБОФО є невід`ємною частиною даного договору та зобов`язується їх виконувати. Таким чином, кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про дату укладення правочину, а також містить інформацію про строк, на який видані кредитні кошти та про процентну ставку. Позичальник [PERSON] була ознайомлена зі всіма істотними умовами кредитного договору, в тому числі з розміром щомісячних процентів за користування кредитом, що підтверджується її підписом в договорі. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 07072023, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № Z06.19741.005518982 від 24 липня 2019 року у розмірі 52 963,78 грн., що підтверджується реєстром боржників № 2 до договору факторингу. Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором за період з 07 липня 2023 року по 31 січня 202 року, [PERSON] має непогашену кредитну заборгованість у розмірі 52963,78 грн, з яких: 21 570,61 грн. - заборгованість за основним боргом; 7984,07 грн - заборгованість за відсотками; 23409,10 грн - заборгованість за комісіями. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша\~статті 15 ЦК України, частина перша\~статті 16 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Стаття 513 ЦК України\~передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За положеннями\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Отже, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за цим договором. Будь-яких доказів, які б спростовували зазначені обставини сторона відповідача суду не надала, хоча відповідно до частини 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення суми основного боргу та процентів в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають до задоволення. Що стосується стягнення заборгованості по комісії то слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до\~частин першої\~та другої\~статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після\~укладення договору\~про споживчий\~кредит кредитодавець\~на вимогу\~споживача,\~але не\~частіше одного\~разу на\~місяць,\~у порядку\~та на\~умовах,\~передбачених договором\~про споживчий\~кредит,\~безоплатно повідомляє\~йому інформацію\~про поточний\~розмір його\~заборгованості,\~розмір суми\~кредиту,\~повернутої кредитодавцю,\~надає виписку\~з рахунку/рахунків\~(за\~їх наявності)\~щодо погашення\~заборгованості,\~зокрема інформацію\~про платежі\~за цим\~договором,\~які сплачені,\~які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Із змісту кредитного договору від 24 липня 2019 року, відповідачці встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання, розмежування платних послуг та безоплатних. Таким чином вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Позивачем не подано доказів надання послуг, за які необхідно нараховувати щомісячну комісію. Враховуючи те,\~що договором\~встановлено щомісячну\~плату за\~послуги банку,\~в тому\~числі і\~які за\~законом повинні\~надаватись безоплатно,\~положення кредитного\~договору,\~укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції викладеній в Постанові від 13 липня 2022 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19. З матеріалів даної справи вбачається, що необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена п. 1 угоди про надання кредиту № 501308804 від 01.04.2021, в Додатку № 1 до угоди - Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг та Паспорті споживчого кредиту, а саме щомісячну плату за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1,90 %. При цьому Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які Банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Крім того, в підпункті (б) п. 1 угоди про надання кредиту № 501308804 передбачено, що комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в Банку сплачується згідно діючих тарифів банку, що свідчить про те, що вказані послуги оплачуються окремо. Ураховуючи, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення п. 1 угоди (акцепту) про надання кредиту № 501308804 та Додатку 1 до нього від 01.04.2021 про встановлення плати за обслуговування кредиту (за розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 1.90 % від суми кредиту щомісяця у кредитному договорі, укладеному між [PERSON] та АТ «Ідея- Банк» є нікчемними, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів за комісії є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за комісією в сумі 23409,10 грн. не підлягає стягненню. Частинами 1-4 ст.12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У силу ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № Z06.19741.005518982 від 24 липня 2019 року в сумі 29554.68 грн., що складається з: 21 570.61- заборгованість по кредиту; 7 984.07 грн. - заборгованість по відсотках, а в стягненні заборгованості по комісії слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1689,67 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial