Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , укладений 23 серпня 2008 року та зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №328, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 2008 року. В шлюбі подружжя має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спору з відповідачем про місце проживання дитини, спілкування з нею та виділення коштів на її забезпечення у чоловіка з дружиною немає. Усі ці питання вирішили добропорядно з усією відповідальністю за життя,виховання та здоров`я дитини. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що на теперішній час у позивачки з відповідачем відсутні спільні інтереси, виявилися різні погляди на сімейне життя та обов`язки, стало відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивачка з відповідачем спільного господарства не веде, спільного майна нема. Подружні відносини з 2018 року припинилися. Подальше спільне життя з відповідачем та формальне збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні, подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини немає. Враховуючи вищевикладене просить задовольнити позов, розірвати шлюб. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29 березня 2024 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 травня 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання 17 травня 2024 року. Позивачка в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про розгляд справи. Через канцелярію суду подала заяву, в якій він просить розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. За таких обставин на підставі ст. 223, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. 23 серпня 2008 року сторони у справі, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 328. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.08.2008 серії [NUMBER] . Починаючи із цього часу вони проживали із Відповідачем однією сім`єю. Вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як членів подружжя щодо один одного. За час перебування у шлюбі у подружжя народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.07.2015 року. На теперішній час донька проживає разом з матір`ю. Шлюбні стосунки між подружжям припинені, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не створили міцної сім`ї, внаслідок відсутності взаєморозуміння, конфліктів, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно ст. 112 СК України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не проживають разом та не підтримують сімейних відносин. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що однозначно і категорично ствердила у тексті позовної заяви, а відповідач позов підтримав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Таким чином причини розірвання шлюбу об`єктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved