Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

31 січня 2023 року в.о. керівника Лівобережної окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (Азовський рибоохоронний патруль) звернувся до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконного вилову риби в сумі 17 000,00 грн. Позов мотивований тим, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області по справі № 265/3145/21 від 12 травня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Так, 01 квітня 2021 року біля 08-00 години, [PERSON] , перебуваючи на узбережжі річки Кальміус по [ADDRESS] , діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи на це належного законного дозволу, виданого компетентним органом, за допомогою забороненого зайняття лову гачка «трійник», призначеного для лову риби способом багріння, у порушення вимог п. 3.14, п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, п. 14 ст. 11 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського та спортивного рибальства», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову гачка «трійник», призначеного для лову риби способом багріння, здійснив незаконний вилов риби виду «піленгас» з річки Кальміус у кількості 25 (двадцяти п`яти) одиниць, розмір збитків, якої відповідно до Додатку 1 до Постанови Кабінету міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України», становить 17 000 гривень, чим заподіяв навколишньому природньому середовищу матеріальну шкоду у розмірі 17 000 гривень, що є істотною. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Прокурор Лівобережної окружної прокуратури Донецької області Тешнер Г.О. письмово просила судове засідання провести без застосування фіксування технічними засобами, позовні вимоги підтримує. Представник Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (Азовський рибоохоронний патруль) в судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області по справі № 265/3145/21 від 12 травня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік. Так, 01 квітня 2021 року біля 08-00 години, [PERSON] , перебуваючи на узбережжі річки Кальміус по [ADDRESS] , діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи на це належного законного дозволу, виданого компетентним органом, за допомогою забороненого зайняття лову гачка «трійник», призначеного для лову риби способом багріння, у порушення вимог п. 3.14, п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, п. 14 ст. 11 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського та спортивного рибальства», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову гачка «трійник», призначеного для лову риби способом багріння, здійснив незаконний вилов риби виду «піленгас» з річки Кальміус у кількості 25 (двадцяти п`яти) одиниць, розмір збитків, якої відповідно до Додатку 1 до Постанови Кабінету міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України», становить 17 000 гривень, чим заподіяв навколишньому природньому середовищу матеріальну шкоду у розмірі 17 000 гривень, що є істотною (а.с. 10-12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно відповіді Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (Азовський рибоохоронний патруль) від 19 січня 2024 року, Азовський рибоохоронний патруль позов до відповідача про стягнення шкоди в розмірі 17 000,00 грн. не подавав, тому просить Лівобережну окружну прокуратуру Донецької області подати цивільний позов до [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі належать до об`єктів тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону. Статтею 10 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу; використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати. Статтею 63 Закону України «Про тваринний світ», ч. ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону, в зв`язку з чим підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Крім того, ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст.\~21\~Закону України\~«Про рибне\~господарство,\~промислове рибальство\~та охорону\~водних біоресурсів» державний контроль за провадженням рибогосподарської діяльності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, з метою забезпечення. Згідно зі ст. 57 Закону України «Про тваринний світ» державний контроль у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими державними адміністраціями, сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і мисливського господарства та полювання, іншими державними органами відповідно до закону. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов в.о. керівника Лівобережної окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (Азовський рибоохоронний патруль) до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», його позов підлягає задоволенню, тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved