Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

від імені та в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся її представник адвокат Павленка В.В., з позовом до відповідача [PERSON] та просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль Jeep Cherokee, 2017 року випуску, об`єм двигуна 3239 см3, VIN [NUMBER] ; в порядку поділу майна подружжя визнати за позивачем право власності на частину транспортного засобу [PERSON] , 2017 року випуску, об`єм двигуна 3239 см3, VIN [NUMBER] ; стягнути з відповідача на користь позивача у вигляді компенсації вартості частини вартості транспортного засобу Jeep Cherokee, 2017 року випуску, об`єм двигуна 3239 см3,\~VIN\~ [NUMBER] ,\~у розмірі\~228\~361,00\~грн.;\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~сплачений судовий\~збір в\~розмірі 3\~494,81\~грн. Ухвалою суду від 30.04.2024 провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.05.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач згодний з позовними вимогами позивача, але частково, та просить розділити спільне сумісне майно подружжя - транспортний засіб марки Jeep Cherokee, 2017 року випуску, білого кольору, тип кузова - (D.4) АС, номер кузова (шасі, VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3239 см3, державний номерний знак [NUMBER] , а саме: виділити [PERSON] у власність транспортний засіб марки Jeep Cherokee, 2017 року випуску, білого кольору, тип кузова - (D.4) АС, номер кузова (шасі, VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3239 см3, державний номерний знак [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у вигляді компенсації вартості частини вартості транспортного засобу Jeep Cherokee, 2017 року випуску, білого кольору, тип кузова - (D.4) АС, номер кузова (шасі, VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3239 см3, у розмірі 228\~361,00 грн. У судове засідання сторони у справі не з`явились. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Павленко В.В. звернулись до суду, кожен окремо, з заявами про розгляд справи у їх відсутність, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та просив задовольнити позов з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~з 29\~вересня 2007\~року по\~18\~липня 2016\~року та\~з 08\~червня 2019\~року вдруге\~перебували у\~зареєстрованому шлюбі,\~який був\~розірваний рішенням\~Довгинцівського районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 10\~листопада 2023\~року (а.с.\~7,\~10\~-\~копії свідоцтв\~про шлюб,\~а.с.\~9,\~11,\~12\~ копії\~рішень).\~Від шлюбу\~мають неповнолітнього сина\~ [PERSON] , [INFO] (а.с. 8 копія свідоцтва про народження). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15.02.2022, у період шлюбу, сторони у справі придбали автомобіль Jeep Cherokee, 2017 року випуску, білого кольору, тип кузова - (D.4) АС, номер кузова (шасі, VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3239 см3,\~державний номерний\~знак [NUMBER] (а.с. 17 копія інформації, а.с. 32 копія свідоцтва). У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). За змістом частин першої, третьої, четвертої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Пунктами 24 і 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч.4 ст.65 СК). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Ураховуючи, що спірний автомобіль було придбано відповідачем 15 лютого 2022 року за час шлюбу з позивачем (а.с. 32), зазначений автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Пунктом 22 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21\~грудня 2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» судам роз`яснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). За положенням частин першої та другої статті 364 ЦК України,\~яка регулює\~правовідносини з\~виділу власником\~належної йому\~частки,\~що є\~у спільній\~частковій власності,\~співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~з майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності.\~Якщо виділ\~у натурі\~частки зі\~спільного майна\~не допускається\~згідно із\~законом або\~є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. За змістом статті 364\~ЦК України власник,\~який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділу відповідно до закону він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми права. Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь вартість частини спірного автомобіля, як спільного сумісного майна подружжя, у розмірі 228\~361,00 грн. Доказів того, що виплата компенсації становить для відповідача надмірний тягар та він не спроможний виплатити компенсацію вартості належної позивачу частки у спільному майні, суду не надано, більш того, відповідач згодний виплатити заявлений позивачем розмір компенсації. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, спірне рухоме майно слід визнати спільною сумісною власністю сторін та в порядку спільного майна подружжя стягнути з відповідача на користь позивача частки його вартості у розмірі 228\~361,00 грн. В частині визнання за позивачем права власності на частку спірного автомобіля відмовити. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3\~494,18 грн.

Outcome: partial