Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовом до відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею площею 67,3 м2, житловою площею 29,0 м2, допоміжна 38,3 м2 з відповідною частиною господарських будівель: літня кухня-сарай, сарай та споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а за [PERSON] та [PERSON] по 1/12 частині зазначеного майна за кожною в порядку спадкування за законом як на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також про визнання за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права на 2/3 земельної частки (паю) загальною площею 1,08 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташований на території села Боброїди, колишньої Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, а на сьогоднішній день Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, право на яку [PERSON] , який помер [INFO] , мав на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 118574, виданого Бишківською сільською радою 09 лютого 1996 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 457, а за [PERSON] та [PERSON] по 1/6 даної земельної частки (паю) за кожною в порядку спадкування за законом як на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони є рідними сестрами, дочками [PERSON] , який був головою колгоспного типу двору [ADDRESS] , членом якого була [PERSON] , які не втратили права на частку в майні, тобто їм належало по 1/2 частці даного двору. [PERSON] на підставі рішення ХVI сесії ХХI скликання Бишківської сільської ради від 01.04.1994 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,27 га, а по уточнених даних 1,08 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території села Боброїди Бишківської сільської ради, землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку, право на земельну частку (пай). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , оскільки [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що за законом матиме право, заповів саме їй. Водночас [PERSON] та [PERSON] мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька, [PERSON] , оскільки були повнолітніми непрацездатними дітьми спадкодавця. Стверджують, що вони в шестимісячний строк після смерті спадкодавця, [PERSON] , звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, а тому прийняли спадщину. Внаслідок звернення позивачів у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області було зареєстровано спадкову справу № 121/2016, однак Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановою № 1005/01-16 від 07 грудня 2023 року відмовлено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом на частину житлового будинку в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із недотриманням п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що ними надано свідоцтво про право власності на будинок, з якого вбачається, що господарство в [ADDRESS] , головою якого був [PERSON] , відноситься до колгоспного типу двору, а крім нього згідно довідки Добросинсько-Магерівської сільської ради Бишківського старостинськогот округу № 4 Львівського району Львівської області від 04.02.2021 року за № 116, членом двору була інша особа, а член колгоспного двору вищевказаного будинку має право на частку, однак його частка не визначена правовстановлюючими документами в майні двору. Також Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом № 1004/01-16 від 07 грудня 2023 року фактично відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом на земельну частку (пай), площею 1,08 га, що розташований на території Бишківської сільської ради Львівського району Львівської області та належав [PERSON] , померлому [INFO] , так як ними не було подано в нотаріальну контору оригіналу правовстановлюючого документа нового взірця на вищезгаданий земельний пай із відповідною реєстрацією та роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Позивачі зазначають, що вони не можуть пред`явити для оформлення спадщини сертифікат на середню земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] нового зразка, оскільки він помер, а тому втратив цивільну правоздатність та дієздатність. Просять захистити їх права в судовому порядку та задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 21 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 14 травня 2024 року о 10 год. 00 хв. Витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копію спадкової справи № 121/2016, яка зареєстрована 11.03.2016 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак у прохальній частині позовної заяви заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Крім того на виконання вимог ухвали суду із Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 121/2016, яка зареєстрована 11.03.2016 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, тобто фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Бишків Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Франківським РВ УМВС України у Львівській області 15 серпня 1997 року. Позивач [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № [NUMBER] , який виданий 30.10.2017 року органом 4612. Позивач [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 26.10.2000 року. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 14.05.2010 року, вбачається, що [PERSON] 18 жовтня 1986 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у Бишківській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 18.10.1986 року було зроблено відповідний актовий запис за № 23. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] . Тобто судом встановлено, що дошлюбним прізвищем позивача [PERSON] було [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане 26 серпня 1968 року Бишківською сільською радою, стверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Бишківською сільською радою Нестеровського району Львівської області 19.06.1982 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19 червня 1982 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 19.06.1982 року було зроблено запис за № 15. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині [PERSON] . Тобто судом встановлено, що дошлюбним прізвищем позивача [PERSON] було [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане Бишківською сільською радою Яворівського району Львівської області 29.08.1964 року, стверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Бишківською сільською радою 20 жовтня 1979 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20 жовтня 1979 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 20.10.1979 року було зроблено запис за № 24. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині [PERSON] . Тобто судом встановлено, що дошлюбним прізвищем позивача [PERSON] було [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане Бишківською сільською радою 05 травня 1959 року, стверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] є тотожними іменами. А тому суд констатує, що позивачі є рідними сестрами, дочками [PERSON] . З дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого виконкомом Бишківської сільської ради 05.04.2005 року згідно рішення Бишківської сільської ради № 10 від 24.02.2005 року, та з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8501856, який виданий державним комунальним підприємством «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 30.09.2005 року, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за колгоспним двором, голово. Якого є [PERSON] . Викладеним у довідці № 1065, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 11.12.2023 року, стверджується, що згідно даних погосподарського обліку Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області станом на 30.06.1990 року головою колгоспного двору, житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] був [PERSON] , членом колгоспного двору- [PERSON] . З довідки № 1067, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 11.12.2023 року, вбачається, що згідно даних погосподарського обліку Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного двору станом на 15.04.1991 року був [PERSON] , членом колгоспного двору - [PERSON] (дружина). Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , членом двору [PERSON] , які не втратили права на частку в майні, то відповідно їм належало по 1/2 частці даного двору. [PERSON] померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 05 травня 2010 року було зроблено відповідний актовий запис за № 16, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області 05.05.2010 року. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10.02.2017 року у справі № 444/2736/16-ц, провадженя № 2/444/208/2017, яке набрало законної сили 09.03.2017 року, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 67, 3 м. кв., житловою площею 29,0 м. кв. в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . З договору дарування 1/2 частки житлового будинку, який посвідчено 02 жовтня 2023 року [PERSON] , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1834, вбачається, що [PERSON] подарував, а обдаровуваний, [PERSON] , прийняла в дар 1/2 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] є власником 1/2 частини даного будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 348779754 від 02.10.2023 року. З сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 118574, який виданий Бишківською сільською радою 09.02.1996 року та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 457, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення ХVI сесії ХХI скликання Бишківської сільської ради від 01.04.1994 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,27 га, а по уточнених даних 1,08 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території села Боброїди Бишківської сільської ради, землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. [PERSON] помер [INFO] , про що 04 січня 2016 року було складено відповідний актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області 05 лютого 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку, право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Із заповіту, який 20.10.2009 року посвідчено [PERSON] , секретарем Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, та зареєстровано в реєстрі за № 70, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що за законом матиме право, заповів у власність доньки, [PERSON] , [INFO] , що проживає у [ADDRESS] . Даний заповіт у виконкомі Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області не змінювався і не скасовувався, що підтверджується записом секретаря [PERSON] від 23.03.2016 року. Викладеним у довідці № 1066, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 11.12.2023 року, стверджується, що [PERSON] до дня смерті, [INFO] , проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . З довідки № 1068, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 11.12.2023 року, вбачається, що в будинку [ADDRESS] станом на день смерті [PERSON] , а саме станом на 02 січня 2016 року, не було зареєстрованих осіб. Згідно з статті 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. З пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , яке видане Пенсійним фондом України 06.02.2015 року, вбачається, що позивач [PERSON] станом на день смерті батька, [PERSON] , була особою з 3 групою інвалідності. З пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , яке видане Пенсійним фондом України 28.05.2010 року, вбачається, що позивач [PERSON] станом на день смерті батька, [PERSON] , була пенсіонером за віком. Тобто позивач [PERSON] та позивач [PERSON] мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька, [PERSON] , оскільки були повнолітніми непрацездатними дітьми спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Нормою ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Суд враховує, що позивачі в шестимісячний строк після смерті спадкодавця, [PERSON] , звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, зокрема позивач [PERSON] за прийняттям спадщини за заповітом, а позивач [PERSON] та позивач [PERSON] за спадщиною на обов`язкову частку за законом кожна. А тому суд констатує, що позивачі прийняли спадщину після смерті їх батька, [PERSON] , враховуючи норму ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України. Внаслідок звернення позивачів у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області було зареєстровано спадкову справу № 121/2016, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43214360 від 11.03.2016 року. Однак Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановою № 1005/01-16 від 07 грудня 2023 року відмовлено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом на частину житлового будинку в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із недотриманням п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що ними надано свідоцтво про право власності на будинок, з якого вбачається, що господарство в [ADDRESS] , головою якого був [PERSON] , відноситься до колгоспного типу двору. Крім нього згідно довідки Добросинсько-Магерівської сільської ради Бишківського старостинськогот округу № 4 Львівського району Львівської області від 04.02.2021 року за № 116, членом двору була інша особа. Член колгоспного двору вищевказаного будинку має право на частку, однак його частка не визначена правовстановлюючими документами в майні двору. Також Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом № 1004/01-16 від 07 грудня 2023 року фактично відмовила [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом на земельну частку (пай), площею 1,08 га, що розташований на території Бишківської сільської ради Львівського району Львівської області та належав [PERSON] , померлому [INFO] , так як нами не було подано в нотаріальну контору оригіналу правовстановлюючого документа нового взірця на вищезгаданий земельний пай із відповідною реєстрацією та роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Як зазначають позивачі у позовній заяві, сертифікат нового зразка на земельну частку (пай) у них відсутній. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із довідки № 27, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 04.01.2021 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на підставі дубліката свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Бишківської сільської ради 05.04.2005 року згідно рішення виконкому Бишківської сільської ради № 10 від 24.02.2005 року замість втраченого свідоцтва про право власності від 10.01.1990 року та записано 30.09.2005 року в реєстрову книгу № 1 за реєстраційним номером 38. Реєстраційний номер 10388115. Дублікат свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок видано 05.04.2016 року на підставі рішення виконкому Бишківської сільської ради № 18 від 29.03.2016 року. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Правовстановлюючий документ на частку в будинку померлого [PERSON] відсутній. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 03 липня 2023 року, та з довідки-характеристики № 2939, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 04 липня 2023 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що рік побудови житлового будинку 1965 рік, площа забудови 93,3 м.кв., загальна площа житлового будинку 67,3 м. кв., житлова площа 29,0 м. кв. При будинку є літня кухня-сарай, сарай та споруди. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Згідно з ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд враховує, що позивачами не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на середню земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] нового зразка, оскільки він помер, а тому втратив цивільну правоздатність та дієздатність. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, а позивач [PERSON] та позивач [PERSON] є спадкоємцями за законом на обов`язку частку у спадщині після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі прийняли спадщину, оскільки в шестимісячний строк після смерті спадкодавця звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Позивачу [PERSON] та позивачу [PERSON] як спадкоємцям за законом на обов`язкову частку належить по 1/6 частці спадщини після смерті [PERSON] , тобто кожній половина від тої частки, яка належала б їй по закону, тобто половина від 1/3 частки. Відповідно позивачу [PERSON] як спадкоємцю за заповітом належить 1-2/6 (сумарно обов`язкові частки позивачів [PERSON] та [PERSON] ), що становить 4/6 або 2/3 у спадщині після смерті [PERSON] . І так як [PERSON] на праві власності належала 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як голові та одному з двох членів колгоспного типу двору, враховуючи рівність часток членів колгоспного типу двору, а тому право позивача [PERSON] на спадкування 2/3 від даного майна підлягає захисту в судовому порядку, а тому суд приходить до висновку, що є підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/3 (2/3 від 1/2) частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . А за позивачем [PERSON] та позивачем [PERSON] за кожною по 1/12, тобто по 1/6 частині від 1/2 частини даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування законом після смерті [PERSON] як спадкоємцями за законом на обов`язкову частку у спадщині. Судом також встановлено, що позивачі спадщини на право на земельну частку (пай) розміром 1,08 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, не можуть оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлого, оскільки він втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті. Водночас право [PERSON] на дану земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що право позивача [PERSON] на 2/3 частки земельної частки (паю), а позивача [PERSON] та позивача [PERSON] на 1/6 частки земельної частки (паю) за кожною підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved