Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-09 00:00:00

Позивач заступник керівник Покровської окружної прокуратури 23 лютого 2024 року звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест», про конфіскацію земельної ділянки, вказавши в обґрунтування своїх позовних вимог, що відповідачем, який є громадянином російської федерації, з 21 липня 2018 року, тобто з моменту реєстрації права власності на земельну ділянку площею 7,1389 га, кадастровий номер\~ 1422783600:03:000:0507, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території: Новоолександрівської сільської ради Покровського району Донецької області (на теперішній час Гродівська селищна територіальна громада), упродовж строку встановленого ч.4 ст.81 ЗК України не відчужено її. Крім того, [PERSON] на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 16.06.2017 року земельну ділянку з кадастровим номером 1422783600:03:000:0507 передано в оренду ТОВ «Бета-Агро-Інвест». Строк дії договору оренди (з урахуванням додаткової угоди від 10.11.2019 року) до 31.10.2032 року. право оренди земельної ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.07.2018 року (за номером запису про інше речове право 27219345). 23 лютого 2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 27 лютого 2027 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено підготовче засідання на 22 березня 2024 року. 27 лютого 2024 року ухвалою судді заяву заступника керівника Покровської окружної прокуратури про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на земельну ділянку сільскогосподарського призначення з кадастровим номером 1422783600:03:000:0507 площею 7,1389 га, заборонено [PERSON] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1607993914227) та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які режєстраційні дії, у тому числі дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1422783600:03:000:0507 площею 7,1389 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1607993914227). 22 березня 2024 року підготовче засідання відкладено на 19 квітня 2024 року. У підготовчому засіданні представник позивача Покровської окружної прокуратури позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області у підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] \~у підготовче\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи була\~повідомлений належним\~чином.\~Інших клопотань\~від сторін\~не надійшло,\~справу призначено\~до судового\~розгляду на\~03\~травня 2024\~року. 03 травня 2024 року розгляд справи відкладено на 10 травня 2024 року. У судовому засіданні представник позивача Покровської окружної прокуратури позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав. \~ \~ \~ \~ Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯИ № 317812 [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 1422783600:03:000:0507 площею 7,1389 га (а.с. 43). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 21.07.2018 року Державним реєстратором Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Прус Т.В. зареєстровано право власності на земельну ділянку за громадянином російської федерації [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1607993914227 (а.с.37-38). Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, земельна ділянка кадастровий номер 1422783600:03:000:0507 площею 7,1389 га, за категорією земель відноситься до земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.51-53). В силу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 07 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня2009 року, Трегубенко проти України від 02 листопада 2004 року, East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду. Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст.41 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України). У відповідності до ч. ч. 1-3 ст.1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). За змістом ч. ч. 3-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно п.ест.140ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до п.в ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: конфіскації земельної ділянки. Положеннями ч. ч.1, 2, 4 ст. 145 ЗК України визначено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Враховуючи, що [PERSON] не дотримано, передбаченої земельним законодавством, процедури щодо відчуження набутої в порядку спадкування земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, така земельна ділянка з кадастровим номером 1422783600:03:000:0507\~ підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. В даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23 січня 2018 року. За таких обставин, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги заступника керівника Покровської\~окружної прокуратури\~в інтересах\~держави в\~особі:\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Донецькій області\~про конфіскацію\~земельної ділянки підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме, сплачений позивачем при поданні позову до суду судовий збір в сумі 3265,95 гривні та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 1514,00 грн, слід стягнути на його користь з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved