Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа, а саме: Договору купівлі-продажу 1/ 2 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , посвідчений [PERSON] ,. державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 6706. Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви, заявник вказує на те, що він є власником зазначеного будинку. Однак у вищевказаному договорі купівлі-продажу його прізвище вказано як Переверзев, але в паспорті громадянина України його прізвище зазначено як [PERSON] . Вищевказана розбіжність у Договорі та паспорті чинить заявнику певні перешкоди у розпорядженні власним майном, а також доведення факту належності йому даного майна у державних установах. Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 51). Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 55). Рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 11 грудня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу половини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , посвідчений [PERSON] державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 6706. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 18 жовтня 1996 року та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». На другій сторінці паспорта прізвище заявника записано російською мовою як «ПЕРЕВЕРЗЕВ». В свою чергу, у правоустановчому документі, а саме у Договорі купівлі-продажу від 11 грудня 1984 році, прізвище заявника як покупця записано «ПЕРЕВЕРЗЕВ». Таким чином, існує розбіжність у прізвищі, що зазначене у Договорі «ПЕРЕВЕРЗЕВ» та прізвищі, що записане у паспорті « [PERSON] ». Орфографічна розбіжність записів прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] », як наслідок міжмовних перетворень, є типовою в практиці документування в умовах українсько російської міжмовної взаємодії. Архівною довідкою № 480/01-18 від 07.03.2024 року від Одеського державного нотаріального архіву вказано, що в матеріалах архівного фонду Восьмої Одеської державної нотаріальної контори дійсно був посвідчений договір купівлі-продажу від 11.12.1984 року за реєстровим №6706. Сторонами Договору купівлі-продажу є гр. [PERSON] «Продавець» та [PERSON] «Покупець». Предметом Договору є половина житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Верховний Суд України зазначив, що для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. Зі змісту ст.4\~ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~було роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 12 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Таким чином, при укладанні договору купівлі-продажу, прізвище покупця зазначено з помикою, так зазначено Переверзев, а має бути [PERSON] . При таких обставинах, у суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами, а також те, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, такий має бути встановлений в судовому порядку, оскільки встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності Договору, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Outcome: approved