Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 22 липня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сім`я не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. З серпня 2021 року сторони не ведуть спільного господарства та разом не проживають. Вказує, що місце перебування відповідача їй не відомо, зв`язок в будь-якій формі відповідач з дітьми та нею не підтримує. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, майновий спір та спір про місце проживання дітей між сторонами відсутній. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 липня 2011 року виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 22. Позивач та її представник - [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримали та просили задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с. 31-32). Відповідач у судове засідання для розгляду справи викликався у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 27), у зв`язку з чим відповідно до ст. 128, ст. 130 ЦПК України, вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідач до суду не з`явився про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача та її представника думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 22 липня 2011 року виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 22, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 13-17, 19-23). Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Позивач стверджує, що з серпня 2021року шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені, місце перебування відповідача їй не відомо, зв`язок в будь-якій формі відповідач з дітьми та нею не підтримує, відповідач в судове засідання не з`явився, доказів на спростування позовних вимог не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Статтею 60 зазначеного Закону визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави,\~у якій\~подружжя мало\~останнє спільне\~місце проживання,\~за умови,\~що хоча\~б один\~з подружжя\~все ще\~має місце\~проживання у\~цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу на території, де шлюб припиняється. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який діє до сьогодні. Згідно з листом Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» № 25814/12.1.1/32-22 від 21 березня 2022 року, з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації, на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права. Міністерство закордонних справ України 24 лютого 2022 року нотифікувало мзс рф про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з росією, що були встановлені протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14 лютого 1992 року. Судом встановлено, що позивач зареєстрована та мешкає з неповнолітніми дітьми на території України, в Криворізькому районі Дніпропетровської області та є громадянкою України, а відповідач є громадянином російської федерації мешкає на території російської федерації, що унеможливлює для позивачки звернення до суду за місцем проживання відповідача, враховуючи прийняття 01.12.2022 року та набуття чинності Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» відносно російської федерації та республіки білорусь, що означає категоричне виключення та унеможливлення будь - якої правової комунікації позивачки та суду з вказаними країнами, тому іншого передбаченого і можливого шляху розірвання шлюбу між сторонами, окрім, як в суді загальної юрисдикції України немає. Враховуючи викладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що сім`я\~розпалася остаточно,\~примирення неможливе,\~збереження шлюбу\~суперечить інтересам\~сторін,\~що має\~істотне значення,\~у зв`язку\~із чим\~шлюб зареєстрований\~між сторонами,\~повинен бути\~розірваний.\~З урахуванням\~думки позивача\~після розірвання\~шлюбу необхідно\~залишити їй\~прізвище « [PERSON] ». Оскільки, позов задоволено, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. (а.с.8).

Outcome: approved