Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

08 листопада 2023 року [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Мамчур О.А., звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, в якому просить шлюб між ними розірвати, визнати квартиру [ADDRESS] спільним майном подружжя, здійснити її поділ та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що стосунки між ними не склалися через відсутність порозуміння у питаннях ведення домашнього господарства та розпорядження спільними коштами, через різні погляди на сімейні обов`язки та втрату дружиною почуття поваги до нього, не урахування його бажань, з приводу чого між ними часто виникали сварки, що негативно впивало на психіку доньки, у зв`язку з цим сторони припинили підтримувати шлюбні стосунки, тому, на думку позивача, сім`я фактично між ними розпалася, а шлюб існує лише формально, а також вважає, що примирення між ними є неможливим. У період шлюбу за спільні кошти подружжя придбало трикімнатну квартиру, право власності на яку зареєстрували за відповідачкою. Наразі між подружжям виникли суперечності щодо її поділу, тому, виходячи із принципу рівності часток, позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири. 10 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачка позов визнала. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Сторони зареєстрували шлюб 01 серпня 2017 року у Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1905, згідно з виданим 01 серпня 2017 року свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання за час шлюбу у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Причинами розірвання шлюбу стало те, що спільне проживання між подружжям не склалося через відсутність порозуміння у питаннях ведення домашнього господарства та розпорядження спільними коштами, через різні погляди на сімейні обов`язки та втрату почуттів поваги одне одного, не урахування інтересів кожного, з приводу чого між ними часто виникали сварки, у зв`язку з цим сторони припинили підтримувати шлюбні стосунки, тому на даний час шлюб між ними існує лише формально, а сім`я фактично розпалася. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, відповідачка погодилася на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За час перебування сторін у шлюбі відповідачка за договором купівлі-продажу № 30 від 10 січня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською К.Л., придбала трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63 кв.м, житловою - 41,6 кв.м. 10 січня 2020 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковською К.Л., індексний номер: 50604786 від 10 січня 2020 року зареєстровано право власності на придбаний об`єкт нерухомості, реєстраційним номером: 895888151101, за [PERSON] . За нормами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, квартира за адресою: [ADDRESS] , яка придбана відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу у період шлюбу з позивачем, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. За нормою ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За положеннями ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч. 2 ст. 372ЦК України). Нормами ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи надані докази та виходячи із принципу рівності часток у спільній сумісній власності, суд дійшов висновку, що частки подружжя у квартирі є рівними, тому є підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 її частину.

Outcome: approved