Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-15 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (надалі «Відповідач»), про скасування арешту з усього майна [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладеного в рамках виконавчого провадження №12475920, а саме обтяження: номер запису про обтяження: 8667396, дата та час державної реєстрації: від 24.04.2009 року 10:06:51, тип обтяження: арешт нерухомого майна; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №12475920 виданий 23.04.2009 року, видавник: державний виконавець ВДВС Івано-Франківського МУЮ Липінський Святослав Романович, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми 2145,42 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що наявність зазначеного арешту на все нерухоме майно, яке на праві власності належить Позивачу, порушує його право на розпорядження цим майном. Як зазначено Позивачем в позовній заяві, в ході виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №2н4662, виданого 13.10.2008 року про стягнення з [PERSON] в користь ЖЕО №8 коштів в сумі 2145,42 грн., на все нерухоме майно [PERSON] було накладено арешт згідно постанови державного виконавця. Станом на даний час виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] відсутні, виконавче провадження №12475920 завершено у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу, стягувач ліквідований як юридична особа, у зв`язку з чим підстави для чинності оскаржуваного арешту, на думку Позивача, відсутні. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, писмового відношення до заявлених позовних вимог не подав, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Оскільки відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позові пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №309745398 від 14.09.2022 року (а.с. 7) на нерухоме майно [PERSON] накладено обтяження (арешт нерухомого майна), а саме: номер запису про обтяження: 8667396, дата та час державної реєстрації: від 24.04.2009 року 10:06:51, тип обтяження: арешт нерухомого майна; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №12475920 виданий 23.04.2009 року, видавник: державний виконавець ВДВС Івано-Франківського МУЮ Липінський Святослав Романович, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми 2145,42 грн. Відповідно до частин 1 та 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що на виконання судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №2н4662, виданого 13.10.2008 року про стягнення з [PERSON] в користь ЖЕО №8 коштів в сумі 2145,42 грн., було відкрито виконавче провадження ВП №12475920 (а.с.9-10). В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ Липінським Святославом Романовичем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.04.2009 року (а.с.7). Як встановлено Судом зі змісту інформації АСВП, виконавчий документ судовий наказ Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №2н4662 від 13.10.2008 року повернуто стягувачу. Зі змісту листа ВДВС у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 23.09.2022 року №115727 (а.с.9-10) випливає, що станом на 23.09.2022 року на виконанні у відділі виконавчі провадження про стягнення заборгованості із [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , не перебувають, вищенаведені виконавчі провадження повторно на виконання не пред`явлені. Крім того, у вказаному листі органу ДВС від 23.09.2022 року №115727 зазначено перелік виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ,\~ тому числі, виконавче провадження №12475920, яке завершено (виконавчий документ повернений). В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що протягом строку пред`явлення виконавчого документу (судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №2н4662 від 13.10.2008 року) до виконання, після постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, його було повторно пред`явлено до примусового виконання, як і відсутні докази звернення стягувача до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Діяльність Житлово-експлуатаційної організації №8 (стягувача у ВП №12475920) припинена на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 29.12.2015 року №5010/2366/2011-Б-23/84. Інших обставин, які б свідчили про наявність підстав для чинності оскаржуваного арешту нерухомого майна Судом не встановлено. Відтак, станом на даний час арешт нерухомого майна [PERSON] в рамках виконавчого провадження ВП 12475920, яке завершено, є безпідставним. Частинами 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках, не передбачених переліком, визначеним ч. 4 цієї статті, арешт може бути знятий за рішенням суду. Як зазначено у статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України. На думку Суду, за встановлених в даній справі обставин, чинність оскаржуваного арешту майна Позивача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності Позивача, внаслідок чого вінг позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном, підстав для продовження обтяження на майно Суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши надані докази, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які Позивача посилається як на підставу позовних вимог; позовні вимоги є підставними, тому підлягають задоволенню - зняттям арешту з нерухомого майна [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладеного в рамках виконавчого провадження №12475920, а саме обтяження: номер запису про обтяження: 8667396, дата та час державної реєстрації: від 24.04.2009 року 10:06:51, тип обтяження: арешт нерухомого майна; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №12475920 виданий 23.04.2009 року, видавник: державний виконавець ВДВС Івано-Франківського МУЮ Липінський Святослав Романович, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми 2145,42 грн. Відповідно до ст. 81\~\~ ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved