Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» - Вірютіна О.В. звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги опалення та гарячу воду в розмірі 109574,83 гривні за період з 01.01.2013 по 31.05.2021 та судовий збір. В обґрунтування\~\~позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року\~та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Проте, обов`язку щодо повної та своєчасної сплати за надані послуги відповідачі не здійснюють, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.01.2013 по 31.05.2021 в розмірі 109574,83 гривень. У зв`язку з викладеним представник позивача звернулась до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2021 справу передано для розгляду головуючому судді -Попрас. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 12.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 21.09.2021 змінено склад суду та визначено головуючу суддю у справі: [PERSON] (на підставі Рішення Вищої ради правосуддя №1987/0/15-21 від 14.09.2021 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку»). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2021 цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду - прийнято до провадження судді Київського районного суду м. Харкова Лисиченко С.М. та призначено судове засідання. Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 20.12.2021 позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги за опалення та гарячу воду за період з 01.01.2013 по 31.05.2021 у розмірі 109 574 (сто дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 83 коп., 3% річних у сумі 2090 (дві тисячі дев`яносто) грн. 16 коп; інфляційні витрати у сумі 5361 (п`ять тисяч триста шістдесят одна) грн. 63 коп. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень, в рівних частках, тобто по 756 (сімсот п`ятдесят шість) гривень 67 копійок з кожного. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 18.01.2024 скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.12.2021 по цивільній справі 953/12896/21\~за позовною\~заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15.02.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Терещенко К.І. подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог та відмовити у задоволенні позову за період з 01.01.2013 по 31.05.2021 включно. 13.03.2024 представником позивача КП «Харківські теплові мережі» Вірютіною О.В. подано до суду додаткові пояснення до позову, відповідно до яких зазначає, що з підстав, викладених у заяві позивач заперечує у повному обсязі, оскільки позовна заява була подана до Київського районного суду м. Харкова у\~2021\~році, тобто до початку воєнного стану. Період з 01.01.2013\~по 30.05.2021\~ відповідачами обов`язки по сплаті за послуги опалення та гарячого водопостачання не виконувались. Платежі, які надійшли від відповідачів, стосуються інших періодів заборгованості, до 01.2013\~чи після 05.2021, та внесені відповідно призначення у платіжних документах. Щодо застосування строку позовної давності, при вирішенні цього питання просить врахувати п.12, п.19 перехідних положень Цивільного кодексу України та практику судів. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня\~2020\~року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня\~2020\~року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня\~2020\~року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня\~2020\~року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня\~2020\~року № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,\~1293\~цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня\~2022\~року у справі №679/1136/21. Крім того, пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257- 259,362,559,681,728,786,1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого\~2022\~року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого\~2022\~року № 64/2022\~«Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого\~2022\~року №64/2022\~«Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого\~2022\~року №65/2022\~«Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На дату розгляду справи п. 19 викладений у наступній редакції: П.19.- У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого\~2022\~року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого\~2022\~року №\~2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. (Розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом №\~2120-ІХ від 15.03.2022; в редакції Закону №\~3450-ІХ від 08.11.2023). Отже з урахуванням викладеного, беручи до уваги практику апеляційних судів по справам № 645/3561/23, 317/6499/23,757/28463/22,953/9752/23 вважаємо що при застосуванні строку позовної давності початок перебігу вважати 01.04.2017\~р. Інформаційно повідомляє, що розрахунок заборгованості за період з 01.04.2017\~по 30.05.2021\~складає\~103564,63 грн. 18.04.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Терещенко К.І. електронним шляхом подано до суду додаткові пояснення у справі щодо застосування судом позовної давності, відповідно до яких вказує, що позивач у первинному позові просить стягнути солідарно з відповідачів за надані послуги з опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води за період з 01.10.2013 по 31.05.2021 на загальну суму 109574,83 грн., а також 3% річних у сумі 2090,16 грн та інфляційні витрати у розмірі 5361,63 грн. Перехідними положеннями Цивільного кодексу України передбачено, а саме пункт 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, продовження строків позовної давності на строк дії карантину та відповідно до пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України строк позовної давності зупиняється на час дії в державі воєнного стану. Так зміни до пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України були внесенні Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, який набув чинності 02.04.2020. Таким чином, з квітня 2017 року починає діяти строк, який відповідно до вищезазначених положень ЦК України продовжено строк позовної давності, бо відповідно до частини 1 ст. 58 Конституції України, що передбачає: «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи…» Зазначений період, а саме з 02.04.2017 року підтверджується і судовими рішеннями Харківського апеляційного суду у справі № 643/2664/23 Постанова від 20.09.2023 року та Постанова від 11.10.2023 року у справі № 642/1144/23. Таким чином, від заявлених позивачем позовних вимог про стягнення заборгованості за теплопостачання та гарячу воду має бути у розмірі 109574,83 грн треба відняти період, що знаходиться за межами позовної давності, а саме з 01.10.2013 року по 01.04.2017 року, а це 35453,32 грн, тобто з урахуванням зазначеного сума стягнення не можу бути більшою 74121,51 грн. В своїх додаткових поясненнях позивач зазначає, що навіть з урахуванням позовної давності потрібно стягнути 103564,63 грн, однак не зрозуміло, яким чином позивач визначає таку суму, якщо за підрахунками відповідача з урахуванням розрахунку заборгованості доданий позивачем до первинної позовної заяви, яка надійшла до суду 07.07.2021 року сума з 01.10.2013 року по 01.04.2017 року складає 35453,32 грн, яка має бути віднята від заявлених позовних вимог з первинного позову у розмірі 109574,83 грн, як вже вище зазначено у попередньому абзаці. Щодо задоволення вимог про стягнення 3% річних у сумі 2090,16 грн та інфляційні витрати у розмірі 5361,63 грн., то відповідно до положення постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» заборонено до припинення чи скасування воєнного стану в Україні нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси). Відповідно до наказу Мінреінтеграції № 309 від 22.12.2022 року Харківська міська територіальна громада відноситься до території можливих бойових дій з 15.09.2022 року. Крім того, один з відповідачів, а саме [PERSON] , є мобілізованим військовослужбовцем збройних сил України та на підставі ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Таким чином, відповідач [PERSON] крім підстав визначених в ПКМУ від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» має додаткові підстави визначені ст.. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Окремо, відповідачі звертають увагу суду, що ЦК України не визначено чітко що таке продовження строків позовної давності та які саме наслідки це має для сторін у зобов`язаннях. Так положеннями глави 19 «Позовна давність» визначено поняття позовної давності, встановлено загальну та спеціальну позовну давність, визначено початок перебігу та обчислення, зупинення та переривання та їх наслідки, однак наслідки продовження не передбачені нормами ЦК України. Крім того, такі дії явно свідчать про порушення прав споживачів, як найслабкішого учасника правовідносин та менш захищеного. Всі надавачі комунальних послуг мають штат співробітників, які діють в їх інтересах, а споживач захищається самостійно. Керується принципом, що зберігає документи лише а останні три роки, що унеможливлює надання квитанцій за більший період. Крім того, такі дії законодавця явно свідчать про нерівність захисту прав різних суб`єктів, так господарський кодекс на період карантину не мав відповідних змін. Порушується і принцип правової визначеності, як складова права на судовий захист, що є не співмірним з покладеним на споживача обов`язку. Таким чином, відповідач наполягає, що має бути судом застосована позовна давність в три роки, що визначена положеннями ст.. 257 ЦК України та стягнуто за період 3 роки з моменту подання позовної заяви, а це 07.07.2021 року, тобто з 07.07.2018 по 31.05.2021 року, як заявлені позовні вимоги. На підставі викладеного просить суд стягнути суму з відповідачів лише за період з 07.07.2018 по 31.05.2021 з урахуванням клопотання про застосування строків позовної давності та даних пояснень та вирішити питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до задоволених позовних вимог та положень ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно до задоволених позовних вимог. Представник позивача у судове засідання, призначене на 23.05.2024, не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У поданих до суду 13.03.2024 представником позивача КП «Харківські теплові мережі» Вірютіною О.В. додаткових пояснень до позову представник позивача просила слухати справу без її участі за наявними матеріалами у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 23.05.2024, не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представником відповідача - адвокатом Терещенко К.І. подано до суду заяву з проханням розглядати справу без участі відповідачів та їх представників, просить відмовити у задоволенні позову з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності та додаткових пояснень від 18.04.2024. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання, призначене на 23.05.2024, не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі. Згідно із ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що всторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, будь-яких заяв чи клопотань до суду подано не було, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Судом встановлено\~та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а саме даними, які містяться в інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 09.07.2021, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання,\~а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Відповідачі є споживачами послуг, що надає КП «Харківські теплові мережі», з опалення та підігріву води шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Судом встановлено, що за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим за адресою: [ADDRESS] , числитися заборгованість за надані позивачем послуг з опалення та підігрів води за період з 01.01.2013 по 31.05.2021 у розмірі 109574,83 гривень. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені\~Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. У частині першій\~статті 19\~Закону №1875-ІV\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20\~Закону №1875-ІV\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до пункту 1 частини третьої\~статті 20\~Закону №1875-ІV\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з пунктом 3 частини другої\~статті 21\~Закону №1875-ІV\~виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18). Приписами пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Згідно з пунктом 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору, відповідачі мають право користуватися послугами, що фактично надаються і не оплачувати їх. Частиною 6\~\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог\~\~статті 25 Закону України «Про теплопостачання»\~у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Це випливає з положення\~статті 11 ЦК України\~відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Згідно\~статті 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно \~до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг з опалення та підігріву води, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Частиною 1\~статті 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Відповідно частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2\~статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82\~ЦПК\~України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень частини 1статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг теплової енергії та постачання гарячої води шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] за період з 01.01.2013 по 31.05.2021 відповідачі мають заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігрів води в розмірі 109574,83 гривень. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Крім того, судом встановлено, що у розрахунку заборгованості наданого позивачем, останнім здійснено нарахування комунальних послуг з урахуванням кількості реєстрації вказаних осіб у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Отже, кількість споживачів, на яких здійснювались нарахування, повністю відповідає кількості осіб, які були зареєстровані і фактично проживали за вказаною адресою. Згідно частини 1 статті 9\~Закону\~України\~«Про\~бухгалтерський\~облік\~та\~фінансову\~звітність\~в\~Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Заборгованість за надані послуги рахується за особовим рахунком і списання, переведення, розподіл з цього внутрішньогосподарського документа будь-яких сум є правом кредитора і ніхто не може втручатися в порядок ведення внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства. Особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з теплопостачання та підігріву води в період з 01.01.2013 по 31.05.2021 в розмірі 109574,83 гривень. У відповідності до частини 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія частина 2\~статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини 3\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині 2\~статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена частина 2\~статті 625 ЦК України. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем в період з 01.06.2018 по 31.05.2021 нараховано 5361,63 гривень - індексу інфляції за час прострочення та 2090,16 гривень - 3% річних від простроченої суми. Відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності до заявлених вимог. Відповідно до статті 256\~ЦК\~України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258\~ЦК\~України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною четвертою статті 267\~ЦК\~України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267\~ЦК\~України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17). Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною заявою є 07.07.2021, а період нарахуванням останнім заборгованості за надані послуги з опалення становить з 01.01.2013 по 31.05.2021. Як вище зазначалося,\~суд вважає\~обґрунтованими вимоги позивача\~про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з опалення за період з 01.01.2013 по 31.05.2021 в розмірі 109574,83 гривень, інфляційні витрати 5361,63 гривень; 3% річних від простроченої суми 2090,16 гривень. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.\~\~ Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною заявою 07.07.2021 та період нарахування останнім заборгованості за надані послуги з опалення та підігріву холодної води - з 01.01.2013 по 31.05.2021, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі за період з 01.04.2017 по 31.05.2021, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (07.07.2021) не спливла та продовжувалася на строк дії карантину (до 30.06.2023). Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з опалення та підігріву холодної води за період з 01.01.2013 по 31.03.2017 включно, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких, плата за-комунальні послуги нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу. Також судом враховано вимоги п. 18 ч. 1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які були чинні на день звернення позивача до суду з позовною заявою, відповідно до яких зазначено, що розрахунковим період для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Враховуючи те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст.258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми зазначених нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони нараховані на виниклу заборгованість за період з 01.06.2018 по 31.05.2021. Крім того, суд не бере до уваги доводи відповідача, щодо порушення позивачем вимог Постанови КМУ від 5 березня 2022 № 206 « Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», оскільки позивачем здійснено нарахувваення інфляційних витрат та 3% річних на суму заборгованості, яка виникла в період з 01.06.2018 по 31.05.2021, тобто до введення воєнного стану в Україні - до 24.02.2022. З огляду на зазначене, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання за період з 01.04.2017 по 31.05.2021 у розмірі 74067,51 гривень; інфляційні витрати 5361,63 гривень; 3% річних від простроченої суми 2090,16 гривень. за період з 01.06.2018 по 31.05.2021. Згідно із частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем КП «Харківські теплові мережі» було сплачено судовий збір в розмірі 2270 гривень. Оскільки, розмір заявлених позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» задовольняються судом частково 67,595% (74067,51 *100/109574,83 = 67,595%), з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 1534,40 гривень (2270/100*67,595 = 1534,40). На підставі викладеного,

Outcome: partial