Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3\~000,00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що [INFO] народилась їх спільна із відповідачем донька - [PERSON] , яка на момент звернення до суду з цим позовом проживає разом зі своєю матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Батько дитини ніякої участі у житті та вихованні доньки [PERSON] не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. [PERSON] офіційно не працевлаштований, власного постійного доходу не має, між тим, є цілком здоровим як психічно, так і фізично. Неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків чи будь-яких інших осіб, що б перебували на його утриманні відповідач не має, стягнення за виконавчими документами з нього не справляються. Отже, враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що в добровільному порядку врегулювати питання щодо виконання відповідачем обов`язків по утриманню його малолітньої доньки виявилось неможливим, позивачка була вимушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 16). В судове засідання позивачка не з`явилась, звернувся до суду з клопотанням, у якому просила розгляд справи здійснювати за її відсутність, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [INFO] народилась [PERSON] , про що Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво серії [NUMBER] , згідно якого батьками дитини є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі своєю матір`ю, за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого позивачкою надано копію домової книги та акт голови квартального комітету № 32 від 23 грудня 2023 року (а.с. 12). Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст. 180 СК України,батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1\~ст. 141 СК України\~встановлюється рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ч.ч.1-3\~ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1\~ст. 182 СК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони у шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до\~ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до\~ст.. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі змін матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Судом встановлено, що неповнолітня донька проживає разом з матір`ю, відповідач матеріальної допомоги не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог\~ст. 182 СК України\~з відповідача на користь позивача на утримання дітей повинно бути стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000,00 гривень. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судові витрати у вигляді судового збору, позивачкою за подання позовної заяви до суду не сплачувалися в силу положень п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі\~1\~211,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved