Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 13.11.2023 року позивач ТОВ "Споживчий центр" звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10780,00 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М. від 17.11.2023 року цивільну справу №521/25479/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до [PERSON] про стягнення заборгованості передано до Київського районного суду м. Одеси. Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2024 року головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 11.01.2024 року провадження по справі відкрито. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач [PERSON] поштову кореспонденцію за адресою реєстрації місця проживання не отримує. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористалася, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надала. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що між сторонами 24.02.2022 року був укладений Кредитний договір №23.02.2022-100005401, що складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 24.02.2022 року та Заявки №23.02.2022-100005401 від 24.02.2022 року. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надав кредит в сумі 7000,00 грн. строком на 42 дні до 06.04.2022 року. Відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконує, кредит та проценти не сплачує з моменту отримання коштів. Станом на 01.11.2023 року сформована прострочена заборгованість у сумі 10780,00 грн., в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористалась, будь-яких заяв щодо суті спору до суду не надала. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 24.02.2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №23.02.2022-100001732, відповідно до умов якого 24.02.2022 року відповідач отримала кредитні кошти в сумі 7000 гривень, що підтверджується листом АТ "ТАСКОМБАНК". Умовами кредитного договору передбачено сплату процентів за фіксованою процентною ставкою в розмірі 2% за один день/днів користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду, протягом періоду «Економ». Згідно п.3.1. Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З Довідки про стан заборгованості за кредитним договором №23.02.2022-100005401 від 24.02.2022 року, позичальник - [PERSON] , вбачається, що відповідно до виписки з особового рахунку клієнта заборгованість [PERSON] складає: - основний борг 7000,00 грн.; - проценти станом на 01.11.2023 року - 3780,00 грн. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. ч. 7,12 ст.11 вказаного Закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході\~судового розгляду\~справи встановлено,\~що 24.02.2022\~року між\~сторонами в\~електронній формі\~було укладено\~Кредитний договір №23.02.2022-100005401, що складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 24.02.2022 року та Заявки №23.02.2022-100005401 від 24.02.2022 року. Відповідач [PERSON] висловила свою згоду з вищевказаним кредитним договором та доданими до нього документами в електронному вигляді шляхом застосування клієнтом та Банком електронного цифрового підпису. Суд зазначає, що укладення між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 24.02.2022 року кредитного договору (оферти) №23.02.2022-100005401 в електронній формі відповідає приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позову, утворилась заборгованість у розмірі 10780,00 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000,00 гривень, та по процентам в розмірі 3780,00 гривень, чим порушено права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Суму заборгованості відповідачем не спростовано, як і не надано суду доказів належного виконання договірних зобов`язань. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved