Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

23 травня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті [INFO] на тимчасово окупованій території в с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області її чоловіка [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] на тимчасово окупованій території в с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області внаслідок хвороби помер її чоловік. При зверненні до Снігурівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) їй відмовлено у реєстрації смерті чоловіка, оскільки нею не подані документи, форма яких відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08 серпня 2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті". З метою проведення реєстрації смерті чоловіка, яка їй необхідна для реалізації низки прав, включаючи право власності (спадкування), заявниця просить про задоволення заяви. В судове засідання учасники справи не прибули. Заявниця в поданій заяві просила про слухання справи в її відсутність. Заінтересована особа Снігурівського відділу ДРАЦС в Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про причини неявки суд не повідомили. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. За вимогами ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права,обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Також, пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжувався відповідними указами Президента України та діє на даний час. Відповідно до "Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", затверджених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області є тимчасово окупованою територією. Судом встановлено, що заявниця у справі [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними її паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2000 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області. Чоловік заявниці - [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Мелітополь Запорізької області, громадянин України, також значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , відповідно до паспортних даних громадянина України серії [NUMBER] , виданого 03 лютого 1996 року МВ УМВС України в Запорізькій області. Факт родинних відносин заявниці з чоловіком підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 01 квітня 1988 року Відділом РАЦС м. Мелітополя Запорізької області на підставі відповідного актового запису №\~321 складеного 01 квітня 1988 року. Згідно наданого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 квітня 2024 року, виданого органом розташованого на тимчасово окупованій території, чоловік заявниці [PERSON] помер [INFO] в с.\~Семенівка Мелітопольського району Запорізької області, про що 17 квітня 2024 року територіальним відділом РАЦС м. Мелітополь та Мелітопольського району Управління РАЦС Запорізької області в Книзі реєстрації смертей вчинено актовий запис № 170249900000101121000. Листом начальника Снігурівського відділу ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Одеса) Нежлукченко А.О. від 22 травня 2024 року за вих.30/23.5-33, заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті її чоловіка [PERSON] , оскільки поданий документ про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. В силу ч. 3 ст. 9 Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.2 цієї статті є недійсним і не створює правових наслідків. Пунктом 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюсту від 18.10.2000р. № 52/5 передбачено: "У зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території". У відповідності до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" - "Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 1996 року у справі "Лоізида проти Туречинни", міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, наприклад, реєстрації народження, смерті і шлюбу, "наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканцям тієї чи іншої території", посилаючись на консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого "Намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення, а тому не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Частиною 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Аналізуючи вищевказані здобуті та досліджені в судому засіданні докази у їх сукупності, приймаючи до уваги загальновідомі факти про тимчасову окупацію Мелітопольського району Запорізької області, внаслідок чого на вказаній території не здійснюється діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування, а також, що заявниця [PERSON] позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті свого чоловіка [PERSON] , тому суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт смерті [PERSON] [INFO] в с.Семенівка Мелітопольського району Запорізької області Україна. Встановлення факту смерті чоловіка заявниці потрібно для реєстрації на території України, яка контролюється державними органами, і отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку, що має юридичне значення, з метою реалізації низки прав, включаючи право власності (спадкування).

Outcome: approved