Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

10 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив таке: Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло виданого 28 лютого 1994 Дзержинським житлово-комунальним управлінням, посвідченого відділом приватизації державного житлового фонду УЖКГ в/о «Дзержинськвугілля», реєстраційне посвідчення видане Горлівським БТІ 27.04.1994 на підставі спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] , по частці кожному. Право власності на вказану квартиру було належним чином оформлене та зареєстроване у порядку встановленому на час набуття такого права. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . На момент її смерті у квартирі були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Проживаючи постійно з дружиною в одній квартирі до дня її смерті та продовжуючи в ній проживати після смерті дружини, батько позивача, фактично прийняв спадщину після смерті дружини, до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири після смерті дружини не звертався. Позивач та відповідач, як спадкоємці першої черги після смерті матері, питання оформлення спадщини також не порушували. Тобто, на частину квартири, що належала [PERSON] , право спадщини ніхто не оформив і документів про державну реєстрацію права власності на частину квартири не отримано, хоча фактично вони прийняли спадщину після смерті матері на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином після смерті [PERSON] позивачу, його брату та його батькові фактично стало належати по 1/3 частки квартири. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті якого відкрилась спадщина, до якої входить 1/3 частка квартири. Відповідач [PERSON] , який є рідним братом позивача, на момент смерті батька в спірній квартирі не проживав, знятий з реєстрації 08.10.2013 року. Після смерті [PERSON] відповідач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки не має наміру отримати спадщину. Позивач у строк встановлений ст. 1270 ЦК України, звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу щодо прийняття спадщини. Приватним нотаріусом було зареєстровано відповідну спадкову справу. Однак, свідоцтво про спадщину за законом видано не було. Відповідно до роз`яснення вих. № 32/01-16 від 09.04.2024 та роз`яснення вих. №31/01-16 від 09.04.2024, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Занько Е.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 5/12 часток квартири [ADDRESS] , що залишились після смерті [PERSON] та [PERSON] . Приватним нотаріусом, зазначено, що подані правовстановлюючі документи підтверджують право власності померлої [PERSON] на частку та право власності [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] станом на 14.04.1994 року. До 2003-2004 року, до начала роботи реєстру права власності на нерухомість, реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснювало відповідне БТІ. У даному випадку для встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень нотаріусу необхідно здійснити запит до БТІ щодо підтвердження інформації про реєстрацію права власності на зазначену квартиру. БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності знаходиться на тимчасово окупованій території (м.Горлівка Донецької області), тому отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності на квартиру на даний час неможливо. Отже, у зв`язку з неможливістю отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку, єдиним способом захисту його порушеного права є звернення до суду з питанням визнання права власності. Просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 28 лютого 1994 року Дзержинським житлово-комунальним управлінням, посвідченого відділом приватизації державного житлового фонду УЖКГ в/о «Дзержинськвугілля», право власності на 1/12 частку вказаної квартири в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/3 частку вказаної квартири в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] померлого [INFO] . Провадження у справі відкрито 18.04.2024. 09.05.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначений розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Відповідачем відзив не подано. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить такого висновку. Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦПК України одним із способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом установлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло виданого 28 лютого 1994 Дзержинським житлово-комунальним управлінням, посвідченого відділом приватизації державного житлового фонду УЖКГ в/о «Дзержинськвугілля», реєстраційне посвідчення видане Горлівським БТІ 27.04.1994 на підставі спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] , по частці кожному. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторно) Серії [NUMBER] від 14.11.2023. На момент її смерті у квартирі були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Довідкою № 190 від 15.11.2023 виданою Торецькою міськю військовою адміністрацією Бахмутського району Донецької області. Проживаючи постійно з дружиною в одній квартирі до дня її смерті та продовжуючи проживати після смерті дружини, [PERSON] , фактично прийняв спадщину після смерті дружини, до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири після смерті дружини не звертався. Позивач та відповідач, як спадкоємці першої черги після смерті матері, оформлення спадщини не здійснювали. Отже, на частину квартири, що належала [PERSON] , право спадщини ніхто не оформив і документів про державну реєстрацію права власності на частину квартири не отримував. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 06.07.2023. Після смерті якого відкрилась спадщина, до якої входить 1/3 частка квартири. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , є рідними братами, що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 04.05.1988 та Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 19.11.1986. Відповідач [PERSON] на момент смерті батька в спірній квартирі не проживав, знятий з реєстрації 08.10.2013 року. Після смерті [PERSON] відповідач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивач у строк встановлений ст. 1270 ЦК України, звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу щодо прийняття спадщини. Приватним нотаріусом було зареєстровано відповідну спадкову справу. Однак, свідоцтво про спадщину за законом видано не було. Відповідно до роз`яснення вих. № 32/01-16 від 09.04.2024 та роз`яснення вих. №31/01-16 від 09.04.2024, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Занько Е.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 5/12 часток квартири [ADDRESS] , що залишились після смерті [PERSON] та [PERSON] . Приватним нотаріусом, зазначено, що подані правовстановлюючі документи підтверджують право власності померлої [PERSON] на частку та право власності [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] станом на 14.04.1994 року. До 2003-2004 року, до начала роботи реєстру права власності на нерухомість, реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснювало відповідне БТІ. У даному випадку для встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень нотаріусу необхідно здійснити запит до БТІ щодо підтвердження інформації про реєстрацію права власності на зазначену квартиру. БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності знаходиться на тимчасово окупованій території (м.Горлівка Донецької області), тому отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності на квартиру на даний час неможливо. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено у ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до узагальнення судової практики, а саме листа ВССУ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом установлено, що визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на майно, яке належало спадкодавцю, не порушує прав інших осіб. Таким чином, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позивач позбавлений можливості одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину з причин, зазначених вище, тому його вимога щодо визнання права власності на спадкове майно за таких обставин є обґрунтованою. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved