Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Калінін С.К., звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ «Таліон плюс», третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни № 4020 від 05.09.2019 року , про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон плюс» заборгованості в розмірі 38 337,40 гривень. Ухвалою суду від 22.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином (а.с.68 зворот, 69 зворот,72,74), подали до суду заяву про проведення розгляду справи без їх участі та наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували щодо заочного розгляду справи (а.с.61). Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений двічі належним чином (а.с.69,73), позовну заяву з додатками доставлено до електронного кабінету 20.02.2024 року (а.с.64) та ухвалу про відкриття провадження доставлено до електронного кабінету 23.02.2024 року (а.с. 65), відзиву не подав, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином (а.с.68, 71), Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У ч. 1 ст. 280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У ст. 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дачу, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. У ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Судом встановлено, що 12.03.2019 року між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №503995170 на суму 11020 гривень терміном на 30днів (а.с.37 зворот -38). У подальшому 05.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. (а.с.39 зворот) вчинено виконавчий напис №4020 на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за договором №503995170 від 12.03.2019 року, укладеним із ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником усіх прав та обов?язків якого є ТОВ «Таліон Плюс». Строк платежу за договором №503995170 від 12.03.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 12.03.2019 року до 27.06.2019 року, сума заборгованості складає 37 137,40, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 11 020,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 18987,40 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 7 130,00 гривень, за вчинення виконавчого напису - 1200 гривень. Постановою приватного виконавця від 12.09.2019 року (а.с.40 зворот) відкрито виконавче провадження №60054909 на підставі виконавчого напису №4020 від 05.09.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості в розмірі 38 337,40 гривень. [PERSON] 18.07.2020 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що складено актовий запис №1 виконавчим комітетом Довгопільської сільської ради Верховинського районного Івано-Франківської області, прізвище її після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.34). Суд вважає, що факт переуступки права вимоги за кредитним договором №503995170 від 12.03.2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] свідчить про наявність спору щодо заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Крім того, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, такий Перелік затверджений постановою КМУ від 29.06.1999р.N1172 . У подальшому постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 цей Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та не чинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вищевказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 21.09.2021 року в справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21. Як вбачається з виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А., який нею вчинено 05.09.2019 року та зареєстровано в реєстрі за №4020 , кредитний договір №503995170 від 12.03.2019 року, що укладений між позивачем та ТОВ « Манівео Швидка Фінансова Допомога» не є нотаріально посвідчений. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заяву позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211,20 гривень судового збору. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати за заявою про забезпечення позову в сумі 536,80 гривень та 5500 гривень витрат на правову допомогу, на підтвердження чого суду надано квитанцію від 23.12.2023 року на суму 536,80 гривень та договір про надання професійної правничої допомоги №б/н/23 від 20.12.2023 року укладеного між адвокатським бюро «Калінін та партнери» та [PERSON] , додаток №1 до договору, платіжну інструкцію на суму 5500 гривень від 23.12.2023 року та акт виконаних робіт. Із п. 3.2 договору про надання професійної правничої допомоги №б/н/23 від 20.12.2023 року (а.с.45 - 46) вбачається, що за правничу (правову) допомогу, передбачену в п.п.1.1, 1.2 договору клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунків, визначається сторонами в додатках до цього договору, з урахуванням рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди) , затверджених засновниками адвокатського бюро «Калінін та партнери». У п. 2 додатку №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н /23 від 20.12.2023 року(а.с. 47) зазначено про гонорар у розмірі 5500 гривень. У додатку №2 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н /23 від 20.12.2023 року (а.с. 49 зворот) - акт виконаних робіт (наданих послуг) зазначено про те, що бюро надало, а [PERSON] прийняла (отримала) такі юридичні послуги: усна з вивченням документів консультація клієнта щодо захисту його прав як споживача, а саме за рішенням суду визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. № 4020 від 05.09.2019, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон плюс» заборгованість в розмірі 38 337,40 гривень - (1 година) - 500 гривень; складання, оформлення (друк) адвокатського запиту приватному виконавцю від 21.12.2023 року (1 година, 2 сторінки) - 500 гривень, вивчення та аналіз сканкопій матеріалів виконавчого провадження № 60054909 від 12.09.2019, що завантажені виконавцем до Автоматизованої системи виконавчого провадження (1 година 30 хв.) - 500 гривень, складання, оформлення, подання до Верховинський районний суд Івано-Франківської в інтересах Клієнта до ТОВ «Талінон плюс», третя особа приватний виконавець про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 6 годин (12 сторінок) - 3000 гривень; складання, оформлення, подання до Верховинський районний суд Івано-Франківської області заяви про забезпечення позову від 25.12.2023 року (2 години 6 сторінок) - 1000 гривень. Із платіжної інструкції від 20.12.2023 року вбачається, що [PERSON] перерахувала АБ «Калінін та партнери» 5500 гривень (а.с.49). Згідно зі ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки від відповідача не поступило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у цій справі у зв`язку з їх неспівмірністю, то суд вважає, що витрати в сумі 5500 гривень підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved