Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

представник позивача звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідача заборгованость за кредитним договором №500/3436379-СК від 30.03.2017 року та за кредитним договором №9694046104 від 23.07.2019 року в загальному розмірі 24\~646,24 гривень та стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 30.03.2017 року між АТ «ТАСКОМБАНК»та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №500/3436379-CK. 02.12.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 року у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати(сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги (копія витягу з Договору відступлення права вимоги додається). Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 Реєстру прав вимоги (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 14\~466,41 грн., з яких: 9 500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 966,41 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім цього, 23.07.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9694046104. Зазначає, що 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, згідно якого первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги за кредитними договорами до боржників. 02.12.2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 Реєстру прав вимоги (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 10\~179,83 грн., з яких: 4 895,99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,24 грн. сума заборгованості за відсотками; 5\~283,60 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами. Зазначає, що відповідач не вживає жодних заходів, які свідчать про наміри виконувати зобов`язання передбачені Договорами, ухилитися від виконання зобов`язань перед позивачем. У зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №500/3436379-СК від 30.03.2017 року та за кредитним договором №9694046104 від 23.07.2019 року в загальному розмірі 24\~646,24 гривень та стягнути понесені судові витрати. Ухвалою судді від 01.01.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати за участю учасників справи. 05.04.2024 року від відповідачки надійшов відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю, провадження в справі закрити з підстав того, що договори №500/3436379-СК від 30.03.2017 року та №9694046104 від 23.07.2019 року не місять ознак кредитних договорів. Крім цього, просить врахувати той факт, надана копія договору, графік платежів та паспорт споживчого кредиту не містить її підпису. Крім цього, позивачем не надані суду докази на обґрунтування, що вона була ознайомлена з умовами наданого кредиту та взагалі отримувала кредитні кошти. При цьому, позивач не довів наявної суми заборгованості за кредитним договором, а розмір нарахованих відсотків, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів(поштових квитанцій) направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості, а відтак не надає банку права на звернення до суду з вказаним позовом. Зважаючи на все вищенаведене, позовна подана з порушенням норм матеріального та процесуального права, є обґрунтованою та передчасною. 08.04.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому стверджує, що між [PERSON] та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №500/3436379-CK від 30 березня 2017р. та між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР»(ідентифікаційний код: 35725063) та заяву №9694046104 від 23 липня 2019р. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами надання кредиту під час підписання договору, чи про зарахування та розподілення сплачених коштів, відповідачем висловлено не було, отже укладення договору відповідає нормам чинного законодавства. Крім цього, нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховану суму заборгованості, яку позивач просить стягнути у відповідності розрахунку заборгованості по Кредитному договору №9694046104 від 23.07.2019 та розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 500/3436379-CK від 30.03.2017р. . Повідомляє, що за весь період перебування права грошової вимоги за Кредитним договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача, що підтверджується Розрахунком заборгованості за Кредитним договором. Всі нараховані, відсотки, пеня за порушення кредитних зобов`язань, та інші платежі нараховувались виключно первісним кредитором. 24.04.2024 року від відповідачки надійшли заперечення на позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, до яких зазначає, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не гуртуються на умовах договору і наданим самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Крім цього, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення(платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому вказує, що підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильним. До яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, провадження в справі закрити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, втім по справі подав заяву про проведення всіх засідань за його відсутності, а також просить на підставі наявних у справі доказів позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, втім по справі подала заяву про розгляд справи без її участі, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, провадження в справі закрити. За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що 30.03.2017 року між АТ «ТАСКОМБАНК»та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №500/3436379-CK. 02.12.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 року у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати(сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги (копія витягу з Договору відступлення права вимоги додається). Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 Реєстру прав вимоги (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 14\~466,41 грн., з яких: 9 500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 966,41 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім цього, 23.07.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9694046104. Зазначає, що 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, згідно якого первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги за кредитними договорами до боржників. 02.12.2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 Реєстру прав вимоги (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 10\~179,83 грн., з яких: 4 895,99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,24 грн. сума заборгованості за відсотками; 5\~283,60 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга\~статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони вищевказаних договорів узгодили розміри кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови їх надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів шляхом їх підписання. У статті 204\~ЦПК України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 статті 599 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання»(статті\~530,\~631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою\~статті 530 ЦК України). Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 2 ст.\~1050\~ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої\~статті 1050 Цивільного кодексу України\~кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за\~статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Згідно наданих розрахунків заборгованості позивачем, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №500/3436379-СК від 30.03.2017 року та за кредитним договором №9694046104 від 23.07.2019 року становить розмірі 24\~646,24 гривень. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок укладення декількох договорів факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за вищезазначеними договорами. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, заперечень проти позову відповідач не надав, надані позивачем розрахунки заборгованості за договорами, відповідачем жодним чином спростовано не було. Крім цього, доказів на підтвердження чи спростування обставини щодо не укладення договорів матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності укладення зазначених договорів, останні у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належними підставами для виникнення та існування обумовлених такими договорами прав і обов`язків сторін. Разом з цим, відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження погашення нею основного боргу за вказаним договорами, не спростувала тверджень позивача про наявність у неї заборгованості саме у такому розмірі, які визначенні позивачем у розрахунках заборгованості. Отже, станом на 15.05.2024 року відповідач не вніс кошти на погашення вищевказаної заборгованості перед позивачем. Згідно з ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, оскільки відповідач за вищевказаними Договорами не сплатив у встановлені строки заборгованість, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №500/3436379-СК від 30.03.2017 року та за кредитним договором №9694046104 від 23.07.2019 року в загальному розмірі 24\~646,24 гривень. Згідно з ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 2\~684 гривень судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved