Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-08 00:00:00

27.12.2023 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , в якому просила суд: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , в сумі 14100 гривень, що були понесені позивачем протягом вересня-грудня 2023 року, а також додаткові витрати на дитину в сумі 139800 гривень, що заплановані в 2024 році. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позивач посилається на наступне. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 жовтня 2016 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2711, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . На цей час шлюбні відносини не склались, сторони по справі не можуть дійти до спільного вирішення життєвих питань, шлюбні відносини не підтримуються повністю, у зв`язку із чим позивачем подано до Києво-Святошинського районного суду Київської області позовну заяву про розірвання шлюбу. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що 14 лютого 2018 року складено відповідний актовий запис за № 400 Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначає, що виховання, контроль та повне матеріальне забезпечення дитини на даний час здійснюється тільки нею. Починаючи із 20 серпня 2023 року, відповідач не бере жодної участі в утриманні та вихованні дитини, не відвідує садочок, не купує продукти харчування, одяг для дитини, ліки. Так, з метою підтвердження повного матеріального утримання дитини - [PERSON] , виключно позивачем, остання надала суду належним чином завірені копії квитанцій про придбання нею продуктів харчування, оплату за харчування в садочку, про придбання одягу тощо. Зокрема, позивач вказує, що нею в серпні 2023 року за власні кошти придбано комплект дитячих меблів ErgoKids BD-20 на загальну вартість 5796 грн.(п`ять тисяч сімсот дев`яносто шість гривень). На продукти харчування для дитини протягом вересня-грудня 2023 року позивачем на придбання продуктів харчування, ліків, одягу для дитини, а також товарів для дитячої творчості та розвитку витрачено 27 096,01 грн. (двадцять сім тисяч дев`яносто шість гривень). Дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує ДНЗ «Золотий Колосок» Крім того, дитина [PERSON] , додатково відвідує: заняття з танців (8 занять на місяць) - становить 4000 грн (чотири тисячі гривень) на місяць; заняття з плавання ( 4 заняття на місяць) - становить 2800 грн на місяць. Протягом вересня-грудня 2023 року витрати на дитину, із врахуванням занять з танців і занять з плавання становлять 33 896,00 гривень. (тридцять три тисячі вісімсот дев`яносто шість гривень 00 коп.), що в місяць становить приблизно 8 474 гривні. Крім того, для забезпечення дитини одягом та продуктами на теперішній час потрібні значні грошові кошти, однак відповідач жодної матеріальної допомоги не надає. Позивач зазначає, що наскільки їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, а також інших осіб на утриманні не має. Домовленості про участь відповідача в утриманні дитини не досягнута. Отже, відповідач зобов`язаний утримувати на сьогодні свою неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач також відзначає, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно консультаційного висновку лікаря невролога ( [PERSON] ) заключення щодо дитини [PERSON] , є - Мінімальна мозкова дисфункція: диспраксія, сенсорна алалія, діагноз складений логопедом Сенсорна алалія, згідно якого дитині [PERSON] необхідні додаткові заняття з нейрокорекції, заняття з психологом, ЛФК на постійній основі та загальний масаж (курс 12 -16 занять). З 26.10.2023 по 23.12.2023 року [PERSON] сплачено послуги логопеда [PERSON] в сумі 4400 грн. за період жовтень-грудень у кількості 11 занять. Згідно довідки про проходження корекційної роботи у центрі «E-logoped» від 15 грудня 2023 року [PERSON] , [INFO] , проходить курс корекційної роботи з 02.09.2023 року і по день подання позову, за напрямами: сенсорна інтеграція, логопед-дефектолог. За логопедичними заключенями, після консультації логопеда, була визначена кількість занять: 2 рази на тиждень. Вартість яких становить 500 грн.(45 хвилин). Звіт за заняття з логопедом-дефектологом: Проведені заняття за вересень (07.09.202330.09.2023) були оплачені готівкою. Всього за вересень було проведено 8 занять по 45 хвилин 4000 гривень. Проведені заняття за жовтень (07.10.202328.10.2023) будуть оплачені за рахунок центру, за попередньою домовленістю. Всього за жовтень було проведено 4 заняття по 45 хвилин 2000 грн. Проведені заняття за листопад (16.11.2023-30.11.2023) будуть оплачені за рахунок центру, за попередньою домовленістю. Всього за листопад було проведено 4 заняття по 45 хвилин 2000 гривень. Всі борги за заняття сторона зобов`язується погасити до 31.12.2023 року включно. Також, відповідно до довідки про проходження корекційної роботи у центрі «E-logoped» від 15 грудня 2023 року [PERSON] , [INFO] , проходить курс корекційної роботи з 02.09.2023 року і по день подання позову, за напрямами: сенсорна інтеграція, логопед-дефектолог. За логопедичними заключеннями, після консультації логопеда, була визначена кількість занять: 2 рази на тиждень. Вартість яких становить 500 грн.(45 хвилин). Звіт за заняття з сенсорної інтеграції: Проведені заняття за вересень (05.09.2023-29.09.2023) були оплачені готівкою. Всього за вересень проведено 8 занять по 45 хвилин 4000 грн. Проведені заняття за жовтень (03.10.2023-27.10.2023) будуть оплачені за рахунок центру, за попередньою домовленістю. Всього за жовтень проведено 8 занять по 45 хвилин 4000 гривень. Проведені заняття за листопад (03.11.2023-28.11.2023) будуть оплачені за рахунок центру, за попередньою домовленістю. Всього за листопад проведено 8 занять по 45 хвилин 4000 гривень. Проведені заняття за грудень (05.12.2023-29.12.2023) будуть оплачені за рахунок центру, за попередньою домовленістю. Всього заплановано 8 занять по 45 хвилин 4000 гривень. Позивач наводить аргументи про те, що нею понесено додаткові витрати на утримання дитини. Згідно вище зазначених доказів, додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] становлять щомісяця в сумі 9400 гривень (4000 грн. оплата за заняття з логопедом-дефектологом та 4000 грн. - оплата за заняття з сенсорної інтеграції), а також було проведено оплату за послуги логопеда [PERSON] в сумі 1400 грн. в місяць. Також, на 2024 рік заплановано наступні додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , а саме: томатіс-терапія (3 курс) - 10 000 грн (на січень 2024 року); (4 курс) - 10 000 грн (на червень 2024); (5 курс) - 10 000 грн (на грудень 2024); танці (в місяць - 4000 грн - на рік 48000 тис на рік); заняття з плавання (2800 - місяць, на рік 33600 грн); логопед (4000 в місяць, на рік 48000 грн); нейрокорекція (4000 в міс, на рік 48000 грн); сенсорна інтеграція (4000 на міс , на рік 48000 грн); іппотерапія (2000 на міс, на рік 24000 грн). Вцілому, позивач вказує, що додаткові витрати ще будуть становити 279 600 гривень (двісті сімдесят дев`ять тисяч шістсот гривень) у 2024 році. Всі документи, що підтверджують вказані додаткові витрати позивачем буде надано в подальшому. Тобто, із відповідача підлягають стягненню наступні суми додаткових витрат на дитину: 4000 грн. за вересень 2023 року, 3700 грн. за жовтень 2023 року, 3700 грн. за листопад 2023 року, 2700 грн. за грудень 2023 року, що становить 50 відсотків понесених додаткових витрат позивачем. Також в січні 2024 року 15 400 гривень, лютому - 10 400, в березні - 10 400, в квітні - 10 400, в травні -10 400, в червні 2024 року 15 400 грн., в липні - 10 400, в серпні -10 400, в вересні - 10 400 грн, в жовтні - 10 400, в листопаді - 10 400, в грудні 2024 року 15 400 грн. На підставі вищевикладеного, наявні підстави вважати вказані витрати додатковими у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України. Враховуючи наведене вище, позивач вважає, що порушене право позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на дитину підлягає захисту, шляхом задоволення позову в повному обсязі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.01.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.02.2024 року позивачем [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано клопотання про приєднання доказів. 04.03.2024 року відповідачем [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якій він зазначив, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. 14.03.2024 року позивачем [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано відповідь на відзив, у якій позивачем зазначено свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви відхилення. 02.04.2024 року відповідачем [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що оскільки наведені у заперечені обставини спростовують доводи позивачки про невиконання відповідачем своїх обов`язків, а додані документи не підтверджують понесених або майбутніх додаткових витрат, вважає, що в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 1/4 доходу та позовної вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини необхідно відмовити. 18.04.2024 року позивачем [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано клопотання про долучення доказів. 01.05.2024 року позивачем [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано клопотання про долучення доказів. 09.05.2024 року позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. 09.05.2024 року представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. 09.05.2024 року представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Проти задоволення решти позовних вимог заперечувала та просила суд у їх задоволенні відмовити. Крім того, 09.05.2024 року в судовому засіданні була оголошена перерва до 09.05.2024 року до 17.00 год. У зазначений час сторони в судове засідання не з`явилися. Проте, 09.05.2024 року позивач та представник відповідача через канцелярію суду зареєстрували заяви, у яких просили суд здійснювати розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 08 жовтня 2016 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2711, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що 14 лютого 2018 року складено відповідний актовий запис за № 400 Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, свідоцтво про народження серії [NUMBER] . На момент розгляду справи судом сторони проживають окремо. Дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Доказів на спростування вказаного відповідачем не надано. Щодо вимоги про стягнення аліментів суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків / рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст. 188 СК України, не встановлено. Можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дітей, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Надання дітям матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину (Постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19 (провадження № 61-929св20). Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. [PERSON] , є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано та під час судового розгляду не спростовано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача є інші неповнолітні діти, а також не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Як убачається із матеріалів справи, дитина [PERSON] , [INFO] , потребує лікування, оскільки останній встановлено діагноз: мінімальна мозкова дисфункція: диспраксія, сенсорна алалія, діагноз складений логопедом Сенсорна алалія, згідно якого дитині [PERSON] необхідні додаткові заняття з нейрокорекції, заняття з психологом, ЛФК на постійній основі та загальний масаж (курс 12 -16 занять), що містяться в матеріалах справи. Відповідач та позивач повинні у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за нею, піклуватися про здоров`я дитини, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: approved