Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Адвокат Масляний Юрій Андрійович, який діє від імені [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заяву обгрунтовує тим, що 02 грудня 1998 року було приватизовано квартиру [ADDRESS] , що засвідчено свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 02.12.1998р., виданим Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів. Зазначає, що заявник [PERSON] є співвласником цієї квартири. На час приватизації квартири її власниками крім заявника також стали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (померла [INFO] ). Після смерті [PERSON] її частка у праві спільної часткової власності внаслідок двох юридичних дій спадкування та дарування перейшла до [PERSON] . При видачі свідоцтва про право власності на квартиру в ньому були допущена помилка, яка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. З невідомих причин при видачі свідоцтва про право власності на квартиру ім?я заявника у свідоцтві зазначено " [PERSON] ", а в паспорті громадянина України ім"я заявника зазначено " [PERSON] ". Вважає, що причина неправильного написання імені в одну літеру виникла у зв?язку із неправильним перекладлом імені з російської мови на українську мову. На даний час виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом на належну заявнику квартиру. У зв?язку із чим виникла необхідність встановити факт належності заявнику правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2023 року відкрито провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду. Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, в матеріалах цивільної справи містяться заяви про розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , гр. [PERSON] (заявник у справі) народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , такий виданий на ім"я [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого зареєстровано за адресою [ADDRESS] . 02 грудня 1998 року Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів видано свідоцтво № [NUMBER] про право власності на квартиру, відповідно до якого квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам її сім"ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (заявнику у справі). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , гр. [PERSON] померла [INFO] . В матеріалах цивільної справи міститься копія довідки № Ф2/4245, виданої 18.09.2023р. директором ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" Мартинишин Г.Й. про те, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" станом на 29.12.2012р. квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності 3/4 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності N?215908 від 02.12.1998р., видане виконкомом Львівської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №683; 1/8 за [PERSON] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за Р.№3-495 від 04.03.2008р., видане П?ятою Львівською державною нотаріальною конторою; 1/8 за [PERSON] на підставі договору дарування, за Р.№3-503 від 01.03.2012р., посвідчений П?ятою Львівською державною нотаріальною конторою. Зважаючи на досліджені в судовому засіданні документи, які долучені до заяви, суд вважає встановленим, що [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , згідно паспорту серії [NUMBER] , та [PERSON] , зазначений у свідоцтві № [NUMBER] про право власності на квартиру від 02 грудня 1998 року, є однією і тією ж особою. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт родинних відносин, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~зазначено, що коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів, а установи, які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки, то відповідно до п.6 ч.1\~ст. 256 ЦПК України\~(стара редакція\~ЦПК), громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії. Встановлення фактів, про які клопоче заявник у своїй заяві, має юридичне значення для заявника, напряму впливає на її права, інтереси та обов"язки, зокрема реалізацію його майнових прав. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про необґрунтованість заяви про встановлення фактів та спростовували доводи, викладені заявником в заяві. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму\~Верховного суду\~України №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про судове рішення у цивільній справі»\~зроблено визначення, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). На підставі викладеного,

Outcome: approved