Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-23 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що між ним\~як покупцем\~та відповідачем\~як продавцем\~у 2019\~році були\~укладені наступні\~попередні договори: 03\~червня 2019\~року між\~Позивачем (далі\~ Покупець)\~та Відповідачем\~(далі\~ Продавець)\~через довірену\~особу було\~укладено Попередній\~договір про\~укладення договору купівлі-продажу\~нежитлового приміщення\~(кладова)\~під №6\~на шостому поверсі (далі перший Попередній договір); 15\~червня 2019\~року між\~Покупцем та\~Продавцем через\~довірену особу\~було укладено ще\~один Попередній\~договір про\~укладення договору\~купівлі-продажу квартири [ADDRESS] \~(далі\~ другий\~Попередній договір).\~Попередній договір засвідчено приватним\~нотаріусом Києво-Святощинського\~районного нотаріального округу Київської\~області Михальченко\~М.М.\~та зареєстровано\~в реєстрі\~під номером 1848 (нотаріальний бланк ННН 132069). Згідно пункту\~1\~першого Попереднього\~договору,\~Продавець у\~строк до\~30.12.2019 року зобов`язувався\~передати у\~власність Покупця\~з укладенням\~договору купівлі-продажу,\~а Покупець\~зобов`язується прийняти\~і оплатити\~нежитлове приміщення (кладова)\~під №6\~на шостому\~поверсі,\~загальною площею\~4,8\~кв.м.,\~збудованому на земельній ділянці\~площею 0,1038\~га,\~кадастровий номер\~якої 3222486200:03:006:0030, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно пункту\~1\~другого Попереднього\~договору,\~Продавець у\~строк до\~30.03.2020 року зобов`язувався\~передати у\~власність Покупця\~з укладенням\~договору купівлі-продажу,\~а Покупець\~зобов`язується прийняти\~і оплатити\~квартиру [ADDRESS] ,\~загальною площею 31,5\~кв.\~м.,\~в багатоквартирному\~житловому будинку,\~збудованому на земельній ділянці\~площею 0,1038\~га,\~кадастровий номер\~якої 3222486200:03:006:0030, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно пункту\~4\~першого Попереднього\~договору,\~на підтвердження\~намірів сторін Покупець передав,\~а Продавець\~прийняв передоплату\~у вигляді\~авансу в\~розмірі 35000 гривень. Згідно пункту\~4\~другого Попереднього\~договору,\~на підтвердження\~намірів сторін Покупець передав,\~а Продавець\~прийняв передоплату\~у вигляді\~авансу в\~розмірі 276460 гривень. Згідно пункту\~5\~обох Попередніх\~договорів,\~Сторони домовилися,\~що у\~випадку відмови (ухилення)\~Продавця від\~продажу квартири\~та нежитлового\~приміщення (кладова)\~у строк,\~передбачений Попередніми\~договорами,\~Продавець повинен повернути Покупцю одержану від нього суму авансу протягом одного місяця. Всупереч умовам\~обох попередніх\~договорів Продавець\~не передав\~у власність Покупця з\~укладенням договору\~купівлі-продажу\~вказану квартиру\~як до\~30.03.2020\~і нежитлове приміщення\~(кладова)\~до 30.12.2019\~року,\~так і\~станом на\~день подання\~цієї заяви.\~Більш того,\~багатоквартирний житловий\~будинок,\~в якій\~має знаходитися вказана квартира\~і нежитлове\~приміщення (кладова),\~не побудований\~та не\~введений в експлуатацію досі. Крім того,\~всупереч умовам\~Попередніх договорів\~Продавцем не\~повернуто Покупцю одержану\~від нього\~суму авансу\~як протягом\~одного місяця,\~так і\~станом на день подання\~цієї заяви.\~При цьому\~розшукати Продавця\~для вручення\~вимоги про повернення авансу\~не вдається\~можливим,\~оскільки остання\~за місцем\~реєстрації не перебуває,\~на зв`язок\~не виходить,\~працівники офісу\~продажів відповідного\~житлового комплексу його контактів не надають За таких обставин, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 311460 грн. боргу за двома попередніми договорами; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] три проценти річних за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до дня прийняття рішення у справі, які станом на день подання позову складають 30629,85 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні втрати за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до дня прийняття рішення у справі, які станом на день подання позову складають 139467,62 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 19073,42 гривень, в тому числі 12000 гривень на правничу допомогу та 7073,42 гривень судових зборів. Ухвалою від 04 липня 2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання. Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 23 листопада 2023 року закрив підготовче провадження, справу призначив до розгляду. В судове засідання, призначене на 22 лютого 2024 року, позивач та його представник не з`явилися, про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином, просили проводити розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі. У судове засідання [PERSON] не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками направлена за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, конверт повернувся з відміткою «адресат не проживає». Також відповідач викликався шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 03\~червня 2019\~року між\~позивачем та\~ [PERSON] ,\~який діє\~за довіреністю\~від імені\~ [PERSON] ,\~було укладено\~Попередній договір\~про укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення (кладова) під №6, при цьому попередній договір не засвідчений нотаріально. 15\~червня 2019\~року між\~позивачем [PERSON] ,\~який діє\~за довіреністю\~від імені\~ [PERSON] ,\~було укладено ще\~один Попередній\~договір про\~укладення договору\~купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ,\~який засвідчено\~приватним нотаріусом\~Києво-Святощинського\~районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. (нотаріальний бланк ННН 132069). Відповідно до\~пункту 1\~першого Попереднього\~договору,\~Продавець у\~строк до\~30.12.2019року зобов`язувався\~передати у\~власність Покупця\~з укладенням\~договору купівлі-продажу,\~а Покупець\~зобов`язується прийняти\~і оплатити\~нежитлове приміщення(кладова)\~під №6\~на шостому\~поверсі,\~загальною площею\~4,8\~кв.м.,\~збудованому наземельній ділянці\~площею 0,1038\~га,\~кадастровий номер\~якої 3222486200:03:006:0030, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до\~пункту 1\~другого Попереднього\~договору,\~Продавець у\~строк до\~30.03.2020року зобов`язувався\~передати у\~власність Покупця\~з укладенням\~договору купівлі-продажу,\~а Покупець\~зобов`язується прийняти\~і оплатити\~квартиру [ADDRESS] ,\~загальноюплощею 31,5\~кв.\~м.,\~в багатоквартирному\~житловому будинку,\~збудованому наземельній ділянці\~площею 0,1038\~га,\~кадастровий номер\~якої 3222486200:03:006:0030, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 першого Попереднього договору ціна продажу складає 35000 грн. Відповідно до п. 3 другого Попереднього договору ціна продажу складає 416290 грн. Згідно п. 4 першого Попереднього договору, при його укладенні на підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Продавець прийняв грошову суму в розмірі 35000 гривень. Згідно п. 4 другого Попереднього договору, при його укладенні на підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Продавець прийняв грошову суму в розмірі 276460 гривень. Суму у розмірі 139830 грн., покупець зобов`язується сплатити до 30.03.2020. Відповідно до п. 5 обох Попередніх договорів сторони також домовилися, що у випадку відмови (ухилення) ПРОДАВЦЯ від продажу квартир у строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, ПРОДАВЕЦЬ повинен повернути ПОКУПЦЮ одержану від нього всю суму авансового платежу протягом одного місяця. Відповідно до п. 6 обох Попередніх договору сторони домовилися, що на день укладення ОСНОВНИХ ДОГОВОРІВ квартира та нежитлове приміщення не повинні бути продані, заставлені, не перебувати у податковій заставі, у спорі та під забороною (арештом), щодо предмету договору має бути відсутня будь-яка заборгованість з оплати податків, комунальних послуг. Відповідно до п. 7 обох Попередніх договорів проект цього договору, складений нотаріусом з урахуванням умов, які є обов`язковими для такого роду договорів, а також умов, визначених та узгоджених сторонами, прочитаний ними та схвалений. Відповідно до п. 8 обох Попередніх договорів всі спори, пов`язані з цим договором або що з нього випливають, вирішуються сторонами в порядку, передбаченому чинним законодавством. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1\~статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено\~статтею 12 цього Кодексу. Згідно частини 1\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч. 5\~ст. 203 ЦК України\~правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч. 1\~ст. 627 ЦК України відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 3\~ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до ч. 1\~ст. 656 ЦК України\~предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 663 ЦК України\~продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень\~статті 530 цього Кодексу. Згідно вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як було зазначено вище, пунктом 5 Попереднього договорів визначено, що у випадку відмови (ухилення) ПРОДАВЦЯ від продажу квартир у строк, передбачений цим договором, ПРОДАВЕЦЬ повинен повернути ПОКУПЦЮ одержану від нього всю суму авансового платежу протягом одного місяця. При цьому вказаний пункт не міститься обов`язку покупця направляти продавцю вимогу про повернення коштів У той же час, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 383/2010. Попередній договір є чинним, відповідачем у судовому порядку вимоги про визнання його недійсним не заявлялися, а, відтак, договір підлягає виконанню сторонами і відповідно створює для них відповідні правові наслідки у разі невиконання його положень. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не було виконано умови другого попереднього договору щодо продажу позивачу квартири, у зв`язку з чим було порушено права [PERSON] . За таких обставин, сплачена позивачем за попереднім договором купівлі-продажу квартир сума коштів у розмірі 276460 грн. підлягає стягненню на його користь з позивача. Позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів в розмірі 35000 гривень за першим попереднім договором про купівлю-продаж нежитлового примішення, який не засвідчено нотаріально, суд залишає без задоволення, оскільки отримувачем цих коштів була інша особа, а не відповідач. Матеріали справи не містять доказів, що отримувач цих коштів діяв в інтересах відповідача. Позивач не позбавлений можливості пред`явити позов про стягнення цих коштів безпосередньо до їх безпосереднього отримувача, з огляду на наступне. Згідно частини четвертої статті 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно частини першої статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно частини першої статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Таким чином, оскільки Попередній договір не був нотаріально посвідчений, при цьому стосується купівлі нежитлового приміщення, він є недійсним відповідно до статті 215 ЦК України. Отже, обов`язок повернути кошти відповідно до статті 216 ЦК України лягає на особу, яка безпосередньо отримала кошти, незалежно від того, від кого вона діяла. Суд також вважає за необхідне зазначити, що\~статтею 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Разом з тим, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові в справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року, відповідно до\~ст. 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду\~на те,\~що позивач\~у своїй\~заяві просив\~суд стягнути\~з відповідача\~грошові кошти,\~сплачені за\~попереднім договором\~купівлі-продажу\~квартир саме\~в національній\~валюті,\~суд з\~огляду на\~частину другу\~статті\~264\~ЦПК України\~при\~ухваленні рішення\~не може\~виходити за\~межі позовних\~вимог,\~а,\~відтак,\~стягненню підлягає\~сплачена сума\~авансу в\~гривнях в\~розмірі 276\~460,00грн. Що стосується стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Згідно із ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2311цс16 висловив правову позицію та зазначив, що за змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наявність судового рішення про стягнення боргу не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат за користування грошовими коштами на підставі ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до п. 1 попереднього договору купівлі-продажу квартири продавець (відповідач) у строк до 30\~березня 2020\~року зобов`язувався передати у власність Покупцеві (позивачеві) з укладенням договорів купівлі-продажу квартиру, а відповідно до п. 5 обох попередніх договорів сторони домовилися про повернення Продавцем Покупцеві авансу протягом одного місяця у випадку відмови (ухилення) Продавця від продажу квартир. Таким чином, прострочення виконання зобов`язання розпочалось з 01 травня 2020 року. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами є грошовими та містять зобов`язальний характер, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних з моменту прострочення зобов`язання (01.05.2020 року) по дату ухвалення судового рішення у справі. Три відсотки розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів]. Таким чином, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01 травня 2020 року по 22 лютого 2024 року складає\~31634 грн. 28 коп. Інфляційні збитки розраховується за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] Інфляційні збитки за періоди з 01 травня 2020 року по 22 лютого 2024 року складають\~143756 грн. 87 коп. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, в установлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд враховує, що позивачем не було надано доказів на підтвердження заподіяння йому душевних страждань неправомірними діями відповідача, не зазначено у чому саме вони полягали, не підтверджено їх обсяг та тривалість. По суті позивач обмежився наведеннями лише загальними фразами, без їх конкретизації, без зазначення в чому саме полягало порушення життєвого ритму. Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір за подачу позовних вимог, які були задоволені, у розмірі 3614 гривень 81 копійка. У позовній заяві [PERSON] просив стягнути на його користь з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн. Вказана сума складається з витрат, які понесені за складання позовної заяви у розмірі 8000 грн., та які понесені за складання заяви про забезпечення позову у розмірі 4000 грн. З матеріалів справи вбачається, що інтереси [PERSON] представляв [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ1153098. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 2 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Як убачається з матеріалів справи, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу (договору про надання правової допомоги, детального опису робіт, виконаних адвокатом, актів виконаних робіт, тощо). За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу з відповідача.

Outcome: partial