Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-22 00:00:00

[PERSON] , 18 жовтня 2023 року звернулася в суд із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , мотивуючи в основному тим, що з 08 липня 2011 року по 25 червня 2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] , [INFO] , за час спільного проживання, відповідач часто конфліктував, скандалив, застосовував до неї фізичне насильство, з січня 2012 року разом не проживали. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач не зважаючи на рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, аліменти не сплачує, матеріально не допомагає, на 27 вересня 2023 року має заборгованість 94 361 грн. 50 коп. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 26 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження, а 31 січня 2024 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в суді 15 квітня 2024 року вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві, крім цього пояснила, що син ніколи не бачив та не спілкувався з батьком, останній свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, дитиною не цікавиться взагалі. Представник [PERSON] висловилась на підтримку позиції довірительки, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у заявах від 30 листопада 2023 року та від 01 січня 2024 року позов [PERSON] та обставини у ньому викладені - не заперечив (а.с. 23, 41, 42, 57-59, ,60, 100, 117, 118). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області Містюкова В.М. рішення виконавчого комітету № 336 від 19 грудня 2023 року про доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] підтримала, просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивачки, представників [PERSON] , [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , думку дитини [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 4, 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із пояснень позивачки в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] і [PERSON] з 08 липня 2011 року по 25 червня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбу, маю сина [PERSON] , [INFO] , що з вини відповідача, сторони з січня 2012 року разом не проживають, малолітній [PERSON] постійно проживає та значиться зареєстрованим разом з матір`ю [PERSON] на [ADDRESS] (а.с. 8-13). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25 грудня 2012 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] по 400 грн. що місячно, починаючи з 15 серпня 2012 року (а.с. 14). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 59009707 виданого Городоцьким ВДВС, [PERSON] на 27 вересня 2023 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 94 361 грн. 50 коп. (а.с.16). Із копії акту оцінки потреб сім`ї/особи з висновком до нього, із Акту обстеження умов проживання від 13 листопада 2023 року за місцем проживання позивачки на [ADDRESS] складених Службою у справах дітей Городоцької міської ради та фахівцями із соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг Городоцької міської ради», малолітній [PERSON] проживає з мамою [PERSON] , молодшим братом [PERSON] та вітчимом [PERSON] , дитина має окрему кімнату, облаштоване велике спальне місце, є шафа для одягу, стіл для написання уроків, дитина забезпечена всім необхідним відповідно до віку, у будинку чисто, прибрано, є приготована їжа (а.с. 71-73, 88-98). [PERSON] за час проживання в будинку на [ADDRESS] зарекомендувала себе з доброї сторони, ввічлива, привітна, відповідальна мати, що убачається із характеристики голови правління ОСББ «Авіатор-119» [PERSON] (а.с. 103). [PERSON] , [INFO] є учнем 7-А класу Городоцького ЗЗСО № 4, І-ІІІ ст. ім. Т.Кулєби та [PERSON] , має навчальні здібності середнього рівня, на уроках уважний, у праці старанний і витривалий, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями, мати [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина, постійно підтримує зв`язок із класним керівником, цікавиться шкільним життям дитини. Батько, [PERSON] , контакту з класним керівником не підтримує, із вчителями не спілкується, навчанням та успіхами сина не цікавиться, батьківські збори та шкільні заходи не відвідує (а.с. 15). Згідно пояснень представника органу опіки і піклування [PERSON] в суді, Акту обстеження умов проживання № 18 від 04 грудня 2023 року складеного представниками Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, відповідач [PERSON] зареєстрований в с. Галичани Львівського району Львівської області, фактично проживає на [ADDRESS] з дружиною [PERSON] та їх сином [PERSON] . Із Висновку органу опіки і піклування Городоцької міської ради Львівської області № 336 від 19 грудня 2023 року, із Витягу з протоколу № 12 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Городоцькій міській раді від 15 грудня 2023 року убачається, що з метою захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] , у зв`язку з тим, що батько самоусунувся від виховання та утримання свого сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 51-53, 71-73). Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] затверджений 19 грудня 2023 року Рішенням № 336 виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області (а.с. 50). Згідно зі ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Законом України «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Із змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. убачається, що - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Дана правова позиція узгоджується постановою Верховного суду від 23.01.2020 у справі № 755/3644/19. Позивачка [PERSON] самостійно виховує сина [PERSON] , [INFO] по суті від його народження, створює для нього належні умови для проживання, навчання та розвитку, відповідач, натомість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям дитини, не спілкується з сином, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його здоров`ям, матеріально його не забезпечує, аліменти не сплачує. Про те, що відповідач [PERSON] , як батько самоусунувся від виховання дитини, протягом десяти років не навідував сина за місцем проживання, ствердили в суді свідки [PERSON] та [PERSON] . Із пояснень малолітнього [PERSON] в суді також убачається, що батька [PERSON] він не пам`ятає і не знає, ніколи з ним не спілкувався та не бачив. Доказів про те, що позивачка чинила або чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з сином, або іншим чином перешкоджає йому брати участь у вихованні дитини, судом не встановлено. З огляду на вищенаведене, а також ураховуючи досліджені в судовому засіданні докази, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання свого сина [PERSON] , [INFO] , вихованням останнього не займається, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, без поважних причин не виявляє щодо дитини батьківського піклування, коштів на утримання сина не надає, позов [PERSON] є підставним і підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved