Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

03.04.2024 до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що 04.11.2016 року він з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстрований виконавчому комітеті Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 09. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Також у позові [PERSON] зазначає, що спільне сімейне життя у них погіршилося з початку 2022 року, зокрема, відповідачка [PERSON] виїхала на заробітки до Чеської Республіки, де перебуває і на сьогоднішній час. Вона працює за контрактом на заводі по шість місяців, додому приїжджала на декілька днів і знову поверталася на роботу за кордон. Відповідачка віддалилася від позивача, вони стали чужими один для одного, втратили взаємні почуття. Тому, відповідачка приїхавши одного разу додому у відпустку, переїхала разом з дитиною до будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Та вже понад два роки як відповідачка не проживає спільно із ним, позивачем [PERSON] . Вони фактично припинили спілкування, жодних стосунків з ознаками сім`ї не підтримують. Кожен з подружжя живе своїм життям, за різними адресами, в різних країнах. Жодних спільних інтересів подружжя не має. А тому позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження вважає недоцільним, а примирення неможливим, оскільки їх шлюб існує лише формально, спільне проживання з відповідачкою припинилося, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Міжгірського районного суду від 18.04.2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте до суду подана заява 15.05.2024 року представником позивача адвокатом Гренджа В.Ю. з проханням провести судове засідання за їх відсутністю, позовні вимоги [PERSON] підтримують у повному обсязі та просять задовольнити за наведеними у позові підставами. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, однак на адресу суду відповідачкою подано заяву від 11.04.2024, в якій викладено прохання розглянути справу без її участі та у поданій заяві зазначає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та не заперечує проти задоволення позову, заявленого [PERSON] , за наведеними у позові підставами. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що сторони\~по справі\~-\~ [PERSON] та\~ [PERSON] \~уклали шлюб 04.11.2016 року, який зареєстрований у виконавчому\~комітеті Тюшківської\~сільської ради\~Міжгірського району\~Закарпатської області,\~про що\~в книзі\~реєстрації актів\~про шлюб\~складено актовий\~запис №\~09,що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.11.2016 року,\~оригінал якого\~є в\~матеріалах даної\~справи. Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , копія якого є в матеріалах справи (а.с.6). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачкою в суді не доведено. Крім того, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, проти задоволення яких відповідачка не заперечує, позов визнає повністю, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved