Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У позовній заяві вказано, що 10.03.2017 близько 20 год. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно-справним службовим автомобілем марки ВАЗ 211010, державний номерний знак [NUMBER] , який належить СТОВ «Агрофірма «Дружба», рухався по проїжджій частині [ADDRESS] , проявив неуважність, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалася по правому краю проїжджої частини вулиці у попутному напрямку руху. Внаслідок дорожньо-транспортної події позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого лікувалася в Полтавській обласній клінічній лікарні імені М.В. Скліфосовського та в Оржицькій ЦРЛ. Позивач у позовній заяві вказує, що їй було завдано моральної шкоди, яку вона обґрунтовує тим, що внаслідок заподіяного ушкодження здоров`я їй було завдано фізичного болю та страждань, які мали наслідком негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні події, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксування уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Посилаючись на вищевказані обставини позивач [PERSON] просила суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) стягнути з відповідача на її користь шкоду, завдану ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка складається з матеріальної шкоди, в сумі 1398 грн. 71 коп., та моральної шкоди, в сумі 150\~000 грн., а всього на загальну суму 151\~398 грн. 71 коп. Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області (в складі головуючої судді Грузман Т.В.) від 12.04.2023 було відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 29.06.2023 вказана цивільна справа прийнята до провадження суддею Гришком О.Я. У поясненні третьої особи [PERSON] вказано, що у справі відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження правових підстав у судовому порядку стягнення з відповідача будь-якої шкоди на користь позивача. На думку третьої особи, доводи позивача стосовно спричинення їй моральної шкоди, в тому числі на заявлену нею суму, є необґрунтованими. Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 09.08.2023 було залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У письмовому поясненні представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» вказав, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільне правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Заяву про виплату страхового відшкодування представником позивача до страхової компанії було подано 16.11.2023, тобто коли з моменту ДТП пройшло більше шести років, а відтак строк для подання заяви про виплату страхового відшкодування пропущено. Цивільний позов в кримінальному провадженні з вимогами до ПрАТ «СК» «Еталон» не заявлявся. У зв`язку з вказаним ПрАТ «СК» «Еталон» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали у повному обсязі, в своїх поясненнях представник позивача посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову не подав. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Донець П.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Страхової компанії «Еталон» в судове засідання не з`явився. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 05.03.2021 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців. Вказаним вироком суду позов прокурора було задоволено, стягнуто з [PERSON] в дохід Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського витрати на лікування потерпілої [PERSON] в сумі 6025 грн. 08 коп. Позов [PERSON] \~задоволено частково,\~стягнуто з\~Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» на користь [PERSON] шкоду завдану ушкодженням здоров`я в сумі 1398 грн. 71 коп. та моральну шкоду в сумі 80\~000 грн. У вироку вказано, що [PERSON] , діючи необережно, керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним службовим автомобілем марки ВАЗ 211010, державний номер [NUMBER] , що належить СТОВ «Агрофірма «Дружба», 10.03.2017 приблизно о 20 год 00 хв, рухався по проїжджій частині вулиці Центральна села Круподеринці Оржицького району (на даний час Лубенського району) Полтавської області. Проїжджаючи в районі будівлі № 33 вулиці Центральна, села Круподеринці Оржицького району (на даний час Лубенського району) Полтавської області, [PERSON] в темний час доби та в умовах недостатньої видимості з увімкненим ближнім світлом фар із швидкістю 60 км/год, проявив неуважність, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості та безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, і під час об`їзду перешкоди не дотримався безпечного інтервалу з метою уникнення наїзду на пішохода [PERSON] , яка рухалася по правому краю проїжджої частини вулиці у попутному напрямку руху водія [PERSON] , та передньою правою частиною автомобіля допустив наїзд на вказаного пішохода внаслідок чого заподіяв [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх спричинення, чим порушив підпункт «а» пункту 2.9, пункти 12.2, 12.3 та 13.3 Правил дорожнього руху. Порушення [PERSON] пунктів 12.3. та 13.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події. [PERSON] мав технічну\~можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, дотримуючись вимог\~пунктів 12.3. та 13.3 Правил дорожнього руху шляхом об`їзду перешкоди. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21.03.2023 вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 05.03.2021 щодо [PERSON] в частині часткового задоволення цивільного позову [PERSON] , стягнення з СТОВ «Агрофірма «Дружба» на користь [PERSON] шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та моральної шкоди, скасовано та призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства у суді першої інстанції. В іншій частині вирок суду залишено без змін (а.с. 13-21). Встановлено, що позивач\~лікувалася в Полтавській обласній клінічній лікарні імені М.В. Скліфосовського з 11.03.2017 до 23.03.2017 та в Оржицькій ЦРЛ з 23.03.2017до 04.04.2017 з приводу ВЧМТ (10.03.2017) (а.с. 7-12). У зв`язку з лікуванням позивач понесла витрати на придбання ліків та лікарських засобів. Підтверджена копіями фіскальних чеків загальна сума витрат позивача на придбання ліків та лікарських засобів у зв`язку з лікуванням становить 1398 грн. 71 коп. (а.с. 8). 05.07.2027 [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності (загального захворювання) (а.с. 48). У висновку про умови і характер праці вказано, що їй протипоказана фізична праця, психоемоційні навантаження. Позивачу також була розроблена Індивідуальна програма реабілітації особи з інвалідністю (а.с. 49-50). Згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладений між СТОВ «Агрофірма «Дружба» та Страховою компанією «Еталон», та був чинний на момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль ВАЗ 211010, державний номерний знак [NUMBER] , застраховано СК «Еталон». За його змістом у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, зі встановленим лімітом у сумі 200 000 гривень (а.с. 38 зворот). Адвокат Шаталова О.В. направила на адресу Страхової компанії «Еталон» заяву від 16.11.2023 в інтересах позивача щодо виплати позивачу страхового відшкодування у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень в результаті ДТП, яка сталася 10.03.2017 за участю транспортного засобу ВАЗ 21101. На заяву представник страхової компанії направив відповідь, у якій зазначив, що ні потерпілий, ні інша особа, яка має право на отримання страхового відшкодування не подали впродовж трьох років з моменту скоєння ДТП до страхової компанії заяви про страхове відшкодування. У зв`язку з пропущенням позивачем або іншою особою строків на подання заяви про страхове відшкодування, страхова компанія повідомила представника позивача про відсутність правових підстав щодо розгляду наданих документів по страховому випадку (а.с. 153). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - далі Закон). За пунктом 23.1. статті 22 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. \~ \~ \~ За\~п.\~24.1\~статті 24\~Закону у\~зв`язку з\~лікуванням потерпілого\~відшкодовуються обґрунтовані\~витрати,\~пов`язані з\~доставкою,\~розміщенням,\~утриманням,\~діагностикою,\~лікуванням,\~протезуванням та\~реабілітацією потерпілого\~у відповідному\~закладі охорони\~здоров`я,\~медичним піклуванням,\~лікуванням у\~домашніх умовах\~та придбанням\~лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Отже, відшкодування шкоди особою у разі, коли відповідальність особи застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладений між СТОВ «Агрофірма «Дружба» та Страховою компанією «Еталон», та був чинний на момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль ВАЗ 211010, державний номерний знак [NUMBER] , застраховано СК «Еталон» і за його змістом у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, встановлено ліміт у сумі 200 000 гривень (а.с. 38 зворот). Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення витрат на лікування в сумі 1398 грн. 71 коп. до особи іншої, ніж СК «Еталон», задоволені не можуть бути, оскільки такі витрати не перевищують ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого. В цій частині позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають з огляду на викладене вище. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA,№ 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (стаття 23 Закону). Відповідно до статті 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Доведений позивачем розмір шкоди, яка була заподіяна її здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 1398 грн. 71 коп. Таким чином, розмір 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача, становить 69 грн. 93 коп. (відповідно до статті 26-1 Закону ця сума повинна бути відшкодованою позивачу страховиком). Моральна шкода в частині, що перевищує суму, визначену ст. 26-1 Закону, повинна бути відшкодована позивачу особою, що її завдала. Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригодт, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положення ч. 1 ст. 1172 ЦК України обов`язок роботодавця відшкодувати шкоду, завдану її працівником іншим особам настає лише за сукупності таких обставин, як наявність трудових відносин між працівником, з вини якого заподіяно шкоду, та роботодавцем, а також заподіяння шкоди особою у зв`язку з виконанням трудових відносин. Суду не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] на момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди (п`ятниця 10.03.2017 близько 20 год. 00 хв.) виконував свої трудові обов`язки та використовував службовий автомобіль на достатніх на те правових підставах. Такі висновки узгоджуються з висновками, які викладені у п. 20 постанови Верховного Суду від 13.09.2022 у справі № 686/24681/18 (провадження № 51-331км19). Оскільки позивачем не доведено, що вимоги про стягнення моральної шкоди пред`явлені до належного відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача до задоволення не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed