Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», звернувся до Перемишлянського районного суду Львівської області із позовною заявою, в якій просить: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», заборгованість за договором №467131-КС-001 про надання кредиту від 04.06.2023 року у розмірі 25759,99 грн. В обґрунтування поданого позову покликаються на те, що 04.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА та [PERSON] , укладено Договір № 467131-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Зазначає, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» 04.06.2023 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти договір № 467131-КС-001 про надання кредиту. Зауважують, що 04.06.2023 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 467131-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Наголошують, що зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6236, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Звертають увагу, що таким чином, 04.06.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено договір № 467131-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Стверджують, що відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надала Позичальнику грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов?язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Зазначають, що згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.16272505 процентів за кожен день користування Кредитом. Наголошують, що пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно рафіку платежів. Стверджують, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов?язання за договором кредиту виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Також, зауважують, що 04.06.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору № 467131-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надала позичальнику додатково кредит в сумі 3 000,00 грн. Звертають увагу, що до теперішнього часу боржник свої зобов?язання за кредитним договором № 467131- КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором № 467131-КС-001 позичальника [PERSON] , чим порушив свої зобов?язання, встановлені договором. Зазначають, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 467131-КС-001 позичальника [PERSON] , відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором № 467131-КС-001 на загальну суму 5 853,87 грн., таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Стверджують, що зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов?язання за кредитним договором, у боржника станом на 02.11.2023 року утворилась заборгованість за договором № 467131-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 25 759,99 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 611,83 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16 148,16 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують та просять проводити розгляд справи без їхньої участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дати судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення повісток, які знаходяться в матеріалах справи, тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд встановив, що 04.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА та [PERSON] , укладено Договір № 467131-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надала позичальнику додатково кредит в сумі 3 000,00 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором № 467131-КС-001, [PERSON] , на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором № 467131-КС-001 на загальну суму 5 853,87 грн. Згідно з умовами договору кредиту (п.2.4.), сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.16272505 процентів за кожен день користування Кредитом. Відповідно до п.2.3 та п.2.7 договору, строк на який надається кредит, становить 16 тижнів. Термін дії договору до 24.09.2023 р.. Сторони погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (п.3 Договору). Згідно п.7 Договору позичальник дає згоду, зокрема, на створення особистого кабінету в ІТС кредитодавця та його використання для інформування позичальника про умови договору, додаткових угод, Правил тощо та підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Згідно інформаційних довідок, ТОВ «Бізнес Позика», 04.06.2023 року здійснено переказ грошових коштів в розмірі 7000 грн., а 04.06.2023 р. здійснено переказ грошових коштів в розмірі 3000 грн., на картку на банківську картку позичальника № [NUMBER] , відповідно до кредитного договору № 467131-КС-001. 26.03.2024 року АТ «А-Банк» надано витребуванні ухвалою суду від 27.02.2024 року документи, з яких вбачається, що банківська картка № [NUMBER] , оформлена на [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) і 04.06.2023 року зараховані грошові кошти у сумі 10000 грн. двома платежами 7000 грн. та 3000 грн. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 467131-КС-001 від 03.06.2023 року, станом на 02.11.2023 року утворилась заборгованість за договором № 467131-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 25 759,99 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 611,83 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16 148,16 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн.. Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2147 гривень 20 коп.

Outcome: approved