Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

29 березня 2024 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до повноліття дітей. Позов мотивує тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 13.02.2015 року. Шлюб було зареєстровано Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] та [PERSON] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. На час подання позову сімейні відносини з відповідачем припинені, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2024 року у справі №336/12774/23 шлюб між сторонами розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, або надає нерегулярно та в недостатньому об`ємі, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 29.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, разом з позовною заявою подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки, про що свідчить конверт, який повернувся до суду 09.05.2024 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення смс з датою судового засідання на номер телефону, зазначений в позовній заяві, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток "Вайбер». Відповідач про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. 13 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.07.2015 року, та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 10.01.2018 року. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2024 року у справі №336/12774/23 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13 лютого 2015 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Відповідно до ч. 1ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2ст.\~51\~Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до п. 17Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Згідно зі ст.\~182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, при цьому має таку можливість, виходячи з того, що він є працездатною особою, інших утриманців не має, що не заперечується відповідачем. Вказані обставини не заперечувались відповідачем. Суд вважає за доцільне визначити стягувані з відповідача аліменти відповідно до ст.183\~СК України у частці від заробітку останнього, в розмірі, вказаному у позові, оскільки саме про такий порядок просить у позовній заяві позивач, відповідачем проти цього заперечень не надано. При визначенні розміру аліментів, який має бути стягнуто з відповідача, судом враховується, що згідно із ч.2 ст.182\~СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, згідно із ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Позивач просить визначити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частину заробітку (доходу) боржника. В судовому засіданні судом не встановлено обставин, за яких відповідач не був би в змозі сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Згідно частини 2 статті 183 Сімейного кодексі України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.191СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліментів розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, однак не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для відповідної категорії громадян, починаючи з 29.03.2024 року і до досягнення [PERSON] , як старшою дитиною, повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з п. 6 ч. 1 ст.\~264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved