Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.04.2025 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕССО» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач через мобільний додаток «Дія» дізналася, що є боржником по виконавчому провадженню №63536360, яке було відкрито приватним виконавцем округу міста Києва Єфіменко Д.О., а в подальшому передано на виконання приватному виконавцю Овсієнко А.В. про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «НЕССО», коштів в розмірі 8575 грн. на підставі виконавчого напису №10740 виданого 31.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з істотним порушенням законодавства, зокрема, вважає спірною заборгованість, нараховану у виконавчому написі нотаріуса. В позовній заяві позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. № 10740 від 31.10.2020 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «НЕССО» в розмірі 8575 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25.04.2024 в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Треті особи письмові пояснення щодо позову не подавали. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року, справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21 та є обов`язковою. Судом встановлено, що 31.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №10740, про стягнення з [PERSON] , [INFO] яка є боржником за кредитним договором №1-20171226-20461 від 26.12.2017 , укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «АФІНАЖ», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором про відступлення права вимоги №01/10/2020-ФІ від 01.10.2020 р. є ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» суми заборгованості в розмірі 7475 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2600 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 4875 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача в розмірі 1100 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Також встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» змінило назву на ТОВ «НЕССО». Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що вчиняючи 31.10.2020 виконавчий напис №10740 приватний нотаріус необґрунтовано керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №10740 від 31.10.2020 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, хоча твердження позивача про те, що сума заборгованості не була безспірною не знайшло свого підтвердження дослідженими в справі доказами. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1211,20 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved