Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.05.2021 року звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення пені за прострочення сплати аліментів. У обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач та позивач перебували у шлюбі. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO] шлюб між ними розірвано. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.05.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 20.06.2018 року до досягнення повноліття. Вказане рішення набрало законної сили та перебуває на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків). Так, згідно розрахунків заборгованість по виплаті аліментів станом на 01 травня 2021 року становить 68733,33 грн.. Вказувала, що добровільно відповідач свій обов`язок щодо утримання дитини не виконує, її усні звернення ігнорує, а самостійно забезпечити достатній рівень життя дитини вона не в змозі. Виховання та втримання їхньої спільної доньки, забезпечення їй належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, обумовлює певні витрати, які дотепер їй доводиться нести самостійно. Дитина зростає, її потреби у харчування, одязі та взутті постійно збільшуються. Посилалась на те, що аліменти, які призначені рішенням суду не зможуть покрити витрати для дитини. Відповідач не цікавиться вихованням їхньої доньки, не надає матеріальної допомоги на її утримання, ухиляється від виконання своїх обов`язків та добровільно виконувати їх не бажає. Разом із тим, дитина потребує постійного домашнього догляду, атому позивач знаходиться вдома по догляду за дитиною та не має змоги працювати. Відповідач не має проблем зі здоров`ям,отримує регулярний дохід, а тому має можливість платити аліменти на утримання доньки у розмірі 4000 грн.. Вказувала, що [PERSON] є інвалідом та має вроджену ваду ( повна одностороння розщелина губи, твердого і м`якого піднебіння, альвеолярного відростку, порушення розвитку щелепи). Для повного та своєчасного розвитку дитині необхідні регулярні додаткові заняття з психолого педагогічної та логопедичної корекції. Дитина потребує постійного стороннього догляду та піклування. З метою надання дитині належної медичної допомоги необхідно додатково витрачати час, зусилля та грошові кошти. Щоб стан здоров`я дитини не погіршувався потрібно дотримуватися відповідних правил щодо розвитку дитини, здійснювати купівлю медикаментів, проводити додаткові медичні обстеження тощо. Розмір додаткових витрат на дитину [PERSON] щомісяця складає 10\~000 грн.. З урахуванням того, що відповідач не має проблем із здоров`ям, отримує регулярний дохід, то вважає, що він має можливість покривати більшу частину додаткових витрат на дитину у розмірі 6000 грн.. Посилалась на те, що пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань складає 4\~492\~467,36 грн.. Оскільки сума заборгованості становить станом на 28 квітня 2021 року 68733,33 грн., то вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню в такому ж розмірі. Уточнивши позовні вимоги, просила суд збільшити розмір аліментів, які на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.05.2019 року по справі №638/8837/18 стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 20 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, визначивши їх в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн.,щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішення по даній справі і до досягнення повнолітнього віку дитини. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON] у розмірі 6000 грн.. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] неустойку ( пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2018 року по 28 квітня 2021 року у розмірі 68733, 33 грн.. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.06.2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення пені за прострочення сплати аліментів направлено за підсудність до Ленінського районного суду м. Харкова. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.08.2021 року відкрито провадження у даній справі. 20.10.2021 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Вказувала, що свої обов`язки по утриманню дитини відповідач виконує належним чином: спочатку він самостійно щомісяця пересилав аліменти на рахунок позивачки, потім за дорученням, його батько, [PERSON] , щомісячно сплачував аліменти, здійснюючи перекази у розмірі 2000 грн. на утримання [PERSON] , а тому твердження сторони позивача, що відповідач не виконує свої обов`язки щодо утримання дитини, є безпідставними. Посилалась на те, що у відповідача на утриманні, крім доньки, [PERSON] , знаходиться неповнолітній син від першого шлюбу [PERSON] .. Також відповідач одружений з [PERSON] ,на теперішній час дружина відповідача не працює. Крім того, у відповідача на утриманні є батьки пенсіонери : [PERSON] , [PERSON] , яким він систематично допомагає матеріально. Також, інформація, що відповідач не має проблем зі здоров`ям не відповідає дійсності. З 01.09.2009 року [PERSON] має онкологічне захворювання, і для підтримки свого здоров`я вимушений витрачати значні кошти, про цей факт позивачу відомо, але вона даний факт замовчує. Вказувала, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, у відповідача матеріальний стан та стан здоров`я не покращився, сімейний стан змінився було укладено шлюб 24.09.2019 року з [PERSON] .. Стан здоров`я доньки, [PERSON] , не погіршився з 2018 року. Так до позовної заяви надана медична документація, датована 2018 роком, тобто ці документи надавались суду при прийнятті рішення про стягнення аліментів та не можуть обґрунтовувати необхідність збільшення розміру аліментів. Жодних доказів про зміну матеріального стану або погіршення здоров`я позивачкою суду не надано. Крім того, позивачкою не надано документальних підтверджень щодо щомісячних витрат на утримання дитини, у розмірі близько 10000 грн.. Посилалась на те, що оскільки відповідач не має заборгованості по сплаті аліментів, підстави для нарахування та стягнення пені на заборгованість по аліментним зобов`язанням відсутні. Позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2023 року справу прийнято до провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 травня 2019 року справа №638/8837/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій суму у розмірі 2\~000 грн., щомісячно, починаючи з 20.06.2018 року до досягнення повноліття. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Козловською В.В. відкрито виконавче провадження №60737102 з примусового виконання виконавчого листа №638/8837/18 виданого 22.11.2019року Дзержинським районним судом м . Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн.. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина\~має\~право на\~рівень\~життя,\~достатній\~для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~ духовного\~і\~соціального\~розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141\~\~Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 51 Конституції України\~та\~статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 181 СК України). Відповідно до приписів ч. 1\~ст. 182 СК України, яка узгоджується з роз`ясненнями з даного питання, викладеними у пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~та згідно з ч.1ст.182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень статті 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України). Відповідно до ч.1 ст.192 СК України \~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною.3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених\~СК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту погіршення її матеріального стану, як і не надано доказів зміни матеріального стану відповідача та можливості сплачувати ним аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. на утримання [PERSON] .. Посилання позивача на ті обставини, що дитина зростає, її потреби у харчування, одязі та взутті постійно збільшується, не є підставою для збільшення розміру аліментів. Окрім того, стан здоров`я доньки, [PERSON] , не погіршився з 2018 року та був врахований при винесенні рішення про стягнення аліментів у розмірі 2000 грн., а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтовані та задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами частини першої\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Відповідно до вимог\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті\~76,\~77 ЦПК України). Згідно вимог\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких закладах, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).\~\~ Позивачем до матеріалів справи додані: медичний висновок №253 про дитину інваліда віком до 18 років від 23.03.2018 року,виписку із історії хвороби №8216, огляд сімейного лікаря від 30.10.2020, відповідно до якого встановлено, що загальний стан задовільний, огляд сімейного лікаря від 22.10.2020, відповідно до якого встановлено, що загальний стан задовільний, висновок про комплексну психолого педагогічну оцінку розвитку дитини від 05.10.2018 року №189, виписку із медичної картки амбулаторного ( стаціонарного ) хворого №251, квитанцію із медичного центру на суму 2100 грн., квитанцію із ТОВ "Епіцентр К» на суму 2298,96 грн., квитанцію про сплату за вакцинацію вакциною ваксі грип у розмірі 550 грн., квитанцію про сплату за діагностику коронавірусної хвороби у розмірі 1200 грн., квитанцію про оплату за нурофен форте у розмірі 160 грн., квитанцію із магазину дитячих іграшок, квитанцію про сплату за компл. Аудіометр у розмірі 200 грн., квитанцію про сплату за первинний лор огляд у розмірі 150 грн.,квитанцію із магазину «слухові апарати» у розмірі 150 грн., квитанцію із ТОВ «Авіцена» у розмірі 874 грн., Суд вважає вимоги позивачки щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не навела жодної\~\~особливої обставини, в розумінні\~\~ст. 185 СК України, яка б потребувала\~\~додаткових витрат на\~\~утримання дитини.\~\~\~\~ Позивачем до матеріалів справи не долучені докази, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до розрахунку заборгованості по виплаті аліментів у виконавчого провадженні №60737102 встановлено, що загальна заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів станом на 01.05.2021 року складає 68733,33 грн.. Із постанови старшого державного виконавця [PERSON] про внесення відомостей про боржника до єдиного реєстру боржників від 26.04.2021 року вбачається, що станом на 26.04.2021 року у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунків від 26.04.2021 року за період з 20.06.2018 по 01.05.2021 становить 68733,33 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників. Відповідно до розрахунку заборгованості по виплаті аліментів у виконавчого провадженні №60737102 встановлено, що загальна заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів станом на 01.08.2023 року складає 13325 грн.. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст..180 СК України встановлено,що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України\~\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської\~\~гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 4 ст.\~195\~СК\~України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем». Згідно ч.1 ст. 196 СК України розмір пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості. Позивач, звертаючись до суду з позовом, посилається на ту обставину, що відповідачем не сплачувалися аліменти, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 68733,33 грн. Разом з тим, як встановлено судом та підтверджено даними довідки-розрахунку станом на 01.08.2023 року заборгованість складає 13325 грн.. При цьому, згідно наданих довідок, вбачається, що відповідачем здійснювалися сплата аліментів, однак не щомісяця . В силу норм\~ст. 196 СК України\~однією з умов стягнення пені за прострочення сплати аліментів є наявність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти. Дослідженими в справі доказами не встановлено, що відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених нормами\~ст. 196 СК України\~для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, а позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed