Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до 1. [PERSON] , 2. [PERSON] , 3. [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення/теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 69 366,27 грн, інфляційні втрати в розмірі 14 005,80 грн, 3 % річних у розмірі 4 163,80 грн. Позовну заяву обґрунтував тим, що ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку [ADDRESS] , зокрема, до квартири [ADDRESS] . Згідно з даними з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими відповідачі, тому вони є споживачами комунальних послуг, які надає позивач до цієї квартири. Письмовий договір з позивачем про надання послуг відповідачка не укладала, однак вона не звільняється від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідачі своєчасно з жовтня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з серпня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого станом на 01.09.2023 утворилась заборгованість у розмірі 69 366,27 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України на розмір заборгованості нараховані 3% у розмірі 4 163,80 грн, інфляційні втрати становлять 14 005,80 грн. За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , станом на 23.10.2023 значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , станом на 23.10.2023 значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , станом на 23.10.2023 значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 25.10.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті в судове засідання на 16.01.2024 о 12 год. 50 хв.; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи. Відповідачка-3 подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині, які заявлені до неї, а також застосувати наслідки пропуску строку позовної давності щодо інших відповідачів. На обґрунтування своєї позиції зазначила таке: - щодо невиконання договірних зобов`язань Згідно з довідкою від 06.12.2023 № 04-19/2261 вона проживаю за адресою: [ADDRESS] з 2017 року й понині з огляду на те, що набула у власність квартиру, у якій проживає разом з моїми дітьми, чоловіком. У будинку відсутнє централізоване опалення, а обігрів приміщень та нагрів води здійснюється за допомогою газового котла. Викладене спростовує твердження позивача щодо невиконання нею договірних зобов`язань щодо сплати зазначених у позовній заяві комунальних послуг, споживачем яких вона не може, щонайменше, з кінця 2016 року, отже, я та мій брат проживаємо за іншими адресами. - щодо надаваних послуг Розрахунок надаваних послуг з гарячого водопостачання є невірним, як і твердження позивача про неукладення Договору з надання комунальних послуг. Викладене підтверджується зокрема тим, що представники позивача 24.01.2019 опломбували пломбами № 23005547/2433082 лічильник гарячого водопостачання Minomess-UA 034586137 з показником 657 на підставі пп. 10 п. 16, пп. 4 п. 19 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, примірник якого постачальник-позивач досі не надав належному споживачу - [PERSON] , чий лічильник був опломбований. Викладене свідчить про те, що розрахунок наданих послуг мав здійснюватися відповідно до показників лічильника, справність показань якого підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П-12-2019- 1016829111907, чинне до 02 грудня 2023 р. в порядку та на умовах укладеного договору, який постачальник нікому з відповідачів взагалі не надав. За інформацією [PERSON] показники лічильника періодично передавалися за допомогою телефонного зв`язку позивачеві, за умови, що вдалося дочекатися своєї черги протягом тривалого часу, непоодинокі випадки очікування можливості передати показники тривали понад годину. Станом на 20.12.2023 лічильник гарячої води Minomess-UA 034586137 з пломбами № 23005547/2433082 мав такі показники: 705, з огляду на що починаючи з 02.12.2019 по 20.12.2023 було спожито 48 м3 гарячої води, що спростовує розрахунки позивача. - щодо вартості надаваних послуг з із централізованого опалення/постачання гарячої води Згідно з інформацією, викладеною на офіційному вебпорталі Антимонопольного комітету України (за посиланням: https://amcu.gov.ua/news/rozpochato-rozglyad-spravipro-zlovzhivannya-tov-yevro-rekonstrukciya-monopolnim-dominuyuchim-stanovishchem) розпорядженням державного уповноваженого від 11.01.2021 № 07/2-р розпочато справу № 128-26.13/1-21 про порушення конкурентного законодавства. Причиною для відкриття справи стало те, що з початку 2019/2020 опалювального періоду ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» здійснювало нарахування споживачам завищених (майже на 23 %) розмірів плати за теплову енергію та послуги із централізованого опалення/ постачання гарячої води без відповідних перерахунків. Результатом розгляду стало рішення Антимонопольного комітету України від 10.11.2022 №244-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу». Рішення Комітету №244-р від 10.11.2022 свідчить, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не прийняло рішення щодо зміни (зменшення) розміру нарахувань споживачам плати за послуги з централізованого опалення у зв`язку зі зміною (зменшенням) ціни природного газу в період з грудня 2019 року по квітень 2020 року та, відповідно, не здійснило відповідних перерахунків споживачам. Зазначені дії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 2 ст. 50 та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого опалення Дарницького та Дніпровського районів міста Києва в зоні теплопостачання Товариства, що призвело до ущемлення інтересів споживачів та було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку. На Товариство за вчинене порушення накладено штраф у розмірі 9 646 253,00 грн. Також Товариство зобов`язано усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом здійснення перерахунку споживачам за послуги з централізованого опалення у зв`язку зі зміною (зменшенням) ціни природного газу за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року. Викладене спростовує розмір вартості надаваних позивач послуг, принаймні, у вказаний період, з огляду на що сума заборгованості підлягає коригуванню. - щодо строку нарахування інфляційних втрат та 3% річних Приписи статті 257 Цивільного кодексу України встановили спеціальну позовну давність у три роки за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. З огляду на викладене, у випадку встановлення судом факту порушення з мого боку неукладених договірних зобов`язань, обов`язок укладення яких позивачем не доведений, спростований наданими поясненнями та доказами, прошу застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Документ сформований в системі «Електронний суд» 24.12.2023, зареєстрований судом 25.12.2023 за вх. № 86809/24. 02.01.2024 позивач засобами поштового зв`язку подав відповідь на відзив відповідача-3, в якій просить подану відповідачем-3 заяву про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності до заявлених позовних вимог залишити без задоволення. На обґрунтування своєї позиції зазначає таке. 1). Як вбачається з наданої Відповідачем довідки [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2017 року по теперішній час. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, за адресою: [ADDRESS] станом на 04.09.2023 року значаться зареєстрованими з 26.10.2001 року: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Стаття 29 Цивільного кодексу України місце проживання фізичної особи 1. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. 2. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 6. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Позивач звернувся із позовом до суду про солідарне стягнення усієї заборгованості за вищевказаною квартирою із тих осіб, повні відомості про яких були наявні у Позивача, що не позбавляє в подальшому права відповідача чи відповідачів, які солідарно виконали зобов`язання зі сплати коштів за отримані послуги, стягнути ці кошти із інших мешканців житла, відповідно до частки споживання кожного. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у період виникнення заборгованості фактично проживали та користувалися квартирою [ADDRESS] , а відповідно саме вони були та є фактичними споживачами послуг ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» з централізованого опалення та постачання гарячої води до даного приміщення та належними відповідачами по справі. Документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його Формування, є Витяг із реєстру територіальної громади, який видається органом реєстрації або центром надання адміністративних послуг у паперовій формі за зверненням особи, яка декларує/реєструє місце проживання (перебування), власника (співвласника) житла, законного представника (представника), особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника. 2). Згідно з ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових і нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами. Розділом IV затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, передбачений порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загально будинкові потреби опалення, а саме: 12. Обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових і нежитлових приміщень. Розділом V Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018, визначено порядок розподіл обсягу теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води у будівлі/будинку, на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової сиситми ГВП. Розділом V Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 визначені вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку та визначення максимальної частки споживання теплової енергії в опалювальному приміщенні без приладу обліку. Таким чином, вартість наданих споживачам послуг з постачання теплової енергії складається: - нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників будинкового засобу обліку, чи показників індивідуального засобу обліку встановленого у квартирі; - донарахування до мінімального споживання теплової енергії; - постачання теплової енергії на загально будинкові потреби; - функціонування системи опалення. Вартість наданих споживачам послуг з гарячого водопостачання складається: - нарахування за спожиту гарячу воду на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі; за відсутності індивідуального засобу обліку на підставі будинкового засобу обліку або по нормі споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб; - функціонування системи гарячого водопостачання будинку. Відповідно до вимог Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, комерційний облік послуги ведеться вузлом комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі з урахуванням показань вузлів розподільного обліку гарячої води споживачів. У разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань індивідуального вузла розподільного обліку гарячої води, виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем послуги попередні 12 місяців. У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів послуги, до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня не допуску виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку таким споживачем виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок з ним, а також усіма споживачами будинку відповідно до Методики розподілу. Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої гарячої води окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів. Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2015 № 315 (у редакції Міністерства розвитку громад та територій України від 18.12.2021 № 358), у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку гарячої води, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг споживання гарячої води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями вузла комерційного обліку (загального обсягу спожитої гарячої води у будівлі/будинку) та між сумарним обсягом спожитої/витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку. Інформація про показання індивідуальних вузлів розподільного обліку, отримана виконавцем від споживача або знята під час контрольного огляду, вноситься до автоматизованої системи розрахунків, яка забезпечує розподіл загальних обсягів споживання теплової енергії між співвласниками будинку (з урахуванням загального споживання, визначеного за показаннями будинкового вузла комерційного обліку), згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018 № 315 (в редакції наказу від 28.12.2021 № 358). Згідно пункту 2 розділу VI Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, у кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії, у разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії до мінімального середнього питомого споживання теплової енергії на опалення будівлі. Показання індивідуальних вузлів розподільного обліку зазначаються у рахунку на оплату наданих послуг, який кожен споживач отримує від виконавця індивідуально. З листопада 2021 року по особових рахунках споживачів нараховується за витрати теплової енергії па забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (ФГВ). Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315, в кожному розрахунковому періоді визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Відповідний обсяг теплової енергії визначається з урахуванням місця приготування гарячої води (у будинку або поза його межами) та наявності циркуляції та визначається як відповідна частка від обсягу теплової енергії використаної на приготування гарячої води: - за умови наявності циркуляції - 20 % ; - при непрацюючій циркуляції - 10 %. Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу. Як вбачається з розрахунку, з листопада 2021 року щомісяця нараховується окремо за послугу з постачання гарячої води та окремо за ФГВ. За умови наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії використаної для надання послуги з постачання гарячої води, обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається з урахуванням показань вузла комерційного обліку та фактичного обсягу спожитої гарячої води мешканцями будинку. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається в одиницях виміру (Гкал) та розподіляється між усіма споживачами будівлі пропорційно. При цьому при розподілі не враховується фактичне споживання гарячої води в одиницях виміру (куб м) у приміщенні споживача. 3). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11березня 2020 року № 211 «Про метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», прийнятої відповідно до ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який був неодноразово продовжений. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 338 та від 09.12.2020 № 236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів до 30.06.2023. Отже, починаючи з 12.03.2020 строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Як вбачається з розрахунку заборгованості за надання послуг з централізованого палення/постачання теплової енергії з жовтня 2017 року та за послугу з постачання гарячої води борг нараховується з серпня 2017 року. Борг нарахований в межах строку позовної давності. 4). Інформація про показання індивідуальних вузлів розподільного обліку, отримана виконавцем від споживача або знята під час контрольного огляду, вноситься до автоматизованої системи розрахунків, яка забезпечує розподіл загальних обсягів споживання теплової енергії між співвласниками будинку (з урахуванням загального обсягу споживання, визначеного за показаннями будинкового вузла комерційного обліку), згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018 № 315 (в редакції наказу від 28.12.2021 № 358). Також в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідачів про перерахунок розміру нарахованої плати за надані послуги з централізованого постачання гарячої води, у разі, якщо відповідач вважав його невірним. Лише після подачі позивачем позовної заяви до суду відповідачами у відзиві було надано актуальні покази індивідуального засобу обліку гарячої води, встановленого в квартирі. Індивідуальний засіб обліку гарячої воли прийнято на облік позивачем 24.01.2019. Показники лічильника враховуються позивачем під час нарахування коштів за отримані послуги з гарячого водопостачання після того, як лічильник поставлено на облік у позивача - з 24.01.2019. Оскільки відповідачі не передавали позивачу показів індивідуального засобу обліку гарячого водопостачання в квартирі нарахування здійснювалось по нормам споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі. Відповідь на відзив відповідача-3 надійшла до суду 04.01.2024, зареєстрована за вх. № 517/24. Відповідач-3 подала заперечення на відповідь на відзив, в якому просила відповідь на відзив залишити без розгляду, судове засідання, призначене на 16.01.2024, відкласти. На обґрунтування своєї позиції зазначила таке. Обґрунтування позивача щодо стягнення з неї заборгованості за надані комунальні послуги з підстав начебто користування такими послугами з огляду на інформацію, яку він отримав з витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, яка безпосередньо суперечить інформації, викладеній у довідці Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 06.12.2023 № 04-19/2261, згідно з якою вона проживаю з 2017 року за вказаною у відзиві адресою, є нікчемною те достовірною хоча б з огляду на те, що вона перебуваю у шлюбі з [PERSON] , у якому виховують спільних трьох дітей. Проживання у однокімнатній квартирі, у якій мешкає її мати разом з її чоловіком, з яким перебуває у цивільному шлюбі, її брата з його дружиною, її з чоловіком та трьома дітьми немоєливе фізично. Її брат мешкає за такою адресою: [ADDRESS] , принаймні, з 11.08.2017 Викладене спростовує твердження позивача щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги як з неї, так і з брата [PERSON] , які проживають за іншими адресами, ніж вказані позивачем, з огляду на що не є користувачами наданих ним послуг у розрізі приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги», адже, наразі неспроможня одночасно з родиною перебувати за двома адресами, що спростовує твердження представника позивача про одночасне проживання за двома адресами, з огляду на що виник обов`язок, на його думку, сплати комунальних послуг, споживачем яких вона не може з огляду на проживання та користування послугами за іншою адресою згідно з наведеними у відзиві належними та допустимим доказами. Послуги позивачем надаються неякісні. Незрозумілою позиція представника позивача, який наполягає на відсутності укладеного договору щодо надання комунальних послуг, водночас матеріали, додані до відзиву, беззаперечно спростовують надані ним твердження про відсутність договірних зобов`язань, на виконання яких його ж виконавці здійснювали опломбування лічильника гарячого водопостачання, достовірність показів якого підтверджена у встановленому порядку належними та допустимими доказами, водночас матеріали справи не містять жодної інформації щодо здійснення позивачем зустрічної звірки показників лічильника протягом усього періоду «заборгованості», як не містять факт недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів послуги, до вузла обліку послуги для зняття показань фіксується шляхом складення акта у довільній формі, що передбачено приписами п. 31 постанови КМ України від 11 грудня 2019 р. № 1182. Представник позивач також не надав заперечень з підстав завищення вартості надаваних послуг як з опалення, так і гарячого водопостачання, встановлені рішенням Антимонопольного комітету України від 10.11.2022 №244-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу». Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.01.2024, зареєстрований судом 16.01.2024 вх. № 3243/24. 16.01.2024 представник позивача подала клопотання про відкладення судового засідання. 16.01.2024 суд відклав розгляд справи на 14 год. 00 хв. 16.02.2024. 16.01.2024 позивач засобами поштового зв`язку подав додаткові пояснення у справі, в яких просив (з урахуванням здійсненого перерахунку) стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті послуги з гарячого водопостачання, здійсненого на підставі переданих відповідачами показників індивідуальних засобів обліку гарячої води, за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 42 752,36 грн (27 012,86 грн + 15 739,50 грн), інфляційні втрати в розмірі 14 005,80 грн та 3% річних у розмірі 4 163,80 грн. На обґрунтування своєї позиції зазначив таке. Під час розгляду справи в суді, відповідачі надали актуальні покази індивідуального засобу обліку гарячого водопостачання, які були враховані позивачем у грудні 2023 року. Під час проведення перерахунку заборгованості, на підставі наданих показників, здійснено зменшення заборгованості за послугу з гарячого водопостачання на 26 613,91 грн. Позивач виконував свій обов`язок з надання житлово-комунальних послуг протягом 6 років. Нараховані 3% річних та інфляційні втрати є правомірними, підлягають сплаті. Документ надійшов до суду 18.01.2024, зареєстрований за вх.. № 4128/24. 25.01.2024 позивач засобами поштового зв`язку подав письмові пояснення у справі, у яких зазначив таке. 1). З урахуванням здійснено перерахунку заборгованості за послуги з постачання гарячої води, з відповідачів слід стягнути солідарно: - за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27 012,86 грн.; - за послуги з постачання гарячої води у розмірі 15 739,50 грн.; - інфляційна складова боргу у розмірі 14 005,80 грн.; - 3% річних у розмірі 4 163,80 грн. 2). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами. При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Частина 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», передбачає, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами. Розділом IV затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, передбачений порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, а саме: 12. Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Розділом V Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, визначено порядок розподілу обсягу теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води у будівлі/будинку, на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи ГВП. Розділом VI затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, визначені вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку та визначення максимальної частки споживання теплової енергії в опалювальному приміщенні без приладу обліку. Таким чином, вартість наданих Споживачам послуг з постачання теплової енергії складається: - нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників будинкового засобу обліку, чи показників індивідуального засобу обліку встановленого у квартирі; - до нарахування до мінімального споживання теплової енергії; - постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби. Вартість наданих Споживачам послуг з гарячого водопостачання складається: - нарахування за спожиту гарячу воду на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі; за відсутності індивідуального засобу обліку на підставі будинкового засобу обліку або по нормі споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб; - функціонування системи гарячого водопостачання будинку. Відповідно до вимог Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (зі змінами), комерційний облік послуги ведеться вузлом комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі з урахуванням показань вузлів розподільного обліку гарячої води споживачів. У разі ненадання у визначений договором строк споживачем(ами) виконавцю показань індивідуального(их) вузла(ів) розподільного обліку гарячої води, виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким(ими) споживачем(ами) послуги за попередні 12 місяців. У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів послуги, до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку таким(и) споживачем(ами) виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок з иим(и), а також з усіма споживачами будинку відповідно до Методики розподілу. Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої гарячої води окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів. Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358), у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку гарячої води, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг споживання гарячої води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями вузла комерційного обліку (загального обсягу спожитої гарячої води у будівлі/будинку) та між сумарним обсягом спожитої/витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку. Інформація про показання індивідуальних вузлів розподільного обліку, отримана виконавцем від споживача або знята під час контрольного огляду, вноситься до автоматизованої системи розрахунків, яка забезпечує розподіл загальних обсягів споживання теплової енергії між співвласниками будинку (з урахуванням загального обсягу споживання, визначеного за показаннями будинкового вузла комерційного обліку), згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018 № 315 (в редакції наказу від 28.12.2021 № 358). Згідно пункту 2 розділу V I Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, у кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії до мінімального середнього питомого споживання теплової енергії на опалення будівлі. Показання індивідуальних вузлів розподільного обліку зазначаються у рахунку на оплату наданих послуг, який кожен споживач отримує від виконавця індивідуально. З листопада 2021 року по особових рахунках споживачів нараховується за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (ФГВ). Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315, в кожному розрахунковому періоді визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Відповідний обсяг теплової енергії визначається з урахуванням місця приготування гарячої води (у будинку або поза його межами) та наявності циркуляції та визначається як відповідна частка від обсягу теплової енергії використаної на приготування гарячої води: - за умови наявності циркуляції - 20 % ; - при непрацюючій циркуляції - 10 %. Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу. З листопада 2021 року щомісяця нараховується окремо за послугу з постачання гарячої води та окремо за ФГВ. За умови наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії використаної для надання послуги з постачання гарячої води, обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається з урахуванням показань вузла комерційного обліку та фактичного обсягу спожитої гарячої води мешканцями будинку. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається в одиницях виміру (Гкал) та розподіляється між усіма споживачами будівлі пропорційно. При цьому при розподілі не враховується фактичне споживання гарячої води в одиницях виміру (куб м) у приміщенні споживача. 3). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1085 від 07.07.2021 (яка набрала законної сили 08.07.2021) «Про затвердження Змін до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання», встановлення ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЩЯ» тарифів на теплову енергію, а також на послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води здійснюється Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Таким чином, до 08.07.2021 року тарифи на послугу з централізованого опалення для ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» встановлювалися Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), а з 08.07.2021 року Розпорядженнями Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в подальшому Київською міською військовою адміністрацією. За послуги з постачання гарячої води з 01.07.2014р. - 22,35 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 650 від 06.06.2014р.) без рушникосушарки, 23,88 грн. з ПДВ за 1мЗ(№ 650 від 06.06.2014р.) з рушникосушаркою; з 21.11.2014р. - 22,29 грн. з ПДВ за 1мЗ(№ 146 від 21.11.2014р.) без рушникосушарки, 23,81 грн. з ПДВ за ІмЗ (№ 146 від 21.11.2014р.) з рушникосушаркою; з 08.05.2015р. - 36,97 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№1171 від 31.03.2015р.) без рушникосушарки, 39,89 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 1171 від 31.03.2015р.) з рушникосушаркою; з 01.07.2016р. - 66,37 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 1101 від 09.06.2016р.) без рушникосушарки, 71,83 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 1101 від 09.06.2016р.) з рушникосушаркою; з 23.09.2016р. - 60,50 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 1352 від 04.08.2016р.) без рушникосушарки, 65,42 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 1352 від 04.08.2016р.) з рушникосушаркою; з 01.06.2017р. - 65,20 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 639 від 11.05.2017р.) без рушникосушарки, 70,62 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№639 від 11.05.2017р.) з рушникосушаркою; з 29.11.2017р. - 65,15 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 1392 від 09.11.2017р.) без рушникосушарки, 70,56 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№1392 від 09.11.2017р.) з рушникосушаркою; з 28.10.2018р. - 67,93 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 1227 від 18.10.2018р.) без рушникосушарки, 73,53 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№1227 від 18.10.2018р.) з рушникосушаркою; з 01.01.2019р. - 74,22 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 434 від 12.12.2018р.) без рушникосушарки, 80,28 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№434 від 12.12.2018р.) з рушникосушаркою; з 13.11.2021р. - 75,96 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 40 від 13.01.2021р.) без рушникосушарки, 75.96 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 40 від 13.01.2021р.) з рушникосушаркою; з 13.11.2021 № 40 від 13.01.2021р. - 1408.27 грн. з ПДВ за 1 Гкал; з 01.10.2022 р. - 75.96 грн. з ПДВ за 1 мЗ (№ 674 від 30.09.2022р.) без рушникосушарки, 75,96 грн з ПДВ за 1 мЗ (№ 674 від 30.09.2022р.) з рушникосушаркою; з 01.10.2022 р. №. 674 від 30.09.2022 р. - 1408,27 грн з ПДВ за 1 Гкал. За послуги з постачання теплової енергії з 01.07.2014р. №650 від 06.06.2014р. - 9,36 грн. з ПДВ за 1 м2 353,67грн. з ПДВ за 1 Гкал; з 21.11.2014р. № 146 від 21.11.2014 р. - 9,33 грн. з ПДВ за 1 м2 352,70грн. з ПДВ за 1 Гкал; з 08.05.2015р. №1171 від 31.03.2015р - 16,91грн. з ПДВ за 1 м2 639,18грн. з ПДВ за І Гкал; з 23.09.2016р. №1352 від 04.08.2016р - 28,70 грн. Зз ПДВ за 1 м2 1 085,01грн. з ПДВ за 1 Гкал; з 01.06.2017р. №639 від 11.05.2017р. - 31,45 грн. з ПДВ за 1 м2 1182.86 грн. з ПДВ за 1 Гкал; з 29.11.2017р. № 1392 від 09.11.2017р - 31,42 грн. з ПДВ за 1 м2 1181.86 грн. з ПДВ за 1 Гкал; з 28.10.2018р. №1227 від 18.10.2018р. - 32,58 грн. з ПДВ за 1 м2 1225,19 грн. з ПДВ за 1 Гкал; з 01.01.2019р. №1823 від 11.12.2018р. - 35,67 грн. з ПДВ за 1 м2 1341,53 грн. з ПДВ за 1 Гкал; з 13.11.2021р. №40 від 13.01.2021р. - 1408,27 грн. з ПДВ за 1 Гкал; з 01.10.2022р. №674 від 30.09.2022р.- 1408,27 грн. з ПДВ за 1 Гкал. Відповідно до підпункту 7 пункту 43 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1182 Споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад ЗО календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Підпунктами 11 та 11-1 пункту 45 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1182 визначено, що Споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад ЗО календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуги у разі її невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі. Нарахування за послуги з постачання теплової енергії здійснюється пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/ нежитлових приміщень, а не відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Тобто місце реєстрації та фактичного проживання [PERSON] ніяк не відображається на нарахуваннях за послуги з постачання теплової енергії та при наявності індивідуального засобу обліку гарячої води в квартирі і на нарахуваннях за послуги з постачання гарячої води. 4). Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило визнати недійсним та скасувати рішення Антимонопольного комітету України (далі - Комітет, АМК) від 10.11.2022 № 244-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення № 244-р, Рішення). Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 року позов Товариства задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення АМК від 10.11.2022 № 244-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу». Суд дійшов висновку, що в Рішенні Комітет, всупереч вимог законодавства про захист економічної конкуренції та Методики, не довів наявності факту зловживання позивачем монопольним (домінуючим) становищем саме на ринку надання послуг з централізованого опалення Дарницького та Дніпровського районів міста Києва. Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2023, АМК звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2023 року у справі № 910/1599/23 позовні вимоги Товариства було задоволено. При цьому, постановою Касаційного Господарського суду Верховного суду від 18.01.2024 року по справі № 910/1599/23 касаційну скаргу Антимонопольного комітету України задоволено частково та справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. Згідно з абз. 8 п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» НКРЕКП здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема належать: розроблення і затвердження методології (порядку) формування тарифів на теплову енергію у сфері теплопостачання для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках; встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам природних монополій у сфері теплопостачання, ліцензування діяльності яких здійснюється Комісією. Товариство здійснює діяльність на ринку постачання теплової енергії, що є суміжним рентам відповідно до абз. 9 ст. 6 Закону України «Про природні монополії». Відповідно до чинного законодавства Товариству як суб`єкту, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого опалення Дарницького та Дніпровського районів міста Києва в зоні теплопостачання Товариства, встановлювати відповідний тариф може виключно НКРЕКП. Для Товариства тарифи на комунальні послуги, зокрема, на послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії встановлювалися НКРЕКП як державно регульовані ціни. ТОВ «Євро-реконструкція» не могло реалізувати надане йому Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1082 право самостійно змінити розмір нарахувань за теплову енергію для споживачів у зв`язку із зміною ціни природного газу, оскільки відповідно до законодавства зобов`язаний визначати розмір таких нарахувань виключно за держано регульованою ціною (тарифом, встановленим НКРЕКП), а самостійна зміна розміру нарахувань Товариством була б порушенням Ліцензійних умов. У Товариства відсутні правові підстави самостійно змінювати розмір нарахувань за теплову енергію так як, до 08.072.021 року тарифи на послугу з централізованого опалення для ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» встановлювалися Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), а з 08.07.2021 року Розпорядженнями Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в подальшому Київською міською військовою 8 адміністрацією. 16.02.2024 у зв`язку з неявкою відповідачів суд відклав розгляд справи на 15 год. 00 хв. 29.03.2024. 19.02.2024 від відповідача-1 засобами поштового зв`язку надійшли пояснення у справі, в яких вона просить відмовити в задоволенні позову та застосувати наслідки пропуску позовної давності щодо інших співвідповідачів. На обґрунтування своєї позиції зазначила таке. Матеріали позовної заяви вона не отримувала, про позов дізналася від доньки, коли отримала від неї відзив який вона вручила в листопаді 2023 року. Через свою необізнаність помилково вважала, що заперечення, які відповідч-3 подала до суду, також були подані також і від її імені. Щодо нарахувань зазначає, що в квартирі фактично мешкаю вона одна і чоловіком, з яким перебуваю у цивільному шлюбі, хоча більшу частину року живуть разом з ним у його квартирі. Те, що її син та донька живуть окремо, відомо обслуговуючій наш будинок організації. Лічильники гарячого та холодного водопостачання, копія акту повірки яких долучила відповідач-3, були встановлені та опломбовані до 2014 року. Середньомісячний розрахунок споживання наданої послуги гарячого водопостачання позивач розрахував неправильно щодо кількості споживачів, протягом 3 років вона використала лише 48 м3. 24.01.2019 працівники позивача здійснили пломбування пломбами № 23005547/2433082 лічильника гарячого водопостачання з показником 657 на підставі пп. 10 п. 16, пп. 4 п. 19 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, примірник якого вона не отримувала. Всупереч приписам абз. 4 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», згідно з яким у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт таких вузлів обліку забезпечується виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», з огляду на що позивач має зменшити суму заборгованості на суму сплаченою послуги з повірки лічильника. Станом на 20.12.2023 лічильник з пломбами № 23005547/2433082 мав показники 705, з огляду на те, що починаючи з 01.12.2019 по 20.12.2023, тобто за чотири календарні роки вона споживала 48 м3, або 1 м3 води щомісяця, що спростовує необґрунтоване твердження позивача. Викладене узгоджується з доводами відповідача-3, що розрахунок послуг мав здійснюватися відповідно до показників лічильника, справність якого підтверджується свідоцтвом про повірку, чинне до 02.12.2023. Щодо передавання показників лічильника зауважує таке. З огляду на багаторічну працю майстром цеху на ДП ВАТ «Хлібокомбінат № 11» вона має захворювання кінцівок, користуватися кнопковим телефоном не може. Показники лічильника періодично передавала за допомогою мобільного телефону, однак іноді не могла дочекатися черги для цього. Щодо строку нарахування інфляційних втрат та 3% річних зазначає таке. Приписи статті 257 ЦК України встановили спеціальну позовну давність у три роки за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. У випадку встановлення судом факту порушення з її боку неукладених договірних зобов`язань, обов`язок укладення яких позивач не довів, просить застосувати наслідки пропуску позовної давності. Викладене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі за № 990/115/22, згідно з яким Верховний Суд виснує, що сам факт дії «воєнного стану не зупиняє процесуальних строків та у пункті 47 постанови вказує, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Подібний за змістом висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 756/10191/20, згідно з яким: «Тобто самий факт запровадження карантину не свідчить про безумовне поновлення пропущеного процесуального строку без наведення заявником негативних обставин, які зумовлені карантинним обмеженнями і були перешкодою у вчиненні стороною процесуальних дій». Згідно з інформацією, викладеною на офіційному вебпорталі Антимонопольного комітету України розпорядженням державного уповноваженого від 11.01.2021 № 07/2-р розпочато справу № 128-26.13/1-21 про порушення конкурентного законодавства. Причиною відкриття справи стало те, що з початку 2019/2020 опалювального періоду ТОВ «Євро-реконструкція» здійснювало нарахування споживачам завищених (майже на 23%) розмірів плати за теплову енергію та послуги із централізованого опалення/постачання гарячої води без відповідних перерахунків. Результатом розгляду стало рішення Антимонопольного комітету України від 10.11.2022 № 244-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу». Рішення Комітету № 244*р від 10.11.2022 свідчить, що ТОВ «Євро-реконструкція» не прийняло рішення щодо зміни (зменшення) розміру нарахувань споживачам плати за послуги з централізованого опалення у зв`язку зі зміною (зменшенням) ціни природного газу в період з грудня 2019 року по квітень 2020 року та не здійснило відповідних перерахунків споживачам. Такі дії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції. Викладене спростовує розмір вартості надаваних позивачем послуг, оскільки сума заборгованості підлягає коригуванню. Викладене кореспондується з такою позицією Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.01.2024 у справі № 910/1599/23 за позовом ТОВ «Євро-реконструкція» про скасування Антимонопольного комітету України від 10.11.2022 № 244-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», згідно з яким: «8.52. Отже, наведені вище положення, як і Порядку №869 так і Порядку № 377 дають підстави дійти висновку, що тарифи для Товариства, пов`язані із провадженням ліцензованої діяльності (це складові економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних із провадженням у планованому періоді ліцензованого виду діяльності), які затверджуються на рівні певного планового періоду та, у разі зміни протягом строку дії тарифів (певного планового періоду) величини окремих витрат (у даному випадку ціни на природний газ, що врахована у структурі тарифів на теплову енергію вже встановлених уповноваженими органами) може проводитися їх перерахування, шляхом коригування складових частин структури тарифів, за якими відбулися цінові зміни. 8.53. Суд також зазначає, що в силу наведених вище норм законодавства для Товариства, як ліцензіата НКРЕКП основним документом, який регламентує встановлення тарифів на теплову енергію є постанова НКРЕКП «Про затвердження Процедури встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання» від 31.03.2016 № 528 . Зокрема, дана Процедура встановлює, зокрема, перелік даних, що подаються ліцензіатом до Комісії для затвердження тарифів на теплову енергію, а розділом 4 цієї Процедури врегульовано питання та порядок дій при зміні чинних тарифів. 8.54. У цьому контексті Суд наголошує на тому те, що паливна складова (вартість природного газу) у структурі собівартості послуг з централізованого опалення є досить значною, а тому зміна її ціни бік зменшення має вирішальни1 вплив на кінцеву вартість відповідних послуг для споживачів. 8.55. суд зазначає про те, що Постановою № 1082 Кабінет Міністрів України, як уповноважений орган у розумінні положень ЗУ «Про ціни та ціноутворення» в межах визначених статтею 15 ЗУ «Про теплопостачання» вчинив прямі конкретно-визначені дії щодо державного регулювання, які полягають у обов`язковому коригуванні ціни (грошового виразу планових економічно обґрунтованих витрат ліцензіатів НКРЕКП) у зв`язку зі зміною для них ціни природного газу протягом опалювального періоду 2019/2020, як паливно-енергетичного ресурсу, що входить до цих витрат. Зокрема, надав можливість теплопостачальній організації самостійно прийняти рішення про зміну нарахувань за спожиту послугу у разі зменшення ціни природного газу, як складової економічно обґрунтованих витрат на її виробництво. Зокрема, шляхом зміни розміру нарахувань за теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, споживачам і відображення таких дій щомісяця у платіжних документах споживачів, надісланих у місяці, що є наступним за розрахунковим періодом, а також інформування споживачів про таке рішення. Тобто, фактично за спрощеною процедурою без обов`язкового звернення до НКРЕКП для внесення змін/коригування до затверджених тарифів на відповідний плановий період ліцензованого виду діяльності. 8.56. За вказаним механізмом перераховується (зменшується) вартість теплової енергії для відповідної категорії споживачів, оскільки у відповідному місяці для виробника теплової енергії змінилася (зменшилася) вартість природного газу. Після цього перераховується (зменшується) вартість послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, що враховують перераховану вартість теплової енергії. При цьому, зміна раніше встановлених уповноваженим органом тарифів на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води не здійснюється. Уразі прийняття рішення щодо зміни розміру нарахувань та, відповідно, зменшення розміру плати для споживачів теплової енергії та комунальних послуг відповідно до Постанови №1082, підприємство теплопостачання (виконавець комунальних послуг) у рахунку споживачеві відображає суму з урахуванням проведеного ним. перерахунку (тобто, розмір плати за теплову енергію чи комунальну послугу, визначений згідно з діючим тарифом, зменшується на відповідну суму перерахунку).». Викладене свідчить про недоведеність розрахунків суми заборгованості, а також відповідно інфляційних втрат та 3% річних. Щодо строку нарахування інфляційних втрат та 3% річних зазначає таке. Приписи статті 257 Цивільного кодексу України встановили спеціальну позовну давність у три роки за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення, з огляду на викладене, у випадку встановлення судом факту порушення з мого боку неукладених договірних зобов`язань, обов`язок укладення яких позивачем не доведений, спростований наданими поясненнями та доказами, просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. 29.02.2024 позивач засобами поштового зв`язку подав письмові пояснення у справі, в яких зазначив таке. 1. Стосовно здійснення перерахунку за спожиті послуги з гарячого водопостачання. У поясненнях у справі відповідач [PERSON] повідомляє, що у квартирі [ADDRESS] , за якою у відповідачів по справі сформувалась заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, проживає лише одна особа та двоє відповідачів не проживають за місцем своєї реєстрації та вважають, що позивач повинен здійснити перерахунок заборгованості за спожиту гарячу воду у сторону зменшення, відповідно до фактичних показань лічильника гарячої води. Відповідачі просять здійснити перерахунок за спожиті послуги із гарячого водопостачання із серпня 2017 року по 01.09.2023 року, тобто з моменту формування заборгованості за особовим рахунком споживачів. У ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до грудня 2019 року була відсутня інформація про наявність встановленого індивідуального засобу обліку гарячої води у квартирі [ADDRESS] . У грудні 2019 року відповідачі надали до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» документи про повірку встановленого у їхньому помешканні індивідуального засобу обліку гарячої води. Із січня 2020 року індивідуальний засіб обліку прийнятий на облік ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКШЯ». З цього періоду відбуваються нарахування за гарячу воду відповідно до показів даного індивідуального засобу обліку гарячої води у квартирі відповідачів. Мешканці квартири та споживачі послуг починаючи із січня 2020 року тривалий час не подавали показники індивідуального засобу обліку гарячої води, встановленого у їхній квартирі, і передали покази індивідуального засобу обліку гарячої води лише у грудні 2023 року (після подання позову до суду). Відповідно, у грудні 2023 року бухгалтерією Товариства було здійснено перерахунок заборгованості за спожиту гарячу воду, згідно показників, які надали відповідачі, та надано суду нові розрахунки заборгованості (містяться у матеріалах справи) за період із січня 2020 року (момент постановки індивідуального засобу обліку гарячої води на облік) по 01.09.2023 року, у якому відображено зменшення заборгованості відповідачів за послугу з гарячого водопостачання на 26 613,91 грн. Розрахунок заборгованості, яким підтверджується здійснений перерахунок заборгованості за спожиту гарячу воду, міститься у матеріалах справи (розрахунок долучений до додаткових пояснень до відзиву на позовну заяву від 15.01.2024 року за вих. №20.2/УПНюр/288). Для коректних нарахувань за спожиті послуги з гарячого водопостачання, відповідно до п.2 розділу III Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12.10.2018 року, споживачам необхідно дотримуватись правил користування індивідуальними засобами обліку води, а саме; індивідуальні засоби обліку води обов`язково мають бути прийняті на абонентський облік надавача послуг, опломбовані надавачем послуг, вчасно повірені, а їхні показники щомісяця мають передаватись до теплопостачальної організації. За наявності індивідуального засобу обліку гарячої води нарахуванню здійснюються виключно за показниками засобу обліку, які повинні щомісяця надаватися споживачами виконавцю послуг (п. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Оскільки індивідуальний засіб обліку гарячої води, встановлений у квартирі відповідачів, взятий на облік у ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» тільки у січні 2020 року, тому підстави для здійснення перерахунку суми заборгованості за спожиті послуги з гарячого водопостачання з норми споживання, відповідно до показників індивідуального засобу обліку гарячої води, за період з серпня 2017 року по грудень 2023 року, у надавача послуги ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» відсутні. 2. Стосовно непроживання відповідачів за місцем їхньої реєстрації Відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV. Відповідно до п. 5. Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом ЗО календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. У разі коли особа, місце проживання якої задекларовано/зареєстровано, декларує або реєструє нове місце проживання з одночасним зняттям з попереднього місця проживання (перебування), заява про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання не подається. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом. З матеріалів справи вбачається (згідно витягу із Реєстру територіальної громади м. Києва, який додається до позовної заяви), що відповідачі по справі обліковуються зареєстрованими за адресою; [ADDRESS] , якої стосується спірна заборгованість. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг зобов`язані особи, місце проживання яких у цій квартирі зареєстровано у встановленому порядку. Відповідно до статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Пунктом 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право виконавця комунальної послуги у разі укладення індивідуального договору про надання комунальної послуги-отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача (зокрема довідка про осіб, проживаючих за вказаною адресою). Проте. Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між Відповідачами та Позивачем не був укладенній, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів Споживачами послуг до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та мешканцями вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» щомісячно, починаючи з липня 2014 року, на адресу усіх споживачів направляє квитанції, в яких крім відомостей про надані послуги та нараховані за надані послуги кошти, зазначається кількість осіб, що проживають у квартирі, порядок нарахування коштів за гаряче водопостачання (по лічильнику чи по нормі споживання на кількість проживаючих осіб) існуючий розмір боргу, у разі його наявності, а також постійно повідомляється про те, що показання квартирних засобів обліку щомісяця мають зніматися споживачами та надаватися виконавцю послуг, із зазначенням номерів телефонів, електронних адрес та наявних сервісів, за допомогою яких здійснюється зв`язок з теплопостачальною організацією. У разі ненадання показань, нарахування виконуються за показаннями будинкового вузла обліку або нормами споживання. Згідно з п. 29 умов типового договору, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 № 630 (постанова діяла на момент виникнення заборгованості), споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк та повідомляти виконавця про осіб, строк тимчасового проживання яких у квартирі перевищив місяць, а також протягом місяця про зміни, що відбулися за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідачі із заявами щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їм згідно направлених квитанцій коштів за надані послуги до позивача не звертались, а відповідно визнали факт спожитих ними послуг з урахуванням зроблених позивачем нарахувань. Обов`язку періодичної перевірки кількості осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількості фактично проживаючих осіб, у виконавця послуг немає, плата за надані послуги нараховується у відповідності до достовірних відомостей, наданих споживачем. Доказів того, що відповідачі до моменту подання позовної заяви до суду звертались до позивача з повідомленням про перерахунок вартості наданих послуг на підставі індивідуальних показників засобу обліку чи про зміну кількості зареєстрованих чи фактично проживаючих осіб в квартирі, відповідача не надано. Відповідно до вимог пункту 28, та підпункту 11 пункту 45 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (зі змінами) споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну фактичної кількості які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення виконавцем змін до договору та проведення розподілу загальних обсягів спожитих послуг між споживачами багатоквартирного будинку з урахуванням внесених змін. На підставі заяви споживача із підтверджуючими документами про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача та користуються послугою, виконавцем послуг вносяться відповідні зміни до договору та системи розподілу загальних обсягів спожитих послуг між споживачами багатоквартирного будинку. У зв`язку із порушенням споживачем вимог нормативно-правових актів в частині зобов`язань споживача інформувати виконавця в місячний термін про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача та користуються послугою, у виконавця відсутні правові підстави для проведення перерахунку обсягів наданих послуг та розмір у плати за надані послуги споживачу в попередніх періодах. Порядок звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (в т.ч. за ГВП), затверджений рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 N 409/1843. Наймач (власник) квартири (приватного будинку) та члени його сім`ї за період тимчасової відсутності мають право на несплату вартості ненаданих послуг при дотриманні певних умов: 1.1. При тимчасовій відсутності всієї сім`ї: за умов відключення працівниками житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) холодної та гарячої води та опломбування запірних вентилів на вводі у квартиру (приватний будинок) та зняття пломб і відновлення послуг працівниками житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) згідно з письмовою заявою наймача (власника) квартири (приватного будинку). 1.2. При тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї: за умови своєчасного подання в житлово-експлуатаційну організацію (Виконавця послуг) та в управління експлуатації газового господарства документів, що підтверджують факт відсутності одного або декількох членів сім`ї. Винятком є випадки, коли наймач (власник) квартири (приватного будинку) або члени його сім`ї перебувають на стаціонарному лікуванні, санаторно-курортному відпочинку, терміни якого підтверджено лікарняним, путівкою та ін.. Звільнення від оплати здійснюється за період тимчасової відсутності не менше одного місяця. Для звільнення від оплати наймач (власник) квартири (приватного будинку) повинен надати наступні документи: У випадку, передбаченому пунктом 1.1. (При тимчасовій відсутності всієї сім`ї): - заяву в житлово-експлуатаційну організацію (Виконавця послуг) про відключення холодної і гарячої води та опломбування запірних вентилів із зазначенням періоду тимчасової відсутності; - акт житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) про відключення та опломбування вентилів холодної і гарячої води. Перерахунок проводиться після відновлення надання послуг, якщо не порушено цілісності опломбування мереж (у випадку передбаченому п. 1.1.). У випадку передбаченому пунктом 1.2. (при тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї: - заяву в житлово-експлуатаційну організацію (до Виконавця послуг) про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім`ї із зазначенням періоду та місця перебування; - документ, що підтверджує факт перебування одного або декількох членів сім`ї в іншому місці (документ повинен містити кутовий штамп з реєстраційним номером, дату видачі, бути завірений печаткою); для працюючих - довідку з місця роботи про перебування у відпустці, відрядженні (із зазначенням терміну відпустки, відрядження). При порушенні цілісності опломбування мереж перерахунок за ненадані послуги не проводиться. Послуга з постачання теплової енергії (опалення) - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Опалювана площа квартири - це загальна площа квартири без урахування площі лоджій, балконів, терас. Плата за надані послуги з централізованого палення справляється з розрахунку за 1 кв. метр опалюваної площі квартири. Таким чином, плата за послуги з постачання теплової енергії справляється у залежності від опалювальної площі квартири і не залежить від проживання у ній людей. Проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у квартирі, що свідчить про те, що вони є користувачами наданих послуг. Правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2019 року у справі №335/479/17 (провадження №61-22435св18), у постанові від 21 жовтня 2019 року у справі №756/10344/14. Також постановою Київського апеляційного суду від 25.01.2024 по справі № 755/3003/23 з аналогічного питання (щодо відмови споживача сплачувати за комунальні послуги у зв`язку з непроживанням за місцем реєстрації) встановлено, що «згідно пункту б частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2017 року, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. У пункті 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Отже, споживач має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг (крім послуги за постачання теплової енергії) у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі. Однак, відповідачем [PERSON] не надано доказів звернення до ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» із заявою про не проживання у квартирі АДРЕСА 3 у спірний період та що вона бажає припинити отримання житлово-комунальних послуг на певний час, зокрема, на час його відсутності за вказаною адресою, а тому підстав для звільнення вказаного відповідача від оплати житлово-комунальних послуг немає. Надані суду довідки про не проживання [PERSON] у квартирі, не можуть бути підставою для звільнення її від оплати за житлово-комунальні послуги у спірний період, оскільки такі документи вона зобов`язана була надати до надавача послуг і у спірний період». Відповідачі не зверталися до ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» з відповідними документами, які підтверджують тимчасове непроживання певних споживачів за місцем реєстрації. Питання непроживання осіб за місцем реєстрації ніяким чином не впливає на нарахування за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, оскільки, як випливає з пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» питання перерахунку за комунальні послуги за період відсутності осіб за місцем реєстрації не стосується послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (за наявності лічильника). 3. Стосовно наявності договору між Відповідачами та Позивачем 09 січня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підписано Заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води та Заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до п.1 зазначеного Договору виконавець (позивач) зобов`язується своєчасно надавати споживачу (відповідачу) відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач (відповідач) зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до пп. 1 п. 2 Договору, суб`єкти користування послугами: власник (наймач, орендар) житлового приміщення (квартири) та члени його сім`ї - 4 особи. Відповідно до п. 9 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно заяви відповідачки [PERSON] від 31.08.2020 року, за адресою її місця реєстрації та проживання було виписано 1 особу. За наявності встановленого та повіреного у помешканні відповідача індивідуального засобу обліку гарячої води, показники якого відповідачі мають подавати до надавача послуги щомісячно, нарахування за гаряче водопостачання здійснюється відповідно до переданих показників. 4. Стосовно заяви відповідачів про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог. Відповідачі своєчасно з грудня 2015 року не в повному обсязі вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.09.2023 року в розмірі 88 085,78 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 35 976,51 грн. та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 52 109,27 грн. При цьому, відповідач заявляє про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості в межах трьохрічного строку позовної давності. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України був встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений ( від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928 був неодноразово продовжений. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30 квітня 2023 року. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУІР-19). Як вбачається з розрахунку заборгованості за надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії борг нараховується з жовтня 2017 року та за послугу з гарячого водопостачання борг нараховується з серпня 2017 року. При цьому відповідачі заявляють вимоги про стягнення заборгованості за період останніх трьох років. Оскільки, з 12 березня 2017 року строк позовної давності продовжений, відтак, Позивачем борг у період з 1 серпня 2017 року по 1 вересня 2023 року нарахований в межах строків позовної давності, а відповідно подана Відповідачами заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності не може бути задоволена судом. 5. Стосовно нарахування 3% річних та індексу інфляції Оскільки, відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, з них на користь позивача стягуються заявлені 3% річних та інфляційні втрати. Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОУГО-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. При цьому, відповідно до на приписів п.п.4 п. З розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби(СОУГО-19)», оскільки вони стосуються заборони нарахування саме неустойки (шрафу та пені), як одного із способів забезпечення виконання грошового зобов`язання (ст.ст.549-552ЦК України). Однак, така заборона не стосується 3% річних та інфляційних втрат, які передбачені ст.625 ЦК України, та які не є неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року №912/1120/16, від 19 червня 2019 року №703/2718/16-ц, від 08 листопада 2019 року № 127/15672/16-ц, від 18 березня 2020 року №902/417/18. Оскільки, 3% річних та інфляційні втрати, які передбачені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання і мають компенсаційний характер, тому до положення даної статті закону застосовується загальний строк позовної давності. Позивач виконував свій обов`язок з надання житлово-комунальних послуг, за які відповідачі повинні сплатити. Враховуючи, що відповідачі, всупереч чинному законодавству, протягом 7 років не попереджали виконавця послуг про фактичне місце свого проживання, накопичували заборгованість та прострочили виконання грошового зобов`язання, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права щодо отримання оплати за спожиті відповідачами комунальні послуги. Нараховані позивачем 3% річних та інфляційні втрати є правомірними і такими, що відповідачі повинні сплатити. Погашення суми заборгованості за комунальні послуги відповідачами на стадії розгляду судової справи не тягнуть за собою відміну нарахованих 3% річних та інфляційної складової боргу. Оскільки, 3% річних та інфляційні втрати, які передбачені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання і мають компенсаційний характер, тому до положення даної статті закону застосовується загальний строк позовної давності. Пояснення у справі надійшли до 04.03.2024, зареєстровані судом за вх..№ 16348/24. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Суд розглянув справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Щодо заяви про зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає таке. У письмових поясненнях, які позивач подав засобами поштового зв`язку 16.01.2024, 25.01.2024, та 29.02.2024 (надійшли до суду 18.01.2024, зареєстровані за вх.. 4128/24, надійшли до суду 29.01.2024 за вх.. № 6740/24, надійшли до суду 04.03.2024, зареєстровані за вх.. № 16348/24), позивач просив стягнути солідарно з відповідачів: - заборгованість за спожиті послуги з гарячого водопостачання та гарячої води у розмірі 42 752,36 грн; - 3% річних у розмірі 4 163,80 грн; - інфляційні втрати в розмірі 14 005,80 грн. На обґрунтування заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач зазначив таке. На момент подання позову до суду у відповідачів існувала заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 по 31.08.2023 в розмірі 27 012,86 грн, за послугу з постачання гарячої води за період з 01.08.2017 по 31.08.2023 у розмірі 42 353,41 грн. Індивідуальний засіб обліку гарячого водопостачання був прийнятий на абонентський облік позивачем 24.01.2019. Після звернення до суду відповідачі надати актуальні покази індивідуального засобу обліку гарячої води враховані позивачем та здійснено перерахунок заборгованості. Враховуючи, що згідно з принципом диспозитивності у цивільному судочинстві особа розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, підстав для її неприйняття суд не вбачає. Подальший розгляд справи суд здійснюватиме з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів: - заборгованість за спожиті послуги з гарячого водопостачання та гарячої води у розмірі 42 752,36 грн; - 3% річних у розмірі 4 163,80 грн; - інфляційні втрати в розмірі 14 005,80 грн. Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд. Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку [ADDRESS] здійснюється на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012 (а.с.19). Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. 23.07.2014 в газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) позивач розмістив повідомлення з пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділу теплопостачальної організації із зазначення відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано на офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)), який відповідно до ст. 634 ЦК України є договором приєднання. Суд відхиляє твердження відповідача-3 про відсутність між відповідачами та позивачем договірних правовідносин, з огляду на те, що після опублікування 06.08.2004 в газеті «Хрещатик» (№111 (4511)) договору відповідачі не звертались до позивача з письмовими відмовами щодо припинення надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачі не укладали з позивачем письмовий договір, однак відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Позивач зазначає, що відповідачі з 01.10.2017 року по 31.08.2023 року не вносили плату за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] ., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 27 012,86 грн. Відповідач-3 заперечуючи проти задоволення позовних вимог у цій частині зазначила, що: - вона з 2017 року мешкає разом зі своєю родиною за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого надала копію довідки від 06.12.2023 № 04-19/2261 (а.с.41), вона є власницею цієї квартири (а.с.62). - її брат (відповідач-2) також не мешкає за адресою: [ADDRESS] . ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: 1) загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 2) обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 3) загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів. Відповідно до п. 12 розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Отже, плата за послуги з постачання теплової енергії/централізованого опалення розраховується в залежності від опалювальної площі житлового приміщення, а не в залежності від кількості осіб, які проживають у житловому приміщенні. Разом із тим, відповідачка-3 надала суду докази, з яких встановлено, що вона не проживала з 2017 року за адресою: [ADDRESS] , а отже вона не користувалась послугами з постачання теплової енергії, які надавав позивач у спірний період за цією адресою, отже не є ні фактичеим користувачем, ні співвласником квартири, за адресою якої надавав послугм позивач, тому з неї не може бути стягнута заборгованість, яка утворилась за період з 01.10.2017 року по 31.08.2023 у розмірі 27 012,86 грн. Водночас, відповідач-3 не надала доказів непроживання відповідача-2 ( [PERSON] ) у спірний період за адресою: [ADDRESS] , тому суд вважає її твердження в цій частині необґрунтованими. Крім того, відповідач-2 не подав суду відзив, будь-яких інших заяв, про слухання справи був повідомлений належним чином, доказів не проживання за адресою: [ADDRESS] також не надав, тому він не спростував те, що не є фактичним користувачем послуг з постачання теплової енергії за вказаною адресою у спірний період. Суд вважає доведеним факт порушення відповідачами-1, 2 прав позивача щодо оплати послуг з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 року по 31.08.2023, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 27 012,86 грн, розмір якої відповідачі-1, 2 не спростували. Крім того, позивач зазначає, що відповідачі, з урахуванням здійсненого в грудні перерахунку заборгованості, не вносили своєчасно та в повному обсязі плату за послуги з постачання гарячої води за період з 01.08.2017 по 31.12.2023, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 15 739,50 грн. Відповідачі-1, 3 заперечували проти задоволення позовних вимог у цій частині, зокрема, з підстав непроживання відповідачів-2, 3 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Згідно з п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Водночас, за змістом письмових пояснень позивача, після надання відповідачами актуальних показників лічильника з вимірювання постачання гарячої води Minomess-UA 034586137 у грудні 2023 року, розмір заборгованості позивач нарахував саме за показниками лічильника, тому норми п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 у цій справі суд не застосовує. Водночас, відповідачка-3 надала суду докази, з яких встановлено, що вона не проживала з 2017 року за адресою: [ADDRESS] , а отже вона не користувалась послугами з постачання гарячої води, які надавав позивач у спірний період за цією адресою, тому з неї не може бути стягнута заборгованість, яка утворилась за період з 01.08.2017 року по 31.12.2023 у розмірі 15 739,50 грн. Водночас Відповідач-2 не подав суду відзив, будь-яких інших заяв суду не подавав, про слухання справи був повідомлений належним чином, доказів не проживання за адресою: [ADDRESS] у спірний період не надав, тому не спростував того, що він є фактичним користувачем послуг за цією адресою. Відповідачі-1, 2 також не спростували розмір заборгованості, наданий позивачем після здійсненого згідно з наданими показниками лічильника перерахунку, тому суд вважає доведеним факт порушення ними прав позивача щодо оплати послуг з постачання гарячої води у спірний період, позов до відповідачів-1, 2 підлягає задоволенню. Крім того, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачі-1, 3 зазначили, що позивач надавав послуги у спірний період неналежної якості та за завищеними тарифами. Разом із тим, відповідачі не надали доказів звернення до позивача з відповідними заявами про здійснення перерахунку заборгованості у зв`язку з наданням неякісних житлово-комунальних послуг у спірний період або з заявами до позивача, іншого уповноваженого органу щодо завищення розміру тарифів. Щодо заявлених відповідачами-2, 3 вимог про застосування наслідків спливу строку позовної давності до заявлених вимог, суд зазначає таке. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 11.10.2023. Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості з послуг з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 по 31.08.2023 та заборгованості з постачання гарячої води (з урахуванням здійсненого перерахунку) за період з 01.08.2017 по 31.12.2023. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (далі Закон 540-ІХ) розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»на усій території України установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України установлено з 12 березня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Оскільки позовні вимоги, заявлені позивачем, виникли після 12.03.2017, строк позовної давності вважається продовженим, зважаючи на те, що на території України з 12.03.2020 було запроваджено карантин, тому суд не застосовує наслідки його спливу. Крім стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, позивач просив стягнути з відповідачів: - 3% річних, які нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 по 23.02.2022 у розмірі 1 441,23 грн; - 3% річних, які нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01.08.2017 по 23.02.2022 у розмірі 2 722,57 грн; - інфляційні втрати за період з 01.10.2017 по 23.02.2022 щодо заборгованості з постачання теплової енергії в розмірі 5 007,27 грн; - інфляційні втрати за період з 01.08.2017 по 23.02.2022 щодо заборгованості з постачання гарячої води в розмірі 8 998,53 грн. Згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором абозаконом. У зв`язку з простроченням відповідачами-1,2 оплати за спожиті послуги, вони зобов`язані сплатити на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати в розмірі, визначеному в наданому позивачем розрахунку. Щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності до цих вимог, суд зазначає таке. Оскільки 3% річних та інфляційні втрати, які передбачені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання і мають компенсаційний характер, тому до положення даної статті закону застосовується загальний строк позовної давності. Починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. У цій справі позивач просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати, починаючи після 12.03.2017, тому суд не вправі застосовувати наслідки спливу позовної давності до цих вимог. Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів 1, 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 342,00 грн з кожного.

Outcome: partial