Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-20 00:00:00

Представник позивача Гайова А. С., яка діє на підставі довіреності від 07.12.2023 в інтересах ТОВ „Діджи Фінанс", звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4901652 від 15.05.2021 у розмірі 71850,00 грн. Також представник позивача просила стягнути з відповідача на користь ТОВ „Діджи Фінанс" судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Мілоан" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4901652. Договір було укладено шляхом подання [PERSON] заявки на отримання кредиту у власному кабінеті на сайті ТОВ „Мілоан". За умовами договору [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 15000 грн на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника та зобов`язався повернути їх і сплатити позикодавцю проценти за користування цими коштами. 13 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Діджи Фінанс" було укладено договір факторингу №07Т, відповідно до якого TOB „Мілоан" відступило ТОВ „Діджи Фінанс" право вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором, позичальником у якому є [PERSON] . Позивач ТОВ „Діджи Фінанс", який набув право вимоги до відповідача, надіслав останньому повідомлення про відступлення права вимоги, зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Проте позичальник не виконав своїх обов`язків за договором та не погасив заборгованість. Станом на момент пред`явлення позову заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашається, проценти за користування коштами не сплачуються, у зв`язку з чим станом на 20.02.2024 заборгованість відповідача перед позивачем склала 71 850 грн, з яких: 15000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 54000 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2850 грн - заборгованість за комісійними винагородами. У зв`язку порушенням відповідачем умов кредитного договору позивач звертається до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві міститься письмове клопотання представника позивача про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.(а.с.12.) Згідно з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за місцем реєстрації його проживання. За відомостями відділу ЦНАП Городнянської міської ради відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (до перейменування [ADDRESS] (а.с.109). Згідно з відміткою поштового відділення адресат [PERSON] відсутній за адресою його зареєстрованого місця проживання.(а.с.117) Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - ТОВ „Мілоан" - у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі наявні матеріали справи та докази, дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позивачем вимог, які підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 травня 2021 року між ТОВ „Мілоан" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4901652. Договір було укладено шляхом подання [PERSON] заявки на отримання кредиту у власному кабінеті на сайті ТОВ „Мілоан" та підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с.16-17, 32-39,40). Відповідно до п. 6.1 договору він укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Анкетою-заявою на кредит № 4901652 від 13.05.2021 року та договором про споживчий кредит № 4901652 від 15 травня 2021 року (індивідуальна частина) передбачено, що сума кредиту складає 15 000 грн, строк кредиту: 30 днів, дата повернення - 14 червня 2021 року, сума до повернення: 26 850 грн, комісія за надання кредиту - 2 850грн (нараховується одноразово за ставкою 19,00% від суми кредиту за договором). Проценти за користування кредитом - 9 000 грн (нараховуються за ставкою 2,00% від суми фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 договору). Відповідно до п. 2.2.2. договору (індивідуальна частина) нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом на кожен день користування) Згідно з п. п. 2.3.1.2. договору він може бути пролонгований на стандартних (базових) умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною базовою ставкою, наведеною в пункті 1.6 договору. Платіжним дорученням №46311643 від 15.05.2021 підтверджується факт переказу ТОВ „Мілоан" коштів у сумі 15 000,00 грн на картковий рахунок [PERSON] згідно з договором №4901652 (а.с. 46). 13 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Діджи Фінанс" укладено договір факторингу №07Т, у відповідності до умов якого ТОВ „Мілоан" передало (відступило) ТОВ „Діджи Фінанс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ „Діджи Фінанс" прийняло належні ТОВ „Мілоан" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, що також підтверджується копією Акту прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу. (а.с.67-72,73-74,75,76,79) Розмір фінансування за отримання прав вимоги передбачений у розділі 3 договору факторингу. Здійснення відповідного фінансування підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 52-66). Як убачається з витягу з додатку до договору факторингу №07 Т від 13.09.2021 ТОВ „Діджи Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 71 850 грн, з яких: з яких: 15000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 54000 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2850 грн - заборгованість за комісійними винагородами (а.с.21). Вказана заборгованість виникла в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про споживичий кредит №4901652 від 15.05.2021 та підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 13.09.2021 по 20.02.2024 (а.с.25-26) 27 вересня 2023 року ТОВ „Діджи Фінанс" направило на адресу [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань до 15.11.2023, в якій просило достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісію у загальному розмірі 71 850 грн, однак відповідач жодних дій щодо погашення заборгованості не вчинив. (а.с.44-45) Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зазначеного вище кредитного договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч.1, 3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами вказаного вище кредитного договору відповідач як позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, визначеному цим договором. Як вбачається з матеріалів справи, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки, і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Положеннями ч.1 ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Згідно з ст.1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що відповідач порушив взяті за договором зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що призвело до утворення заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 15 000 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 54000 грн (2% від суми позики в день - 300,0 грн х 30 днів - строк позики = 9000,0 грн + 5% від суми позики в день - 750,0 грн х 60 днів - строк позики = 45000,0 грн). Стосовно вимоги позивача про стягнення з [PERSON] комісії у розмірі 2850,0 грн суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. З огляду на вказане суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача комісії у розмірі 2850,0 грн. Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу склали 6 000 грн, які підтверджуються договором №42649746 від 11.12.2023, додатковою угодою до договору про наданя правничої допомоги від 09.02.2024, актом підтвердження надання правничої допомоги адвокатом від 20.02.2024, детальним описом робіт. (а.с.22,27,29,47-51) Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд відповідно до положень ст.141 ЦПК України приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача ТОВ „Мілоан" підлягають стягненню витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, тобто в сумі 5760,0 грн (6000 грн х0,96 - коефіцієнт задоволених вимог). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2422,40 грн сума сплаченого позивачем судового збору х 0,96 - коефіцієнт задоволених вимог = 2325,50 грн).

Outcome: partial