Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що його родина складається з нього, його дружини [PERSON] , її доньки [PERSON] , [INFO] (відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України), її сина [PERSON] , [INFO] (відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України), та заявника і його дружини сина [PERSON] , [INFO] . Жодних аліментів дружина ні на себе, ані на старших дітей від їх біологічних батьків не отримує, дружина та діти перебувають повністю на утриманні заявника. Дружина заявника не працює з 2019 року, оскільки весь час приділяє вихованню та освіті дітей. Заявника було мобілізовано до лав ЗС України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022р. №69 «Про загальну мобілізацію», та наразі він проходить військову службу. Ураховуючи перебування на утриманні заявника трьох дітей, ним було подано рапорт на звільнення, проте, отримано відмову від командування, яка була мотивована тим, що, для звільнення військовослужбовця під час воєнного стану недостатньо самої лише наявності у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, необхідне документальне підтвердження перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Підтвердженням того факту, що дитина знаходиться на утриманні одного з батьків або опікуна, є довідка, видана органом місцевого самоврядування через центр надання адміністративних послуг за місцем проживання заявника або рішення суду, яке набрало законної сили. Встановлення факту перебування на утриманні заявника трьох дітей віком до 18 років необхідне для його звільнення з військової служби відповідно до абз.12 п.п. г) п.2 ч. 4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" для забезпечення гарантованого захисту багатодітних сімей, зокрема дітей, щодо їх утримання відповідно до абз.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також розповсюдження на дітей соціальних пільг, гарантій та компенсацій наданих ЗУ «Про соціальний, захист військовослужбовців та членів їх сімей». Заявник, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просить задовольнити з наведених підстав. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні просила заяву [PERSON] задовольнити. Повідомила, що вона не має часу працювати, оскільки здійснює догляд за дітьми, і матеріальне утримання дітей здійснює її чоловік. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради в судовому засіданні зазначила, що обов`язок утримувати всіх трьох дітей має лише їх мати, а обов`язки заявника по утриманню поширюються тільки на одну його дитину. Вважає, що доказів для встановлення факту утримання заявником дітей недостатньо, при вирішенні справи покладається на думку суду. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився та подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Вважає, що рішення суду в подальшому не вплине на права та обов`язки Міноборони, оскільки вирішення питання звільнення заявника зі служби належить до повноважень командира військової частини, в якій проходить службу заявник, і в цьому разі саме така військова частина має бути залучена до участі у справі в якості заінтересованої особи. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Заявник стверджує, що він є мобілізованим до лав ЗС України, та просить встановити факт перебування на його утриманні трьох дітей [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] з метою реалізації права на звільнення з військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Разом із тим, заявником та його представником ні під час подання заяви про встановлення юридичного факту, ані під час судового розгляду не надано жодного доказу, який підтверджує факт його призову під час мобілізації, та не зазначено будь-яких даних про те, коли та яким органом призваний, куди направлений тощо. Також заявником та його представником не надано жодного доказу перебування його на військовій службі в Збройних Силах України (не зазначено номер військової частини, місце служби тощо). Крім того заявник зазначає, що ним було подано рапорт на звільнення та отримано від командування відмову. Проте доказів звернення з таким рапортом та отримання відмови в його задоволенні [PERSON] і його представник до суду не надали. За відсутності доказів, що підтверджують факти призову заявника під час мобілізації, перебування на військовій службі, звернення до командування з рапортом про звільнення та отримання відмови у звільненні, мета, з якою заявник просить встановити юридичний факт перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей (а саме реалізація права на звільнення з військової служби), заявником не підтверджена. Також суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України покладено на батьків. Судом установлено, що станом на 22.05.2023 року сім`я [PERSON] складалася з п`яти осіб: [PERSON] , його дружини [PERSON] , їх спільної дитини [PERSON] ( [INFO] ) та дітей дружини [PERSON] ( [INFO] , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) і [PERSON] ( [INFO] , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України). Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.09.2016р.; свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 27.12.2016р., серії [NUMBER] від 10.09.2009р., серії [NUMBER] від 16.01.2007р.; актом обстеження соціально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] та [PERSON] , складеним 22.05.2023 року комісією управління соціального захисту населення виконкому Старокостянтинівської міської ради. Наданий представником заявника в судовому засіданні акт від 20.05.2024р. про фактичне проживання суд не бере до уваги, оскільки він містить лише інформацію про фактичне місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , проте жодним чином не підтверджує сімейних відносин між ними і не має значення для встановлення факту утримання дітей. Крім того, зазначений акт суперечить викладеним у заяві [PERSON] відомостям, оскільки виходячи із його заяви він проходить військову службу віддалено від зареєстрованого місця проживання, а згідно із зазначеним актом фактично проживає в м.Старокостянтинові. Отже, обов`язок утримати дитину [PERSON] покладений на заявника законом, і тому факт утримання ним своєї дитини, за відсутності підтвердження невизнання цього факту військовими посадовими особами, не потребує встановлення за рішенням суду. Натомість, оскільки відомості про батька дітей [PERSON] і [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, обов`язок їх утримувати покладено законом виключно на їх матір [PERSON] . Суд не бере до уваги твердження [PERSON] про те, що вона постійно зайнята вихованням дітей, а тому не працює й не має можливості їх утримувати, як підставу для нездійснення утримання неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] та покладення цього обов`язку на заявника, який не є батьком цих дітей, оскільки утримувати дітей згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України є її обов`язком. Також суд не вважає доказами утримання дітей квитанції, додані до заяви про встановлення юридичного факту, оскільки зазначені в них суми коштів були надіслані заявником його дружині [PERSON] та є частиною сукупного доходу їх сім`ї, проте не є коштами, призначеними виключно для утримання дітей, у тому числі дітей дружини заявника. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що необхідність встановлення факту утримання дітей [PERSON] не доведена, матеріалами справи факт утримання не підтверджений, тому в задоволенні заяви про встановлення факту утримання трьох неповнолітніх дітей необхідно відмовити.

Outcome: dismissed