Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

08 лютого 2024 року представник позивача адвокат Менько Д.Д., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був розірваний. За рішенням Роменського міськрайонного суду від 01 березня 2016 року з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент винесення вищевказаного рішення позивач визнавав позовні вимоги відповідачки, оскільки проживав сам, отримував стабільну заробітну плату, інших утриманців не мав, а тому не заперечував проти стягнення з нього аліментів у запропонованому [PERSON] розмірі, а саме частину його заробітку (доходу). Після винесення судом вищевказаного судового рішення змінився матеріальний та сімейний стан позивача. Так 25 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яку позивач зобов`язаний утримувати відповідно до ст. 180 СК України. Дитина перебуває на «Д» обліку з діагнозом «Часто хворіюча ГРВІ, Мезоденіт», у зв`язку із чим потребує додаткових витрат на лікування. На даний час позивач є військовослужбовцем, приймає участь в бойових діях і у нього виникає постійна необхідність у витратах на своє забезпечення. Після прибуття до місця служби та зарахування його до списків військової частини він одноразово отримав єдиний бойовий комплект, у який входили головні убори, верхній одяг, білизна, взуття, тощо, проте під час виконання бойових завдань ці речі стали непридатними для подальшого використання. Розмір заробітної плати позивача становить 20000 грн. Також він отримує додаткову виплату за участь у бойових діях у розмірі 100000 грн. Хоча його заробітна плата є високою, проте більша частина коштів витрачається ним на спеціальний одяг та інші необхідні речі для перебування в зоні бойових дій під час захисту Батьківщини, а саме: шкарпетки, білизна, футболки, взуття, теплий одяг, інші побутові приладдя - на фронті все це "одноразове", і тому їх актуальність не втрачається. Окрім цього, за власні кошти йому доводиться купувати продукти харчування довготривалого зберігання, засоби гігієни, а також медикаменти, оскільки перебуваючи в зоні бойових дій в умовах несприятливих для організму, позивач має постійні проблеми із здоров`ям. За таких обставин, просив змінити розмір аліментів на користь [PERSON] за рішенням Роменського міськрайонного суду від 01 березня 2016 року на утримання дочки - [PERSON] та стягувати з позивача аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 21.02.2024 по справі відкрито загальне позовне провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 16.04.2024 по справі закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив обставини, викладені в позові, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначила, що позивач раніше неналежно забезпечував дитину, проте додаткових витрат на дитину не стягувала. Третя особа до суду не з`явилась, проте належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був розірваний 17 червня 2016 р. рішенням Роменського міськрайонного суду. Сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 01 березня 2016 року з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що після ухвалення первісного рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання доньки, у позивача змінився матеріальний та сімейний стан позивача. Так, 25 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Дитина перебуває на «Д» обліку з діагнозом «Часто хворіюча ГРВІ, Мезоденіт», у зв`язку із чим потребує додаткових витрат на лікування. Як зазначено в позовній заяві, на даний час позивач є військовослужбовцем, приймає участь в бойових діях і у нього виникає постійна необхідність у витратах на своє забезпечення, хоча його заробітна плата є високою, проте більша частина коштів витрачається ним на спеціальний одяг та інші необхідні речі для перебування в зоні бойових дій під час захисту Батьківщини, а саме: шкарпетки, білизна, футболки, взуття, теплий одяг, інші побутові приладдя - на фронті все це "одноразове", і тому їх актуальність не втрачається. Окрім цього, за власні кошти йому доводиться купувати продукти харчування довготривалого зберігання, засоби гігієни, а також медикаменти, оскільки перебуваючи в зоні бойових дій в умовах несприятливих для організму, позивач має постійні проблеми із здоров`ям. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно частини другої ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що матеріальне становище позивача змінилося, внаслідок укладення шлюбу та народження доньки [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на «Д» обліку, що зумовило збільшення витрат на утримання дитини, також участь позивача в бойових діях та виникненням постійної необхідності у витратах на своє забезпечення. Таким чином з огляду на вище викладені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за рішенням суду. Згідно ст. 16 ЦК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів до 1/6 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на думку суду є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини, аналогічна позиція висвітлена у рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України», в якому суд зазначив про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Однак при цьому особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі положень ст. ст. 84, 181, 182, 191, 192, 199, 200 СК України, ст. ст. 258-259,263,264,265, ЦПК України, суд

Outcome: approved