Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем майна померлої за заповітом, посвідченим 13 березня 1991 року державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області, за умовами якого, належну спадкодавцю [PERSON] на праві власності на день її смерті квартиру [ADDRESS] остання заповіла позивачу по справі - [PERSON] . При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме спадкове майно на ім`я спадкодавця. Просить визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме спадкове майно. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.04.2023 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась. До суду подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області до суду не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає в повному об`ємі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. Статтею 5 ЦК України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу. На момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Відповідно до змісту ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час виникнення правовідносин, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.05.1997 (а.с. 10). Факт належності спадкодавцю [PERSON] квартира [ADDRESS] стверджується копією договору купівлі продажу квартири посвідченим Ківерцівською державною нотаріальною конторою Волинської області та довідкою КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради №526/01-04 від 01.02.2024р. (а.с. 11, 13). Зміна назви вулиці «Фрунзе» на «Луцька» в м. Ківерці, Луцького району Волинської області стверджується довідкою Ківерцівської міської ради №660/02-03/2-24 від 08.04.2024р. (а.с. 14). З копії заповіту посвідченого 13 березня 1991 року державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, зокрема, належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] заповіла позивачу по справі - [PERSON] . Заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 12). Постановою №251/02-31 від 05.03.2024 року нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори відмовила позивачу по справі [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] через відсутність на ім`я спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а.с. 19). З повідомленням нотаріуса Ківерцівської державної нотаріальної контори №470/01-16 від 19.04.2024р. вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведена спадкова справа №42 за 2024 рік. 29 січня 2024р. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась позивач по справі [PERSON] . Інші спадкоємці із заявами про прийняття чи відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались та свідоцтва не видавались (а.с. 30). Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у спадкодавця унеможливлює спадкоємцю - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову у відповідності до заявлених вимог.

Outcome: approved