Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 лютого 2024 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області, та просив винести рішення яким, яким розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано 25 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 101; визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із фактом самостійного виховання дитини батьком без участі матері. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 25 червня 2011 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, та проживали разом до червня 2023 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. В останній період спільного життя між сторонами виникали непорозуміння, у них різні погляди на життя, сімейний побут та виховання дітей, тому фактично шлюбні стосунки припиненні з червня 2023 року. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Крім того, після припинення між ним та відповідачкою фактичних шлюбних відносин, вона переїхала від позивача з сином на інше невідоме йому місце проживання, після чого вона рідко виходить на зв`язок по телефону, в розмовах погрожувала забрати їх спільного сина та виїхати в інше місто. Тому вважає, що йому необхідно визначити місце проживання малолітнього сина разом з ним, так як він знаходиться на повному його утриманні, повністю займається його вихованням, розвитком, здоров`ям. В нього є своє житло, для дитини облаштована окрема кімната зі всіма зручностями, новими меблями та іграшками для належного зростання малолітнього сина. Крім того, батьки позивача допомагають йому піклуватися про сина, вони обожнюють свого онука. В зв`язку з вищенаведеним, враховуючи тривалість проживання малолітнього сина з позивачем, добросовісне виконання ним батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з ним, чи негативно впливали на його виховання та розвиток, бажання самої дитини на проживання з батьком, просив визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] , [INFO] . Тому він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить визначити місце проживання малолітнього сина разом з ним. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про судове засідання була повідомлена належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідачки суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідачки було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі представника, та врахувати висновок органу опіки та піклування наданий раніше. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] до [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області 25 червня 2011 року, актовий запис № 101. У сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.2018, виданим Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 49. На даний час, малолітній син, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області за № 69 від 06.03.2024, відповідно до якого визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області за № 1240 від 22.04.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме інтересам дитини. Згідно зі ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ст. 114 ч. 2 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідачка не вказала на якому прізвищі бажає залишитись після розірвання шлюбу, тому суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, у зв`язку із тим, що сторони разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Задовольняючи позов, суд враховує тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, бажання самої дитини на проживання з батьком, згоду матері на проживання малолітньої дитини з батьком, через що, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення суд, зазначає, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідачку спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки матір дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 1 ст.\~161\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, [PERSON] , піклується про нього, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у його вихованні. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved