Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-21 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати припиненими зобов`язання за договором про надання банківських послуг № б/н від 15 вересня 2017 року, укладеним ним з банком, у частині нарахованої заборгованості, яка обліковується на картковому рахунку № [NUMBER] , [NUMBER] , угода SAMDNWFC0042337424 в сумі 33 800, 13 грн, стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. В обґрунтування вказано, що весь борг за кредитним договором б/н від 15 вересня 2017 року, згідно з рішенням суду, позивач погасив і виконавче провадження, у зв`язку із цим закінчено. Однак банк продовжує обліковувати по договору б/н від 15 вересня 2017 року заборгованість, незважаючи на повний розрахунок по виконавчому провадженню № [NUMBER], відкритому 08 грудня 2022 року, для виконання виконавчого листа № 711/3743/20 від 16 листопада 2022 року. Представник відповідача у своєму відзиві позов не визнав, заперечуючи проти задоволення позову, вказав, що предметом позову у справі № 711/3743/20 за позовом банку до [PERSON] було лише стягнення заборгованості за тілом кредиту і вимога про стягнення заборгованості за відсотками не заявлялася. Борг перед банком було погашено лише 03 жовтня 2023 року у примусовому порядку. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 04 квітня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 05 квітня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 08 квітня 2024 року судом отримано відповідь з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача юридичної особи /а. с. 48-54/. 09 квітня 2024 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін /а. с. 55-56/. 07 травня 2024 року за допомогою Електронного суду представник відповідача подав до суду відзив на позов, зареєстрований у суді 08 травня 2024 року. 09 травня 2024 року представник позивача за допомогою Електронного суду подала відповідь на відзив, зареєстровану у суді 13 травня 2024 року. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. Постановою Черкаського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у справі № 711/3743/20 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості ухвалено змінити рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 13 липня 2022 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у частині визначення суми заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача, та у частині вирішення питання про відшкодування судового збору, вказавши, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 98 595, 65 грн заборгованості. У решті рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 13 липня 2022 року у даній справі залишити без змін, стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 1 004, 54 грн судового збору /а. с. 7-9, 10-12, реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 106117112/. 08 грудня 2022 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д. М. постановою відкрив виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь AT КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 вересня 2017 року у сумі 101 729, 96 грн /а. с. 14/. 02 березня 2023 року постановою приватного виконавця Недоступа Д. М. у виконавчому провадженні № [NUMBER] змінено (доповнено) реєстраційні дані до процесуальних документів у межах виконавчого провадження, відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2023 року у справі № 711/3743/20, якою виправлено описку у виконавчому листі від 16 листопада 2022 року, а саме вказано, що про стягнення заборгованості у розмірі 98 595, 65 грн /а. с. 15/. 03 жовтня 2023 року [PERSON] погасив суму заборгованості у розмірі 98 595, 65 грн та приватний виконавець Недоступ Д. М. своєю постановою від 03 жовтня 2023 року закінчив виконавче провадження № [NUMBER], у зв`язку із сплатою боргу у повному обсязі, припинив чинність арешту майна боржника, всіх грошових коштів та скасував інші заходи примусового виконання рішення /а. с. 16, 17/. 02 січня 2024 року банк, надаючи письмову відповідь на звернення [PERSON], повідомив, що за кредитним договором від 15 вересня 2017 року проведено перерахунок заборгованості у відповідності до рішення суду, після якого залишок заборгованості по договору склав 2 781 448, 00 грн - заборгованість по процентах, нарахованих, відповідно до ст. 625 ЦК України, та 5 985, 65 грн - комісії, які не входили до позовних вимог та, як наслідок, не були предметом судового розгляду. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог, згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості є підставою припинення нарахування процентів за кредитним договором. Подібних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 27 квітня 2022 року у справі № 477/33/20 (провадження № 61-2817св21) та від 25 травня 2022 року у справі № 570/1657/18 (провадження № 61-7781св21). Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, порядок та форма укладення якого передбачені положеннями ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною першою ст. 1054 та частиною першою ст. 1055 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуєтеся надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, зокрема за ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, AT КБ «ПриватБанк» скористався правом повернення кредитних коштів, звернувшись у червні 2020 року до суду з вимогою щодо стягнення з боржника всієї суми заборгованості (208 506, 14 грн - заборгованість за тілом кредиту, 45 077, 91 грн - заборгованості за відсотками), за договором б/н від 15 вересня 2017 року. З дати звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду - у червні 2020 року - про повернення кредиту зобов`язання за договором б/н від 15 вересня 2017 року припиняються, а нарахування відповідачем процентів, штрафів та пені після такого звернення, є безпідставним. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу Україні, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Встановлено, що постановою від 03 жовтня 2023 року у виконавчому провадженні № [NUMBER] закінчено примусове стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» за постановою Черкаського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у справі № 711/3743/20, у зв`язку із сплатою у повному обсязі боргу, нарахованого за невиконання грошового зобов`язання позичальником умов договору б/н від 15 вересня 2017 року. Отже зобов`язання позичальника за вказаним договором б/н від 15 вересня 2017 року є припиненими виконанням належним чином. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, за приписами вказаної статті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 211, 20 грн, сплачена останнім при поданні позовної заяви до суду. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved