Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-12 00:00:00

У листопаді 2023 року Департамент соціальної політики Кам`янської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що [PERSON] перебувала на обліку в Південному управлінні соціального захисту населення департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради як отримувач тимчасової допомоги з 01.06.2017 року. Механізм надання тимчасової допомоги визначений Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006 року. Відповідно п.7 Порядку №189, тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма документами. 20.08.2020р. [PERSON] повторно звернулась до Управління із заявою про призначення їй тимчасової допомоги. Рішенням управління від 25.09.2020, [PERSON] призначено тимчасову допомогу на період з 01.07.2020 по 30.11.2020 у сумі 1088,66 грн. щомісячно. Призначена відповідачці тимчасова допомога була автоматично продовжена на період карантину без звернення особи. Розпорядженням від 21.10.2020 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.12.2020 по 31.12.2020, розпорядженням від 15.12.2020 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.01.2021 по 28.02.2021, розпорядженням від 18.02.2021 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.03.2021 по 30.04.2021, розпорядженням від 21.04.2021 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.05.2021 по 31.05.2021, розпорядженням від 20.07.2021 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.08.2021 по 30.09.2021, розпорядженням від 21.05.2021 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.06.2021 по 31.07.2021. 20.09.2021 року [PERSON] повторно звернулась до управління з заявою про призначення їй тимчасової допомоги. За результатами перерахунку, рішенням управління від 27.09.2021р. визнано, що [PERSON] не має права на тимчасову допомогу тому, що середньомісячний сукупний дохід перевищує прожитковий мінімум для сім`ї. 27.09.2021р. Управлінням прийнято рішенням №716 про припинення виплати тимчасової допомоги [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] з 01.12.2020 у зв`язку з відсутністю права та виставлено борг. Сума боргу надміру виплачених [PERSON] коштів тимчасової допомоги станом на 05.10.2023 року становить 10886,60 грн. та наразі залишається несплаченою. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без їх участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи, позовні вимоги просила задовольнити повністю. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в Південному управлінні соціального захисту населення департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради як отримувач тимчасової допомоги з 01.06.2017 року. Механізм надання тимчасової допомоги визначений Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006 року. Відповідно п.7 Порядку №189, тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма документами. 20.08.2020 року [PERSON] повторно звернулась до Управління із заявою про призначення їй тимчасової допомоги. Рішенням управління від 25.09.2020, [PERSON] призначено тимчасову допомогу на період з 01.07.2020 по 30.11.2020 у сумі 1088,66 грн. щомісячно. Призначена відповідачці тимчасова допомога була автоматично продовжена на період карантину без звернення особи. Розпорядженням від 21.10.2020 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.12.2020 по 31.12.2020, розпорядженням від 15.12.2020 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.01.2021 по 28.02.2021, розпорядженням від 18.02.2021 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.03.2021 по 30.04.2021, розпорядженням від 21.04.2021 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.05.2021 по 31.05.2021, розпорядженням від 20.07.2021 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.08.2021 по 30.09.2021, розпорядженням від 21.05.2021 продовжено строк виплати тимчасової допомоги у розмірі 1088,66 грн. на період з 01.06.2021 по 31.07.2021. 20.09.2021 року [PERSON] повторно звернулась до управління з заявою про призначення їй тимчасової допомоги. За результатами перерахунку, рішенням управління від 27.09.2021р. визнано, що [PERSON] не має права на тимчасову допомогу тому, що середньомісячний сукупний дохід перевищує прожитковий мінімум для сім`ї. 27.09.2021р. Управлінням прийнято рішенням №716 про припинення виплати тимчасової допомоги [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] з 01.12.2020 у зв`язку з відсутністю права та виставлено борг. Сума боргу надміру виплачених [PERSON] коштів тимчасової допомоги станом на 05.10.2023 року становить 10886,60 грн. та наразі залишається несплаченою. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним позовну заяву задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача надміру виплачені кошти у розмірі 10886,60 грн. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved