Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

[PERSON] , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеною позовною заявою до [PERSON] , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 71\~765,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить транспортний засіб «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] . 13 травня 2022 року по вул. Грибоєдова (навпроти магазину ЕРА (SPAR) сталася ДТП за участю автомобіля марки TOYOTA CAMRY, д.н. [NUMBER] під його керуванням та автомобілем марки MERSEDES А140, д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідачки [PERSON] . За результатами ДТП складено європротокол. Відповідачка визнала свою вину у вказаному ДТП. Позивач зазначає, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становила 99 165 грн. У листопаді 2022 року страхова компанія ВАН КЛІК відшкодувала кошти в сумі 47\~400 грн. Невідшкодованою залишилася сума 51\~765 грн. Вказує, що на адресу відповідачки 17 лютого 2023 року була скерована претензія про відшкодування збитків завданих відновленням транспортного засобу. Вказана вимога отримана відповідачкою засобами поштового зв`язку а також надіслання на месенджер Telegram, проте залишена без належного реагування та задоволення. Зазначає, що дорожньо-транспортна пригода відбулась 13 травня 2022, протягом 3 місяців позивач витратив значну частину свого часу без автомобіля. Позивач використовує транспортний засіб у своїй підприємницькій діяльності, а також для довозу дітей у школу та університет. Через відсутність власного авто приходилось винаймати таксі і нести за це додаткові витрати. Все це призвело до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидкої втомлюваності, пасивності, зниженого настрою, пригніченості, нервозності, дратівливості, образливості, чутливості, реакції замикання, фіксованості на негативних переживаннях, емоційної напруги, настороги, невпевненості в собі через завдання значних збитків невжиття жодних дій для їх повернення відчуття зі сторони відповідачки безкарності, неможливістю відстояти свої власні права та права своєї сім`ї, думки про реакцію близьких та оточуючих з приводу цієї ситуації. Пояснює, що зазначеними діями відповідачкою завдано позивачу моральної шкоди розмір якої оцінюється в сумі 20\~000 грн. На підставі\~викладеного просив\~суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНКОПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] ) збитки та моральну шкоду які завдані власнику транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 71 765 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.06.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 15.03.2024 до суду від представника відповідача адвоката Петрика В.В., надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що 13.05.2022 року по вул. Грибоєдова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Toyota Camry д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля марки Mersedes А140 д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. Заявлений позов містить майнові вимоги - 71 765 грн. (51765 - майнові, 20 000 - моральна). Пояснює, що позивач вказуючи на вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в сумі 99 165 гривень, не надає доказів, які б підтверджували реальну встановлену вартість відновлювального ремонту. Зокрема, після оформлення «Європротоколу» та звернення до страхової компанії з примірником «Європротоколу» в межах повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, страхова компанія винуватця дорожньо-транспортної пригоди з допомогою відповідних експертів оглядає пошкодження транспортного засобу та готує висновок про реальну фактичну вартість відновлювального ремонту, на основі чого відшкодовує в подальшому потерпілому кошти за завдані транспортному засобу збитки. Матеріали справи не містять доказів, на підставі яких є можливим пересвідчитися в тому, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, що постраждав внаслідок дорожньо-транспортної події, яка мала місце 13.03.2022 року становить саме 99 165 гривень. В матеріалах справи відсутня експертна оцінка вартості ремонту автомобіля, яка є обов`язковою для такої категорії справ, оскільки неможливо визначити дійсну вартість пошкоджень. Позивачем до позовної заяви долучені рахунки, накладні, акти виконаних робіт, що не підтверджують розміру витрат, які могли бути понесені за фактичний ремонт транспортного засобу позивача. Вищезазначені документи були складені як попередні розрахунки для встановлення вартості пошкоджених запчастин і їх заміну та такі не зобов`язують замовника до їх виконання і оплати відповідних запчастин та виконання робіт. Таким чином, докази, надані позивачем на підтвердження розміру завданого пошкодженням автомобіля збитку є суперечливими та викликають сумніви у їх достовірності. Враховуючи надані позивачем докази, за відсутності візуального підтвердження відновлення автомобіля! позивача та документального підтвердження здійснення оплати відповідної суми грошових коштів позивачем, неможливо встановити чи дійсно відновлювальний ремонт автомобіля позивача був здійснений та саме на загальну суму 99 165 гривень. Також пояснює, що моральні страждання потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди не підтверджені жодними доказами. Обґрунтування позовної заяви у частині стягнення моральної шкоди зводяться до загальних та абстрактних фраз, які не підкріплені жодними належними та допустимими доказами, а відтак такі позовні вимоги не підлягали задоволенню. У зв`язку з наведеним просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13 травня 2022 року в м. Ужгород по вул. Грибоєдова (навпроти магазину ЕРА (SPAR) сталася ДТП за участю автомобіля марки TOYOTA CAMRY, номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , та автомобілем марки MERSEDES А140, номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідачки [PERSON] . За результатами ДТП складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Відповідачка визнала свою вину у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 13 травня 2022 року, що стверджується копією повідомлення про Дорожньо-транспортну пригоду від 13 травня 2022 року. На підтвердження розміру завданих збитків позивачем до матеріалів справи долучено рахунок №110822/1 від 27.07.2022, накладну №1308/1 від 13.08.2022, рахунок №18 від 30.06.2022, акт виконаних робіт від 30.06.2022, рахунок IN-6-3 від 27.07.2022, видаткова накладна IN-6-3 від 27.07.2022, рахунок 661 від 15.09.2022,акт приймання-передачі виконаних послуг№661 від 23.11.2022, накладна №0908/1 від 09.08.2022,рахунок №ВИР0029041 від 20.07.2022, акт виконаних робіт №KM00113428 від 20.07.2022, заказ-наряд ЛС00006627 від 08.07.2022. 23 листопада 2022 року ПрАТ\~СК\~«ВАН КЛІК» виплатила страхове відшкодування, згідно страхового акту №0040492.05.22/1 та договору страхування №20666751 від 07.11.2021, в розмірі 47 400,00 грн. Відповідно до статей\~1166,\~1187ЦКшкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 30.10.2019 у справі №753/19288/14-ц, системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля, і їх розміру, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у стягненні відповідного відшкодування. Оскільки автомобіль фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме ним, позивач судам попередніх інстанцій не надав, тому висновок судів про недоведеність позовних вимог є правильним. Згідно з постановою Верховного Суду від 25.03.2019 у цивільній справі №591/3152/16-ц факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд зазначає, що у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля, розмір збитків, які слід стягувати повинен підтверджуватися документами, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів. У разі не проведення ремонту відшкодуванню підлягає вартість матеріалів і робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі у майбутньому, що має бути підтверджена документально. Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують оцінену шкоду, заподіяну транспортному засобу марки «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем суду не представлено. Так, позивачем не подано висновку автотоварознавчої експертизи або відповідного звіту про оцінку майна на підтвердження завданих транспортному засобу марки «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] , пошкоджень та розміру завданих збитків. В матеріалах справи відсутні докази того, що витрати, понесені на здійснення ремонту транспортного засобу марки «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] , дійсно стосуються завданої шкоди під час ДТП, є необхідними для відновлення порушеного права власника транспортного засобу та перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.05.2022 року. Відтак, долучені позивачем рахунки, накладні, акти виконаних робіт, якими позивач обґрунтовує суму сплаченого страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням внаслідок ДТП транспортного засобу марки «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] , не є належними, допустимими та достатніми доказами у даній справі та не можуть бути використані на підтвердження заявлених позовних вимог. Суд, погоджується із доводами сторони відповідача, що у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля, розмір збитків, які слід стягувати повинен обґрунтовуватися документами, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів, оскільки з долучених позивачем до матеріалів справи документів вбачаються лише можливі витрати позивача, а не фактичні, або реальні витрати понесені ним для відновлення автомобіля. Згідно з позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 16.04.2021 у справі №639/4733/20, за відсутності висновку судового експерта щодо розміру матеріального збитку та наявності суперечностей, суд, враховуючи правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 19.09.2018 року у справі №753/21177/16-ц, вважає, що акт виконаних робіт не є достатнім та допустимим доказом. За таких обставин суд позбавлений можливості встановити дійну вартість відновлювального ремонту, від розміру якої залежить встановлення фактичної різниці між страховим відшкодуванням та понесеними збитками для відновлювання порушеного права. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно дост. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, не доведені належними доказами, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ст. ст.\~23,\~1167 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 4\~постанови визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Однак позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір. За таких обставин, оскільки позивачем не доведено завдання моральної шкоди з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed