Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~В квітні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 12 грудня 2013 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Великоберезовицькій селищній раді Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №18. Від шлюбу в них є неповнолітні діти: донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З відповідачкою спільне життя не склалося в силу несумісності характерів, в них різні погляди на життя та побут, сімейні справи сторони більше не обговорюють, почуття охололи, подружніх відносин не підтримують, відновлювати їх позивач не бажає, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер, фактично їх сім`я розпалася, тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Представник позивача [PERSON] адвокат Калінніков М.О. подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, не заперечує проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 12 грудня 2013 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Великоберезовицькій селищній раді Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №18. Від шлюбу в них є неповнолітні діти: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Між сторонами спільне життя не склалося в силу несумісності характерів, в них різні погляди на життя та побут, сімейні справи сторони більше не обговорюють, почуття охололи, подружніх відносин не підтримують, відновлювати їх позивач не бажає, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер, фактично їх сім`я розпалася. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved