Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить: 1) виключити відомості про нього, як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції у Київській області 12 липня 2013 року за № 92; 2) виключити відомості про нього, як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області 31 березня 2011 року за № 53. Позовна заява мотивована тим, що з 2010 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що [PERSON] та [PERSON] є дітьми лише відповідачки [PERSON] та не мають до нього жодного відношення, з відповідачкою не проживав разом ще з 2012 року. Маючи сумніви щодо свого батьківства, запропонував відповідачці провести генетичну експертизу, на що остання відмовилась. За таких обставин, [PERSON] просить виключити запис про своє батьківство з актового запису про народження дітей. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 06.09.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання. 21.09.2023 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, вказуючи, що позивач, навіть будучи переконаним, що не є батьком дочки [PERSON] , так як не проживав із нею в період зачаття дитини, все одно подав заяву про реєстрацію народження дочки. Крім того, відповідачка стверджує, що на момент подачі заяви про реєстрацію народження дочки [PERSON] , позивач знав, що не є її біологічним батьком, так як дійсно вони не проживали разом, тому [PERSON] не має права оспорювати батьківство. Крім того, щодо позовних вимог в частині вимог про виключення [PERSON] , як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] , то відповідачка [PERSON] у відзиві вказує, що позивач є біологічним батьком [PERSON] . З огляду на зазначене, відповідачка вважає доводи позивача щодо оспорювання батьківства необґрунтованими та безпідставними (а. с. 32-40). Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 03.10.2023 року у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження. 22.01.2024 року на адресу Тетіївського районного суду Київської області надійшов висновок експерта № 103-237-2023 від 12.01.2024 року. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 23.01.2024 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 21.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Безугла І.С. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Неживок І.В. у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог в частині виключення відомостей про батьківство [PERSON] стосовно дочки [PERSON] . У частині виключення відомостей про батьківство [PERSON] стосовно дитини [PERSON] відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~статті 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 15.06.2010 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23.11.2012 року у справі № 1026/2161/12 шлюб між сторонами розірвано (а. с. 13). Згідно з повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 12). Згідно з інформацією з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00041176538 від 29.08.2023 року, [PERSON] народився [INFO] , про що 31 березня 2011 року складено відповідний актовий запис № 53. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України на підставі заяви батька [PERSON] (а. с. 8-9). Згідно з повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 11). Згідно з інформацією з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00041177186 від 29.08.2023 року, [PERSON] народилася [INFO] , про що 12 липня 2013 року складено відповідний актовий запис № 92. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України на підставі заяви батька [PERSON] (а. с. 6-7). Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 13.09.2021 року у справі № 940/613/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 31.05.2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 14-16). Згідно з результатами висновку експерта № 103-237-2023 від 12.01.2024 року, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] , народжених [PERSON] , виключається (а. с. 60-62). Крім того, у ході судового розгляду судом були допитані свідки, які є близьким оточенням сторін. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є рідною сестрою позивача [PERSON] . Про те, що [PERSON] не є дочкою її брата вона не знала. Пояснила, що сторони з березня 2012 року розійшлись та не проживали разом, але продовжували зустрічатись. [PERSON] дуже любив [PERSON] , дітей він вважав своїми, завжди піклувався про них. Жодних сумнівів про те, що [PERSON] не його дочка позивач їй не висловлював. На сімейних святах сторони були разом як родина. Свідок [PERSON] показала, що відповідачка є її племінницею. З позивачем знайома приблизно 13 років. [PERSON] та [PERSON] постійно розходились та сходились. Більше півроку сторони разом не проживали. У сімейному колі неодноразово обговорювалась тема, що [PERSON] не є дочкою [PERSON] , але прямим текстом це не озвучувалось. Матір [PERSON] знала, що [PERSON] не є дочкою позивача. [PERSON] особисто розповідала їй, що [PERSON] начебто знає, що [PERSON] не є його дочкою. Свідок [PERSON] показала, що вона є колишньою свахою батьків відповідачки. Інколи зустрічалась з батьками позивача на спільних сімейних святах. Їй відомо, що сторони часто сварились та деякий період не проживали разом. В цей час [PERSON] проживала в с. Денихівка з іншим чоловіком. Одного разу навіть вона їздила разом з матір`ю відповідачки шукати [PERSON] в [PERSON] , щоб забрати додому. Запам`ятався момент, коли [PERSON] було два-три місяці вона разом з [PERSON] , її матір`ю та батьком позивача однією машиною їздили до лікарні і матір [PERSON] сказала при всіх, що це не секрет, що [PERSON] не є дочкою [PERSON] . Тому вона вирішила, що це їх сімейні питання, але дивувалась, що [PERSON] та його батьки так гарно відносяться до [PERSON] , знаючи, що вона не дочка [PERSON] . Особисто [PERSON] не казав ніколи їй, що [PERSON] не є його дочкою. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки, повідомила суду, що коли весною 2012 року позивач та відповідачка розійшлись, у період з березня 2012 року по листопад 2012 року дочка проживала з [PERSON] в с. Денихівка. Чи зустрічалась [PERSON] з [PERSON] в цей період їй не відомо. В кінці грудня 2012 року сторони помирились та знову почали проживати разом. На цей час [PERSON] вже була вагітна. [PERSON] забирав [PERSON] з дитиною з пологового будинку як батько дитини. Жодних обговорень особисто з [PERSON] про те, що [PERSON] не його дочка не було. Лише 31.12.2023 року вона запитала у матері [PERSON] навіщо вони подавали на ДНК експертизу, якщо всім було відомо, що [PERSON] не є його дочкою. Свідок [PERSON] , який є батьком позивача, повідомив суду, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом. У період з 2012 по 2013 роки між ним були сімейні непорозуміння, але конкретно йому нічого не відомо. У нього не було сумнівів в тому, що [PERSON] не є його онукою. У дівчинки були проблеми з здоров`ям, часто їздили до лікарні, але жодних розмов про те, що [PERSON] не є дочкою [PERSON] , він не чув. Особисто з ним ніхто не обговорював питання, що [PERSON] не є дочкою його сина. Предметом спору у цій справі є оспорювання батьківства позивачем [PERSON] , який записаний батьком дітей. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 статті 121 Сімейного кодексу України (надалі СК України) права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей\~122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 2 статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до\~ч.\~5\~статті 136\~СК України\~не має\~права оспорювати\~батьківство особа,\~записана батьком\~дитини,\~якщо в\~момент реєстрації\~себе батьком\~дитини вона\~знала,\~що не\~є її\~батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до\~частини першої статті 123\~цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України). Предметом доказування у спорі про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини (позивачем), є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, а також необізнаність позивача в момент реєстрації, що він не є біологічним батьком\~\~дитини. Згідно із статтею 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позивач (особа, яка оспорює батьківство) має надати докази, що він не є батьком дитини, а також, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком. Відповідно до ч. 3 статті 12, ч. 2 статті 77, статті 81 ЦПК України відповідачка має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Отже, якщо позивач стверджує, що в момент реєстрації себе батьком дитини не знав, що не є її батьком, то відповідачка має надати докази на спростування таких тверджень. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.\~Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 статті 82 ЦПК України). Так, посилаючись на\~частину 1 статті 136 СК України, позивач [PERSON] просив виключити запис про нього, як батька дітей з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції у Київській області 12 липня 2013 року за № 92, та з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області 31 березня 2011 року за № 53. У ході судового розгляду справи відповідачка [PERSON] визнала позов в частині вимог про виключення відомостей про [PERSON] , як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області 31 березня 2011 року за № 53. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, враховуючи, що відповідачка [PERSON] визнала позов у частині вимог про виключення відомостей про [PERSON] , як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області 31 березня 2011 року за № 53, і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити позов у цій частині. Разом з\~тим,\~відповідачка [PERSON] \~заперечила,що при реєстрації себе батьком дитини, позивач [PERSON] не знав, що він не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , вказуючи, що з березня 2012 року з позивачем не проживали разом і не підтримували інтимних стосунків, оскільки вона мала стосунки з іншим чоловіком. У подальшому, на момент відновлення стосунків з позивачем, а саме в кінці грудня 2012 року, вона вже була вагітна, про що було відомо позивачу, а також відомо те, що вагітна від іншого чоловіка. Водночас,\~позивач [PERSON] \~у своїх поясненнях, наданих у ході судового розгляду справи, вказував, що разом з відповідачкою не проживали, але мали інтимні стосунки у 2012 році, тому був впевнений, що він є біологічним батьком [PERSON] . При цьому встановлено, що навіть не проживаючи разом з відповідачкою [PERSON] , позивач [PERSON] , як батько, подав заяву до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції у Київській області про державну реєстрацію народження [PERSON] . Також, із змісту рішення Тетіївського районного суду Київської області від 13.09.2021 року у справі № 940/613/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів встановлено, що позивач [PERSON] до матеріалів справи надав заяву від 13.09.2021 року про визнання позову про стягнення аліментів на утримання дітей, зокрема, Загородньої [PERSON] . Отже, на переконання суду, з огляду на зазначені обставини, на час реєстрації себе батьком дитини [PERSON] , у позивача, вочевидь, були відсутні будь-які сумніви щодо свого батьківства і він добросовісно вважав себе біологічним батьком [PERSON] . Разом з тим, відповідачка не спростувала твердження позивача про те, що в момент реєстрації себе батьком дитини [PERSON] він не знав, що не є її біологічним батьком. Самі лише пояснення відповідачки [PERSON] не можуть підтверджувати факту обізнаності позивача на момент реєстрації себе батьком про те, що [PERSON] не є його біологічною дочкою. Відповідачка у цьому конкретному випадку є заінтересованою особою щодо відмови у задоволенні позову, а відтак, може використовувати, викладати та співставляти факти на власний розсуд. Однак, в будь-якому разі, повідомлені відповідачкою факти є лише її поясненнями, які в силу ч. 1\~статті 81 ЦПК України\~підлягають доказуванню на загальних підставах. Крім того, суд не бере до уваги пояснення свідків, допитаних у ході судового розгляду справи, оскільки ці свідки є родичами, членами сім`ї, близьким оточенням сторін та вони безпосередньо чи опосередковано заінтересовані у вирішенні справи на користь однієї із сторін, що викликає обґрунтовані сумніви у їх достовірності. Також, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивач при реєстрації себе батьком дитини [PERSON] знав, що він не є її біологічним батьком чи за обставинами справи не міг не знати. Більш того, суд не може залишити поза увагою той факт, що відповідачка у відзиві вказувала, що переконана у батьківстві позивача стосовно сина [PERSON] , проте після проведення експертизи визнала позов в цій частині. Такі обставини свідчать про можливу схильність відповідачки, принаймні в той період, до поліаморних поглядів щодо стосунків, а відтак не виключають можливість підтримання інтимних стосунків із позивачем у 2012 році. Відтак, враховуючи наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши надані докази, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про виключення відомостей про позивача, як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції у Київській області 12 липня 2013 року за № 92,\~оскільки позивачем [PERSON] доведено, що він не є біологічним батьком дитини Загородньої [PERSON] , а також, що в момент реєстрації себе батьком дитини [PERSON] він не знав, що не є її батьком, а відповідачкою [PERSON] не спростовано цих тверджень позивача. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved